Справа № 308/6545/16-а
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/6545/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача - Свиди О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді адміністративний позов представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 до Чопської міської ради Закарпатської області, третя особа на стороні відповідача міський голова Самардака Валерія Володимировича, про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Чопської міської ради Закарпатської області, третя особа на стороні відповідача міський голова Самардак Валерій Володимирович за яким просить суд: визнати бездіяльність Чопської міської ради Закарпатської області щодо не виплати позивачеві середньої заробітної плати на період працевлаштування, але не більше шести місяців згідно абз. 2 ч. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» протиправною з 05.02.2016 року; стягнути з Чопської міської ради Закарпатської області на користь ОСОБА_3 середню заробітну плату у розмірі 71052 гривні та судові витрати.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 10 квітня 2006 р. за наслідками місцевих виборів, які відбулися 26 березня 2006 р. позивач набула повноважень Чопського міського голови (виборна посада). Перед цим вона займала посаду Директора Чопської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 Чопської міської ради Закарпатської області (надалі - Чопська ЗОШ №1). 05 листопада 2010 р. за наслідками місцевих виборів, які відбулися 31 жовтня 2010 р. позивач знову набула повноважень Чопського міського голови (виборна посада). У зв'язку з закінченням строку повноважень Чопським міським головою обраним у 2010 р. та набуття повноважень Чопським міським головою обраним у 2015 р. позивач була звільнена з посади у зв'язку із закінченням строку повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Посада директора Чопської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 Чопської міської ради Закарпатської області не є вакантною, що підтверджується довідкою Управління освіти, культури, молоді і спорту Чопської міської ради від 10.11.2015 р. № 544/01-08. Посада Чопського міського голови також зайнята, оскільки вона є виборною та зайнята іншою особою.

Враховуючи все вищенаведене позивач звернулася із відповідною заявою до Чопського міського голови Самардака В.В. про надання їй на період її працевлаштування виплати з місцевого бюджету середньої заробітної плату, яку вона одержувала на виборній посаді у Чопській міській раді, передбаченої абз.2 ч.2 ст.33 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад».

Однак, Позивачу так і не була призначена виплата, Чопська міська рада за підписом Чопського міського голови почала вимагати від позивача різного роду довідки. Однак, трудова книжка позивача майже весь час знаходилася у Чопській міській раді з якої після звільнення вона не забирала, а тому такі вимоги про надання різного роду довідок на думку позивача є протиправними, а також бездіяльність відповідача щодо не призначення ОСОБА_3 виплати середнього заробітку є протиправними. Позивач вказує, що було порушено Чопською міської радою та Чопським міським головою законодавство, що гарантує право на отримання позивачем середнього заробітку.

Враховуючи все вищенаведене позивач звернулася до суду з відповідним позовом.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представники відповідача заперечив проти заявлених позовних вимог, з підстав зазначених у письмових запереченнях та просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Заслухавши учасників судового засідання, розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, за рішенням першої сесії п'ятого скликання (перше засідання) від 10.04.2006 року № 1 «Про підсумки виборів міського голови 26 березня 2006 року» було визнано повноваження голови Чопської міської ради, обраного 26 березня 2006 року виборцями міста Чоп - ОСОБА_3.

Відповідно до рішення Чопської міської виборчої комісії Закарпатської області від 05.11.2010 року № 1 було визнано обраною на посаду Чопського міського голови ОСОБА_3.

Датою відкриття першої сесії Чопської міської ради сьомого скликання обраної 25 жовтня 2015 року було 10 листопада 2015 року.

Як стверджує позивач, та не заперечувалося відповідачем, у зв'язку із закінченням строку повноважень Чопського міського голови, обраного у 2010 р. та набуття повноважень Чопським міським головою, обраним у 2015 р. позивач була звільнена з посади у зв'язку із закінченням строку повноважень.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач зверталася до начальника Управління освіти, культури, молоді і спорту Чопської міської ради Закарпатської області із заявою від 10.11.2015 року (вх. № 298 від 10.11.2015 року) про надання роботи за попередньою до обрання міським головою м. Чоп посадою або рівноцінною.

Відповідно до довідки від 10.11.2015 року № 544/01-08 направленої Управлінням освіти, культури, молоді і спорту Чопської міської ради Закарпатської області на ім'я позивача, останній було повідомлено про неможливість її працевлаштувати на посаді директора Чопської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 Чопської міської ради Закарпатської області або іншій рівноцінній у зв'язку з відсутністю вакансії.

