Справа № 332/3501/16-а
Суддя: Сінєльнік Р. В.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3501/16-а
Провадження № 2-а/332/156/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016 Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинення дій. В позові зазначила, що вона перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя з 04.07.2005 року та отримує пільгову пенсію по Списку №1 зі зниженням пенсійного віку згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Після призначення їй пенсії вона продовжувала працювати та сплачувати внески до пенсійного фонду. На теперішній час ОСОБА_1 працює.

З липня 2016 року ОСОБА_1 набула право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З даного приводу 11 жовтня 2016 року вона звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення їй пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні роки, що передують року звернення.

Управлінням Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя відмовлено у призначенні пенсії за віком на загальних підставах оскільки, ОСОБА_1 вже і так отримує пенсію за віком.

Позивач надав суду заяву, в якій просив позов задовольнити.

Представник відповідача Саєнко С.М. в письмових запереченнях, пояснила суду, що відповідно до п. «а» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 мають, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці: жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Позивачу була первинно призначена пенсія за віком на пільгових умовах по Списку№1 з 04.07.2005 року, на підставі наданої заяви 04.07.2005 р. На момент призначення пенсії позивач мала вік 45 років.

Даний вид пенсії надає право пенсіонеру отримувати пенсію та продовжувати працювати на посаді, яка дає право на призначення цього виду пенсії.

Ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та діючого на теперішній час Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ст.. 9 передбачено такі види пенсії:

-пенсія за віком;

-пенсія по інвалідності

-пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Навіть, якщо позивачу і була призначена пенсія по Закону України «Про пенсійне забезпечення», але, вона отримувала пенсію за віком, розмір пенсії якої був розрахований за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Крім того, назва самої ст.. 13 цього Закону зазначає «призначення пенсії за віком на пільгових умовах».

Керуючись нормами ч.3 ст.45 вищевказаного Закону, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонд.

При переведенні з одного виду пенсії на інший, враховується заробітна плата за періоди страхового стажу зазначеного в ч.1 ст.40 вказаного Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Відповідно до ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення та заробітної плати з якої іризначено пенсію.

Застосування показника середньої заробітної плати працівників в середньому на дну застраховану особу в цілому по Україні, за календарний рік, що передує року вернення при перерахунку пенсії неможливо, оскільки:

ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне трахування" № 1058-ІУ встановлено порядок визначення заробітної плати (доходу) для бчислення пенсії. Перерахунок пенсій у зв'язку зі збільшенням, зокрема, страхового гажу, встановлено ч.4 ст.42 зазначеного Закону.

ч.3 ст.42 зазначеного Закону визначено що у разі, якщо застрахована особа після ризначення пенсії продовжувала працювати провадиться перерахунок пенсії з рахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки ісля попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Перерахунок пенсі здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була зчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст.40 Закону № 1058- VI.

Тобто, правила ч.1 ст.40 при перерахунку пенсії, застосовуються виключно з метою визначення періоду страхового стажу, за який може бути обчислена заробітна плата (дохід).

Аналіз ч.4 ст.42 Закону № 1058-ІV свідчить, що при перерахунку пенсії застосовується заробітна плата (дохід) пенсіонера, яку він отримував до призначення пенсії, або яку він отримував за період роботи, який є періодом страхового стажу.

Тобто, працюючий пенсіонер має право на перерахунок пенсії в будь-якій час після її призначення, однак не раніше як через два роки після здійснення попереднього. При цьому під час перерахунку пенсії величина середньої заробітної плати (доходу) враховується та, яка використовувалася під час призначення пенсії, тобто це - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч.2 ст. 9 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.6 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і видипенсійного забезпечення. Такими законами є Закон України "Про пенсійне забезпечення'' від 05.11.1991 р. за № 1788-ХІІ, Закон України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. за № 1058-ІV, Закон раїни "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 р. за №3668-VI

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, піч час розгляд та вирішення справ зазначеної категорії застосуванню підлягає Закон № 1058-ІV, а саме нормативні положення ст.42 цього Закону. Зі змісту цих положень випливає, що під час перерахунку пенсії величина середньої заробітної плати (доходу) враховується та, яка використовувалася під час призначення пенсії.

