Справа № 808/2986/16
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року о 16 год. 00 хв.Справа № 808/2986/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Батигіна О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Орендного виробничого управління житлово - комунального господарства, м.Вільнянськ,

до Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, м.Вільнянськ

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Орендного виробничого управління житлово - комунального господарства (надалі - позивач) до Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (надалі - відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним, незаконним та скасувати наказ в.о. начальника Вільнянської ОДПІ №448 від 29 вересня 2016 року про проведення документальної невиїзної перевірки Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства м.Вільнянська.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем протиправно видано наказ про проведення невиїзної перевірки позивача, оскільки чинним законодавством запроваджено мораторій на проведення органами Державної фіскальної служби України перевірок у 2015-2016 роках на підприємствах з обсягом доходів менше 20 млн. грн. Вважає також, що контролюючим органом порушено ст. 102, 114 Податкового кодексу України щодо зазначеного в спірному Наказі періоду який охоплює перевірка, а саме з 30.06.2010 по 22.07.2016, оскільки за підприємством обліковується безнадійний податковий борг, який виник у 2010, 2011 та початку 2012 року. Судовим рішенням по справі №808/4853/15 від 14.12.2015 визнано протиправними дії відповідача та зобов'язано Вільнянську ОДПІ списати безнадійний податковий борг стосовно якого минув строк давності.

Представником позивача подано додаткові докази (вх. №32370 від 14.11.2016), просив суд позов задовольнити, справу розглядати без його участі.

Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи без його участі. З підстав, викладених в письмових запереченнях (вх. №32365 від 14.11.2016) просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних обставин.

Як свідчать матеріали справи, 30 вересня 2016 року на адресу Орендного виробничого управління житлово - комунального господарства надійшло повідомлення Вільнянського відділення Вільнянської ОДПІ від 29 вересня 2016 року №49/12 про проведення документальної невиїзної перевірки позивача, яку буде проведено з 10 жовтня 2016 року на підставі пп.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, ст. 79 Податкового кодексу України, наказу від 29.09.2016 №448.

Одночасно із повідомленням позивач отримав наказ в.о. начальника Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області від 29.09.2016 №448 «Про проведення документальної невиїзної перевірки Орендного виробничого управління житлово - комунального господарства», яким на підставі статті 79 Податкового кодексу України наказано головному державному ревізору-інспектору сектору податків і зборів з юридичних осіб Вільнянського відділення Вільнянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області Лещенко О.С. 10 жовтня 2016 року розпочати документальну невиїзну перевірку позивача за період з 30.06.2010 по 22.07.2016 у відповідності з пп.75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України в зв'язку з порушенням строків сплати податкового зобов'язання по податку на додану вартість, земельного податку з юридичних осіб та екологічного податку.

Позивач не погоджуючись з прийнятим наказом, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку оскаржуваному наказу суд зазначає таке.

Із змісту заперечень з'ясовано, що обґрунтовуючи правомірність прийнятого наказу відповідач посилається на порушення позивачем строків сплати податкового зобов'язання по податку на додану вартість, земельному податку з юридичних осіб та екологічного податку за період з 30.06.2010 по 23.09.2016 зазначаючи при цьому, що за таке порушення передбачена відповідальність пп.126.1 ст.126 Податкового кодексу України у вигляді штрафу.

Разом з тим, суд не може погодитись з правомірністю прийнятого наказу, з огляду на наступне.

Пунктом 114.1 статті 114 Податкового кодексу України встановлено, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