11.11.2015 року (вхідний № Ц-318/03-8 від 11.11.2015 року) позивач звернулася до Чопського міського голови із заявою, за якою просила беручи до уваги те, що їй не може бути надано посаду на попередній роботі, та у відповідності до ч. 2 ст. 33 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» та ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», на період її працевлаштування виплачувати їй з місцевого бюджету середню заробітну плату, яку вона одержувала на виборній посаді у Чопській міській раді.

Згідно листа від 27.11.2015 року № 03-8/2204 Чопська міська рада Закарпатської області повідомила позивачеві, що для здійсненні нарахування та виплати середньомісячної заробітної плати, їй слід подати наступні документи: копію заяви, яку вона подавала на ім'я голови підприємства, установи, організації, на якій працювала до обрання на виборну посаду, про бажання повернутися (поновитися) на займану раніше посаду, а також в разі її відсутності - на рівноцінну посаду на тому ж або іншому підприємстві, установі, організації; копію відповіді на вищезазначену заяву про відмову у прийнятті її на раніше займану посаду чи рівноцінну роботу (посаду) на тому самому або, за згодою, на іншому підприємстві, з установі, організації до обрання на виборну посаду; підтверджуючі документи, які свідчать про відсутність у неї роботи та заробітку (довідку ДФС про відсутність слати податку з доходів фізичних осіб за листопад 2015 року, довідку про відсутність виплати допомоги по безробіттю тощо); інші документи, що підтверджують вищезазначені факти. Для здійснення подальших виплат позивачеві було також запропоновано надавати вищеперераховані документи за грудень 2015 року та в подальшому не пізніше п'ятого числа місяця наступного за місяцем, за який здійснюється виплата.

Представником позивача також було надано суду лист Чопської міської ради Закарпатської області від 12.02.2016 року № 417/03-9 з якого вбачається, що заробітна плата міському голові у листопаді місяці була виплачена 05.11.2015р., 09.11.2015р., 10.11.2015р., 26.11.2015р. Виплати заробітної плати за грудень місяць проведені 11.12.2015р. та 25.12.2015р., за січень 15.01.2016р. Працівникам Чопської міської ради були виплачені премії в грудні місяці до професійного свята - День місцевого самоврядування в Україні та до Новорічних свят в сумі 84900,00 гривень, за січень було преміювання до Різдвяних світ в розмірі 43500 гривень.

Відповідно до форми ОК-5 Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_3, відомості за грудень 2015 року нарахованої суми доходів та сплачених внесків відсутні.

Згідно довідки від 09.03.2016 року Ужгородського районного центру зайнятості ОСОБА_3 не перебуває на обліку як безробітна і допомоги по безробіттю не отримує.

Відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області від 04.03.2016 року № 1126/07 позивачка не перебуває на обліку як пенсіонер.

Згідно довідки від 04.03.2016 року на застраховану особу ОСОБА_3 в системі персоніфікованого обліку відомості про стаж, заробіток та суму належних до сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за 2016 рік відсутні.

Представником відповідача було надано суду розпорядження Чопського міського голови від 31.12.2015 року № 188 «Про підготовку проекту рішення міської ради про передбачення видатків місцевого бюджету для виплати середньої заробітної плати ОСОБА_3 на період працевлаштування», з якого вбачається, що у відповідності до п. 5, 23 ч. 1 ст. 26, 42, ч. 1, 2 ст. 66 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», та з метою забезпечення, в разі доведеності заявником підстав, фінансування витрат на виплату середньої заробітної плати колишньому міському голові ОСОБА_3 на період працевлаштування, проте не більше 6-ти місяців: міським головою було доручено начальнику Фінансового управління у співпраці з начальником Відділу централізованого бухгалтерського обліку підготувати проект рішення Чопської міської ради про передбачення видатків місцевого бюджету для виплати середньої заробітної плати ОСОБА_3 на період працевлаштування.

Відповідно до довідки від 24.05.2016 року Чопської міської ради Закарпатської області надано детальний розрахунок заробітної плати ОСОБА_3 для обчислення середньої заробітної плати за 2 останні місяці, а саме за вересень 2015 року - 11653,56 грн., за жовтень 2015 року - 2092,49 гривень.

Разом з тим, згідно довідки від 30.05.2016 року Чопської міської ради Закарпатської області середня заробітна плата за два останні місяці, які передують даті звільнення ОСОБА_3 складає 12314,13 гривень.

Крім того, відповідно до форми ОК-5 Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_3, вказані відомості суми заробітку для нарахування пенсії за вересень 2015 року - 11305,83 грн., за жовтень 2015 року - 10403,80 гривень.

