Справа № 461/10591/15-а
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 р. Справа № 876/3815/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Богдан А.О.

представника позивача ОСОБА_1

третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника третіх осіб ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_5 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 11.05.2016 в справі №461/10591/15-а за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЧЕРВОНА КАЛИНА-22» до Львівської міської ради, за участю третіх осіб: Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконною та скасування ухвали №3890 від 18.09.2014 року,

встановив:

Позивач - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЧЕРВОНА КАЛИНА-22» - звернувся в суд з позовом до Львівської міської ради, за участю третіх осіб: Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому просив визнати незаконною та скасувати ухвалу Львівської міської ради № 3890 від 18.09.2014 року «Про погодження ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_1».

В обґрунтування вимог позовної заяви покликаються на те, що оскаржуване рішення Львівської міської ради від 18 вересня 2014 року за № 3890 прийняте з порушенням норм чинного земельного законодавства України, та законодавства про місцеве самоврядування і одночасно цим рішенням порушено охоронюваний законом інтерес «Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЧЕРВОНА КАЛИНА - 22». Прийняття Ухвали № 3890 від 18.09.2014 року породило конфліктну ситуацію щодо розмежування земельних ділянок та погодження меж між ОСББ «Червона Калина-22» та співвласниками будинку НОМЕР_1. Львівська міська рада, як суб'єкт владних повноважень, прийнявши оскаржуване рішення на пленарному засіданні 16- тої сесії 6-го скликання, не дотрималась принципу рівності зацікавлених осіб перед законом, не врахувала інтереси співвласників багатоквартирного будинку НОМЕР_2, їх права на отримання у власність земельної ділянки, тим самим порушила їхні охоронювані законом інтереси.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 11.05.2016 року адміністративний позов задоволено повністю: визнано незаконною та скасовано ухвалу Львівської міської ради № 3890 від 18.09.2014 року «Про погодження ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_1».

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_2, ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову. Свої вимоги обґрунтовують тим, що судом першої інстанції при ухваленні даної постанови було зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказують, зокрема, на те, що суд першої інстанції не врахував дані інвентаризаційної справи щодо змісту документації житлових будинків на АДРЕСА_1, серед яких відсутні документи на відведення земельної ділянки під будівництво житлового будинку на АДРЕСА_2, а зазначена у неправомірно складеному плані-схемі земельна ділянка частково накладається на земельну ділянку третіх осіб. Натомість, терті особи законно користуються земельною ділянкою з 1970 року.

В судовому засіданні третіх особи та їх представник підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

Представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив за їх безпідставністю.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу, проаналізувавши доводи апелянта та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, апеляційний суд дійшов переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується наступне.

14.10.2013 року ОСББ «Червона Калина-22» звернулось до Центру надання адміністративних послуг ЛМР за із заявою №2-20748/АП на погодження вибору місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСББ «Червона Калина-22». До заяви були подані документи, які вимагалися Центром надання адміністративних послуг для вирішення цього питання, в тому числі: план земельної ділянки з межами запропонованими для закріплення, погоджений Управлінням архітектури Департаменту містобудування, складений 23.09.2013 року, а також Акт встановлення та узгодження меж землекористування на місцевості, складений 02.09.2013 року, підписаний представниками суміжних земельних ділянок в присутності представника ЛКП «ЖИТЛОВИК-С».

Повторно ОСББ «Червона Калина-22» неодноразово зверталось з цим же питанням із заявами з подачею додаткових документів, які вимагалися Управлінням природних ресурсів та регулювання земельних відносин: заяви від 04.11.2013 року № 2-22239/АП; 24.12.2013 року № 2-25783/АП; 28.04.2014 року № 2-6771/АП.

Однак лише 16.02.2015 року Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин ЛМР у відповідь на лист від 02.02.2015 року повідомило ОСББ «Червона Калина 22» про те, що їх звернення від 28.04.2014 року №2-67771/АП щодо відведення земельної ділянки знято з розгляду, при цьому без повідомлення чітких причин зняття такого звернення.

Натомість, 18 вересня 2014 року Львівська міська рада на пленарному засіданні 16 - тої сесії 6-го скликання прийняла Ухвалу № 3890 «Про погодження ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_1», на підставі якої погодила місце розташування земельних ділянок та надала дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0.0183 га і площею 0,0657 га на АДРЕСА_1, громадянам ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Зазначене рішення послужило підставою для звернення позивача до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з протиправності дій відповідача при прийнятті оскаржуваної ухвали, які полягали в порушенні принципу рівності зацікавлених осіб перед законом.

Колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 2 статті 42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до положень статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Як встановлено судом першої інстанції, керуючись зазначеними вище нормами, позивач неодноразово звертався у встановленому законодавством порядку до відповідача із заявами щодо відведення земельної ділянки.

Однак такі залишилися нерозглянутими, натомість 18 вересня 2014 року Львівська міська рада на пленарному засіданні 16 - тої сесії 6-го скликання прийняла Ухвалу № 3890 «Про погодження ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_1», на підставі якої погодила місце розташування земельних ділянок та надала дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0.0183 га і площею 0,0657 га на АДРЕСА_1, громадянам ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Відповідно до ч.2 ст.59 Закону України «Про землеустрій» врахування приватних інтересів при здійсненні землеустрою на місцевому рівні полягає у забезпеченні фізичним та юридичним особам рівних можливостей набуття у власність або користування, у тому числі на умовах оренди, земельних ділянок і в захисті їхніх прав на землю.