П.4 ч.17 розділом II Законом України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" від 08.07.2911 р. за № 3668-VІ остаточно встановлено застосування показника і середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за попередній рік тільки при первинному призначенні пенсії. Просила в позові відмовити.

Дослідивши докази по справі, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя з 04.07.2005 року та отримує пільгову пенсію по Списку №1 зі зниженням пенсійного віку згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Після призначення їй пенсії вона продовжувала працювати та сплачувати внески до пенсійного фонду. На теперішній час вона працює.

З липня 2016 року вона набула право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З даного приводу 11 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення їй пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні роки, що передують року звернення.

Управлінням Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя листом №155/Д-8 від 20.10.2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на загальних підставах оскільки, на думку УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя, ОСОБА_1 вже і так отримує пенсію за віком.

З даним рішенням позивачка не згодна, вважає його таким, що порушує її гарантоване Конституцією та законами України право з наступних підстав:

Відповідачем з 2005 року ОСОБА_1 призначено пільгову пенсію зі зниженням пенсійного віку у відповідності до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». На той час, коли вона виходила на пенсію, у неї не було інших варіантів призначення пенсії, та не було можливості обирати, за яким законом виходити на пенсію.

Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 року їй виповнилось 57 років, лише 27 липня 2016 року вона отримала право на призначення пенсії за віком на загальних підставах. Умовою для призначення даного виду пенсії є як раз досягнення 57-річного з половиною віку.

Таким чином, їй має бути призначено пенсію за віком на загальних підставах відповідно до п. а ч. 1 ст. 26 та ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (ЗУ №1058).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на їх забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Пенсія за Списком № 1 зазначеним Законом не передбачена.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в Постанові Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а/14 у подібних правовідносинах має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватися показник заробітної плати за три календарні роки, що передують призначенню нового виду пенсії.

Так, у ч.1 ст. 9 Закону № 1058 передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. В випадку позивачки при досягненні 57 років 6 місяців.

Станом на день призначення пенсії їй не могло бути призначено пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки на час призначення пенсії їй виповнилось лише 45 років. Крім того, ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» набув чинності лише 01.01.2004 року. Таким чином, пенсію у відповідності до цього Закону мені призначено бути не могло.

Разом з тим ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» передбачає такий вид пенсії, як пільгова пенсія зі зниженням пенсійного віку.

Враховуючи, що Законом №1058 не передбачена пільгова пенсія із зниженням пенсійного віку, ОСОБА_1 вважає дії відповідача щодо відмови в призначенні їй пенсії за віком відповідно до вищезазначеного закону протиправними, оскільки в даному випадку має місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Подібна правова позиція була також висловлена Вищим Адміністративним судом України в Ухвалі від 25.05.2015 р. №К/800/2756/14, та Верховним Судом України у Постанові від 31.03.2015 р. у справі №21-612а/14, яка відповідно до приписів ст. 2442 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковою для всіх судів України.

За призначенням пенсії у відповідності до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (ЗУ №1058) позивачка звернулась вперше.

Крім того, згідно абзацу 4 п. 1 ч. 2 прикінцевих положень ЗУ № 1058 підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Отже, законодавчо передбачений обов'язок підприємства сплатити до пенсійного органу 100-відсоткові фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п. «а» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Згідно із Законом №1058 - пенсія виплачується повністю з державного бюджету. Таким чином, підприємство відшкодовувало державі нараховану ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах до набуття пенсійного віку.

Тому, суд приходе до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 4, 18, 71, 86, 159-163, КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням із застосуванням показника середньої заробітної плати за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя призначити та здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та здійснити їй відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду шляхом подання через Заводський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні при її проголошенні, протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Постанова у повному обсязі буде виготовлена протягом п'яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Постанова у повному обсязі виготовлена 01 грудня 2016 року

Суддя Р.В. Сінєльнік