15.12.2015р. позивач звернулася до суду з позовом до Чопського міського голови Самардака Валерія Володимировича та Чопської міської ради Закарпатської області, в якому просила визнати бездіяльність Чопського міського голови Самардака В.В. щодо не видання розпорядження про призначення та виплату позивачеві середньої заробітної плати на період працевлаштування, але не більше шести місяців згідно абз.2 ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» протиправною; зобов'язати Чопського міського голову Самардака В.В. видати розпорядження про призначення та виплату позивачеві середньої заробітної плати на період працевлаштування, але не більше шести місяців згідно абз.2 ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 квітня 2016р. в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2016 року постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 квітня 2016р. по справі №308/14560/15-а - скасовано та прийнято нову, якою позов задоволено частково. Зобов'язано Чопську міську раду розглянути заяву ОСОБА_3 від 11.11.2015р., відповідно до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». В решті позовних вимог - відмовлено.

Відповідно до листа від 11.07.2016 року Чопського міського голови на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2016 року повторно просили подати до Чопської міської ради відомості не працевлаштування в період з 11.11.2016 року по 11.05.2016 року в тому числі як фізична особа підприємець або само зайнята особа, відсутність в період 11.11.2016 року по 11.05.2016 року права не пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника, за вислугу років.

Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 19.07.2016 року надано відповідь на звернення ОСОБА_3, в якому зазначено, що законодавством не визначено переліку документів, які необхідно подати для виплати середньої заробітної плати, в порядку передбаченому ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад». Зазначено, що для отримання середньої заробітної плати особі достатньо подати довідку про неможливість її працевлаштування на попередній роботі (посаді), або іншій рівноцінній роботі(посаді).

Згідно довідки від 18.11.2016 року Ужгородського районного центру зайнятості ОСОБА_3 не перебувала в період з 10.11.2015 року по 29.04.2016 року на обліку як безробітна і допомоги по безробіттю не отримувала. Зареєстрована в Ужгородському районному центрі зайнятості з 29.04.2016 року і допомога по безробіттю розпочата з 11.05.2016 року.

Відповідно до довідки Ужгородського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області від 14.11.2016 року № 9333/02 ОСОБА_3 не перебуває та у період з 11.11.2015 року по 11.05.2016 року не перебувала на обліку та не отримує жодного виду пенсії.

Згідно довідки Ужгородського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області від 22.11.2016 року №9568/02 відомості в системі персоніфікованого обліку (ОК-5) на ОСОБА_3 за період з 01.01.2016 року по 31.10.2016 року відсутні станом на 22.11.2016 року.

Рішенням Чопської міської ради Закарпатської області від 26.04..2016 року №1 п. 2 рекомендовано колишньому міському голові ОСОБА_3 подати відомості в підтвердження права на відповідні виплати.

Рішенням Чопської міської ради Закарпатської області від 22.09.2016 року №3 вирішено з метою забезпечення цільового та обґрунтованого використання бюджетних коштів, з метою підтвердження особою права на виплати, передбачені ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» запропонувати ОСОБА_3 надати до Чопської міської ради відомості в підтвердження фактів не працевлаштування в період з 11.11.2015 року по 11.05.2016 року в тому числі як фізична особа підприємець або само зайнята особа, відсутність в період 11.11.2015 року по 11.05.2016 року права не пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника, за вислугу років тощо. Доручено Чопському міському голові, після виконання зацікавленої особи п.1 рішення забезпечити здійснення виплат за рахунок коштів місцевого бюджету.

Стаття 118 Кодексу законів про працю України передбачає гарантії для працівників, обраних на виборні посади, зокрема працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» передбачено, що депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв'язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження сільського, селищного, міського голови починаються з моменту оголошення відповідною сільською, селищною, міською виборчою комісією на пленарному засіданні ради рішення про його обрання. Повноваження сільського, селищного, міського голови закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо р ада не обрана, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обраної на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до частин першої та другої статті 79 цього Закону.

Як зазначено у п. 10, 13, 20 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова: призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів; є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою; видає розпорядження у межах своїх повноважень.

При цьому відповідно до п. 5, 23 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання; затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету.

Відносини, що склалися між сторонами суд відносить до правовідносин, що виникають між фізичною особою із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його бездіяльності в процесі реалізації права на отримання середньої заробітної плати , яку він одержував на виборній посаді у раді ,на період працевлаштування і вважає за необхідне керуватися нормами КАС України, Законом України «Про статус депутатів місцевих рад».