Оскільки дана вимога закону не була дотримана відповідачем при розгляді заяв позивача та третіх осіб, суд першої інстанції дійшов підставного висновку про те, що Львівська міська рада порушила норми чинного законодавства в частині рівності зацікавлених осіб перед законом, не врахувала інтереси співвласників багатоквартирного будинку НОМЕР_2, їх права на отримання у власність земельної ділянки, тим самим порушила їхні охоронювані законом інтереси.

Щодо посилань апелянтів на неврахування судом першої інстанції даних інвентаризаційних справ на законність їхнього користування земельною ділянкою з 1970 року, колегія суддів зазначає наступне.

В судовому засіданні представник апелянтів посилається на архівний витяг, як доказ законного користування третіми особами земельною ділянкою, яких в матеріалах справи є два, датовані 19.11.2007 року та 16.11.2013 року однакового змісту, в яких зазначено, що рішенням виконкому Львівської міської ради №683 від 23.06.1959 року за будинковолодінням АДРЕСА_1, закріплювалася земельна ділянка площею 667,40 кв. м, загальна площа користування також 667,40 кв. м. На той час власником будинку був Львівський хімічний завод. Рішенням було передбачено доручити Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації провести реєстрацію земельних ділянок та землекористувачів згідно з рішенням. Однак опис інвентаризаційної справи будинку №24 по вул. Криворізькій в м. Львові станом на 1961 рік (рік здачі в експлуатацію) та подальші роки не містить переліку документів, які б підтверджували право користування земельними ділянками Львівським хімічним заводом, а також немає жодного документа, який би підтверджував реєстрацію БТІ такого землекористування за ним.

В 2006 році будинок АДРЕСА_1 був знятий з балансу міської ради і на підставі розпорядження Сихівської районної адміністрації №429 від 25.04.2006 р. переданий у спільну часткову власність громадянам ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_10

У 2007 році на підставі розпорядження Сихівської районної адміністрації №257 від 27.04.2007 рік частині будинковолодіння АДРЕСА_1 присвоєно будинковий номер НОМЕР_1. Згідно з наказом Управління комунальної власності Львівської міської ради №1916 Ж від 29.12.2007 р. оформлено право власності на будинок АДРЕСА_1 гром. ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_11 ( Інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №72196387 від 03.11.2016 року; відповідь ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №230 від 24.03.2016.

В 2009 році громадянам ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (власникам будинку НОМЕР_1) згідно з ухвалою №3119 від 03.12.2009 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання земельних ділянок у власність площею 0,0251 га, 0,0708 га - у спільну сумісну власність та 0,0027 га у межах червоних ліній без права капітального будівництва - в оренду на 5 років, а також згідно цього проекту надано ці земельні ділянки у власність (Інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №72196387 від 03.11.2016 року). Цими громадянами також подавався архівний витяг про рішенням Виконкому Львівської міської ради №683 від 23 червня 1959 року.

Будь-яка інша інформація про передачу в користування земельної ділянки іншим власникам будинку НОМЕР_1 в матеріалах справи відсутня.

Натомість доказами, які є у справі підтверджується, що на час звернення із заявою до Львівської міської ради громадянами ОСОБА_2, ОСОБА_5 земельна ділянка не була в їх користуванні.

Так, відповідно до довідок з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями № 40/01-14/ 5666 від 04.11.2013 та № 40/01-14/ 6010 від 20.11.2013 земельна ділянка за вказаною ними адресою відноситься до земель міста Львова.

Крім того, в листах Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради №2403-3вих.-2106 від 04.12.2013 року та листі №2403-Звих.-2227 від 24.12.2013 року, адресованих гр. ОСОБА_2, зазначено, що в представленому архівному витязі відсутня інформація про закріплення земельної ділянки за будинком НОМЕР_1.

Відтак, твердження апелянта про наявність права законного користування спірною земельною ділянкою спростовується наявними в матеріалах справи доказами. Серед них немає таких, які б підтверджували, що чи за Львівським хімічним заводом, чи за громадянами ОСОБА_2, ОСОБА_5 було зареєстроване право користування земельними ділянками. Доказів протилежного суду не надано.

Не заслуговує на увагу і посилання апелянта на ст. 120 ЗК України, оскільки в гр. гр. ОСОБА_2, ОСОБА_5 не було переходу права власності на будинок шляхом укладення цивільно-правового правочину, жодних попередніх землевласників чи землекористувачів не було. Апелянти, як і позивач, зверталися до органу місцевого самоврядування з заявами про виділення земельних ділянок у порядку формування нових земельних ділянок із земель комунальної власності міста.

Відтак, відповідач повинен був виходити з рівності зацікавлених осіб перед законом при вирішенні поданих третіми особами та позивачем заяв про погодження місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Інші твердження апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки наявних в матеріалах справи доказів.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування немає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 11.05.2016 в справі №461/10591/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а у разі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Улицький В.З.

Шавель Р.М.

Повний текст ухвали складено 05.12.2016 року.