В свою чергу п. 102.1 статті 102 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Матеріали справи свідчать про те, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року по справі №808/4853/15 (а.с.20-24) задоволено позов Орендного виробничого управління житлово - комунального господарства до Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області: визнано протиправною бездіяльність Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо не проведення списання податкового боргу Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства стосовно якого минув строк давності, встановлений Податковим кодексом України; зобов'язано Вільнянську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Запорізькій області провести списання безнадійного податкового боргу, стосовно якого минув строк давності, встановлений Податковим кодексом України, який обліковується в інтегрованих картках обліку позивача станом на 16.10.2015 у сумі 2305150,89 грн., у т.ч. по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) - 1425152,00 грн. (шифр бюджетної класифікації 14010100), земельному податку з юридичних осіб - 9 097,30 грн. (шифр бюджетної класифікації 18010500), по податку з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (юридичних осіб) - 9 911,24 грн. (шифр бюджетної класифікації 12020100), по надходженням за забруднення навколишнього природного середовища до Фонду охорони навколишнього природного середовища - 42 476,33 грн. (шифр бюджетної класифікації 19050200), по надходженням від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення - 7723,24 грн. (шифр бюджетної класифікації 19010100), по комунальному податку - 692,16 грн. (шифр бюджетної класифікації 16010200), по податку з доходів фізичних осіб - 810 098,62 грн.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2016 вказану вище постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2015 залишено без змін.

Також, з'ясовано, що 23.09.2016 позивач звернувся до начальника Вільнянської ОДПІ з Листом №407 (а.с.30) з проханням повідомити позивача про виконання судового рішення від 14.12.2015 про списання безнадійного податкового боргу у загальній сумі 2305150,89 грн.; а у разі невиконання судового рішення просив вказати причини з посиланням на нормативно-правове підґрунтя його невиконання та повідомити позивача у письмовому вигляді.

Проте, 29.09.2016 Вільнянською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області було прийнято спірний наказ.

Слід зазначити, що відповідачем не надано обґрунтованих пояснень щодо правових підстав для проведення контролюючим органом перевірки стосовно порушення позивачем строків сплати податкових зобов'язань по податку на додану вартість, земельного податку з юридичних осіб та екологічного податку за 2010, 2011, 2012 роки.

Під час розгляду справи судом також встановлено, що в обґрунтування неправомірності спірного наказу на проведення документальної невиїзної перевірки позивач посилається на те, що законодавством введено мораторій на проведення контролюючими органами перевірок протягом 2015 - 2016 років.

28 грудня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII та Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" №71-VIII, норми яких встановлюють обмеження щодо проведення перевірок суб'єктів господарювання контролюючими органами.

Відповідно до Закону №76 (п.8 розділу ІІІ "Прикінцеві положення") установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня-червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

В свою чергу, Законом №71 (п.3 розділу ІІ "Прикінцеві положення") визначено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібно-роздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

При цьому, законодавець не визначає конкретні види перевірок, на проведення яких поширюється така заборона, а тому суд приходить до висновку, що з урахуванням пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України вона поширюється на всі види перевірок, у тому числі камеральні перевірки.

Таким чином, у 2015 та 2016 роках органи Державної фіскальної служби України можуть проводити перевірки суб'єктів господарювання, не залежно від їх виду, за наявності однієї з таких обставин:

у разі, якщо обсяг доходу суб'єкта господарювання перевищує 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік;

за наявності дозволу Кабінету Міністрів України, судового рішення або постанови прокурора або слідчого, прийнятою в межах кримінального провадження.

Судом встановлено, що обсяг доходу позивача за 2015 рік не перевищує законодавчо визначені 20 млн. грн., що підтверджується копією наданого представником позивача Звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015 рік, зворотнього відповідачем не доведено, а отже на момент прийняття наказу про проведення перевірки (29.09.2016) на позивача поширювалась дія мораторію на проведення перевірок органами Державної фіскальної служби України.

Доказів наявності рішення суду та/або рішення прийнятого в рамках кримінально процесуального законодавства представником відповідача до суду не надано, так саме як і не надано дозволу Кабінету Міністрів України на проведення невиїзної перевірки позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно в період дії мораторію на проведення перевірок прийнято наказ на проведення документальної невиїзної перевірки позивача без наявності правових підстав для її проведення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного наказу.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ в.о. начальника Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області від 29 вересня 2016 року №448 про проведення документальної невиїзної перевірки Орендного виробничого управління житлово - комунального господарства.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на користь Орендного виробничого управління житлово - комунального господарства судовий збір у розмірі 1378 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Стрельнікова