Згідно Аналітичної довідки Вищого адміністративного суду України про вивчення та узагальнення практики розгляду адміністративними судами спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби від 1 лютого 2009 року, у результаті вивчення судової практики встановлено, що позивачами у справах зазначеної категорії, в основному, є особи, які претендували на зайняття посад на публічній службі, публічні службовці, особи, звільнені з публічної служби, особи, яким відмовлено у наданні попередньої роботи на публічній службі після звільнення з виборчої посади. Відповідачами у справах досліджуваної категорії є орган, на зайняття посади в якому претендувала особа, орган, з яким службовець перебуває у відносинах публічної служби чи з якого звільнений. Третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідача в таких справах можуть бути залучені посадові особи, які прийняли оскаржувані рішення, інші особи, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов'язки.

Згідно ст.6 ч.1 КАС України - кожна особа має право у судовому порядку звернутися до адміністративного суду , якщо вважає , що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права , свободи або інтереси.

Таким чином, законодавець гарантує колишньому депутату міської ради чи як в даному випадку міському голові збереження середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді лише за умови неможливості надання йому попередньої роботи і виключно на період його працевлаштування, але не більше шести місяців. При цьому обов'язок запропонувати звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади роботу (посаду) за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації в разі відсутності можливості працевлаштувати на попередній або рівнозначній посаді покладається саме на роботодавця. За змістом Закону збереження протягом шести місяців середнього заробітку не звільніє адміністрацію установи, де працював депутат міської ради, вжити заходи до його працевлаштування.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що гарантія збереження середньої заробітної плати, яку голова міської ради одержував на виборній посаді, можлива лише за умови неможливості надання йому попередньої роботи і виключно на період його працевлаштування, але не більше шести місяців. При цьому необхідною умовою реалізації зазначеного права є неможливість забезпечення роботодавцем надання попередньої роботи (посади), а у разі її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Крім іншого, суд вважає за необхідне підкреслити, що Закон України «Про статус депутатів місцевих рад» покладає на роботодавця обов'язок забезпечити депутату, строк повноважень якого завершився, надання попередньої роботи (посади) і лише в разі її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. Жодних застережень з приводу умов оплати праці або повної чи часткової зайнятості наведений нормативний акт не містить.

Разом з тим, Чопською міською радою ОСОБА_3 не була запропонована попередня або інша рівноцінна робота (посада) в тій самій або, за її згодою, в іншій установі жодні заходи для її працевлаштування не приймалися.

У такому випадку позивач мав право на отримання від відповідача середньої заробітної плати, яку він одержував раніше на виборній посаді у раді, на період працевлаштування ,але не більше шести місяців.

Відповідачем не було забезпечено працевлаштування Позивача, наслідком чого є покладання на Чопську міську раду передбаченого Законом України «Про статус депутатів місцевих рад» обов'язків забезпечити збереження середньої заробітної плати ОСОБА_3, яку вона одержувала на виборній посаді у раді, за рахунок місцевого бюджету.

Суд дійшов висновку, що позивач для отримання середньої заробітної плати на час працевлаштування повинен надати до ради довідку про неможливість його працевлаштування підприємством, де він працював до обрання, на попередній або рівноцінній роботі (посаді) та трудову книжку. За даними трудової книжки колишній роботодавець має можливість встановити чи працює особа, яка претендує на таку виплату та чи перебуває на обліку у Центрі зайнятості або Пенсійному фонді, оскільки ці органи вносять відповідні записи до трудової книжки при постановці на облік та призначенні відповідних виплат, відповідно до своїх інструкцій. Отже подача додаткових довідок не передбачена.

Зазначені вимоги позивачем були виконані, оскільки відповідна довідка була додана до заяви від 11.11.2015 року, а трудова книжка, до цього часу зберігається у Чопській міській раді.

У разі якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв'язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді. Тобто саме підставою для припинення таких виплат є працевлаштування колишнього депутата місцевої ради в період гарантованого 6-місячного терміну для працевлаштування; реєстрація звільненої особи у центрі зайнятості як такої, що шукає роботу; виникнення права на пенсійне забезпечення; закінчення гарантованого 6-місячного терміну для працевлаштування.

А тому, бездіяльність відповідача щодо невиплати середньої заробітної плати є неправомірною. Разом з тим є необґрунтованим період вказаний позивачем саме з 05.02.2016 року, враховуючи наведені вище обставини справи.

Згідно ч.2 ст.71 КАСУ - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд приходить до висновку, що представник відповідача не довів у судовому засіданні правомірності бездіяльності відповідача.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

На час звернення позивача до суду існували всі передумови для прийняття відповідного рішення Чопською міською радою Закарпатської області про нарахування і виплату позивачеві середньої заробітної плати на період працевлаштування, але не більше шести місяців згідно абз. 2 ч. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Вирішуючи питання терміну за який позивач має отримати виплату, суд вважає за необхідне рахувати його з часу звільнення ОСОБА_3, з виборної посади 11.11.2015 року по 10.05.2016 року, тобто не більше шести місяців та дати початку надання допомоги по безробіттю.

Також окремо необхідно наголосити на обраному позивачем способі захисту порушеного права.

Згідно п.п.2,4 ч.4 ст.105 КАСУ - адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю. У розумінні положень наведеної статті слідує , що позивач має право вимагати стягнення коштів лише на відшкодування шкоди, тому суд вважає за необхідне не стягнути їх з відповідача, а зобов'язати його провести відповідні виплати .

При цьому суд вважає, що оскільки обчислення та нарахування таких виплат здійснюється відповідачем у відповідності до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року за № 100, які не були нараховані позивачу, а тому суд не може перебирати на себе повноваження відповідача, здійснювати розрахунок та стягувати не нараховані суми середньої заробітної плати.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову в цій частині з покладенням на відповідача обов'язку нарахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток у зв'язку з неможливістю надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування позивача у відповідності до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року за № 100.

Стосовно доводів відповідача про визнання причини пропуску строку звернення з позовом неповажними слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Вирішуючи спір в даному випадку слід врахувати норму ч.2 ст.233 КЗпП України, якою встановлено, що з позовом про стягнення належної заробітної плати працівник може звернути до суду без обмеження будь-яким строком.

Крім того, ст.33 вищевказаного Закону передбачає, що на період працевлаштування за колишнім депутатом зберігається, але не більше шести місяців, саме середня заробітна плата, яка виплачується з відповідного місцевого бюджету. А відповідно до ст.233 КЗпП України стягнення заробітної плати не обмежується будь-якими строками.

Суд приходить до висновку, що позивачем не були пропущені строки звернення до суду.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч.ч.1,3 ст.94 КАС України - якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, то судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень відповідно до задоволених вимог.

Частиною третьою статті 90 КАС України передбачено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Як зазначено вище, за приписами ч. 3 статті 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративним справах» від 20.12.2011 № 4191-VI розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 40 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період визначається Законом про Державний бюджет України.

Згідно статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році з 01 травня установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1450 гривень. Тобто, розмір компенсації витрат на правову допомогу не повинен перевищувати 580 грн. за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Отже, підставою для відшкодування витрат на правову допомогу є, зокрема, наявність належних та допустимих доказів щодо взаємозв'язку між сплаченими позивачем спеціалісту у галузі права коштами та наданою йому правовою допомогою на підставі відповідного договору, який стосується безпосередньо підготовки процесуальних документів та супроводження даної судової справи.

Згідно Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) під іншими видами правової допомоги розуміють види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону № 5076-VI) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст. ст. 12, 42, 56 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги в сумі 3634,16 грн., представником позивача до позовної заяви були додані наступні документи: Договір про надання правової допомоги від 27 червня 2016 року, акт приймання виконання виконаних робіт від 23.11.2016 року та квитанція до прибуткового касового ордеру №02/16

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, слід стягнути на користь позивача ОСОБА_3 пропорційно до задоволених позовних вимог 1817,08 (3634,16 грн.)/50% витрат за надання правової допомоги .

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Чопської міської ради Закарпатської області слід стягнути на користь позивача ОСОБА_3 понесені судові витрати у розмірі 1817,08 гривні, витрат за надання правової допомоги , що згідно розрахунку суми витрат не перевищує граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, який встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 86, 94, 98, 106-163,185-186 КАС України, ч. 5 ст. 12, п. 10, 13, 20 ч. 4 ст. 42, п. 5, 23 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», 2 статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», ст. 12 Закону України «Про звернення громадян», суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 до Чопської міської ради Закарпатської області, третя особа на стороні відповідача міський голова Самардака Валерія Володимировича, про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заробітної плати - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Чопської міської ради Закарпатської області щодо не виплати ОСОБА_3 середньої заробітної плати, яку вона одержувала на виборній посаді у раді, у відповідності до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Зобов'язати Чопську міську раду Закарпатської області провести нарахування та виплату ОСОБА_3 середньої заробітної плати, яку вона одержувала на виборній посаді у раді, у відповідності до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», за період з 11.11.2015 року по 10.05.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Чопської міської ради Закарпатської області на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати у розмірі 1817,08 гривні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАСУ, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош