Справа № 192/3176/16-а
Суддя: Щербина Н. О.
Дата ухвалення: 2016-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 192/3176/16-а
Провадження № 2-а/192/31/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2016 р. суддя СОЛОНЯНСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ Щербина Н. О., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області щодо припинення виплати з 01 червня 2015 року їй пенсії по інвалідності, а також просить суд зобов'язати відповідача відновити їй виплату пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 01 червня 2015 року.

На обґрунтування позову посилається на те, що вона з 04 жовтня 2010 року працює на посаді головного спеціаліста управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01 грудня 2008 року отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи від загального захворювання. При призначенні позивачці пенсії положення Закону України «Про державну службу» в редакції, яка була чинною на час призначення пенсії не застосовувалися, а згідно ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати.

З 01 квітня 2015 року виплату пенсії ОСОБА_1 було припинено на період до 31 грудня 2015 року з посиланням на вимогу Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, яким були внесені відповідні зміни до ст.85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В листопаді 2016 року вона звернулася до відповідача з проханням поновити з 01 червня 2015 року їй виплату пенсії по інвалідності, але згідно листа №3912/03/11 від 03 листопада 2016 року їй було відмовлено у задоволенні заяви з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII та на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року, відповідно до яких у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року та з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року у період роботи особи, на посадах які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», «Про прокуратуру» пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не виплачуються, а виплата пенсії поновлюється після звільнення з роботи.

Таким чином позивачка вважає, що її позбавили соціальної гарантії у вигляді пенсійного забезпечення, порушені ст.ст.22, 58 Конституції України, якими їй гарантовані конституційні права і свободи, гарантуються і не можуть бути скасовані.

ОСОБА_1 вважає, що така відмова УПФ України є безпідставною, а рішення відповідно незаконним, оскільки відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.2 розділу 11 Закону України №213-VIII від 02 березня 2015 року порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам, встановлені даним законом, поширюється на пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсій. Відповідач вважає, що оскільки вона працює на посаді, яка дає право призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», то в період з 01 квітня по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена згідно з Законом №1058 - не виплачується. В той же час, станом на 01 квітня 2015 року посада на якій вона працює, дійсно давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем було їй припинено виплату пенсії. Разом з тим, відповідно до п.5 розділу III Прикінцевих положень Закону України №213-VIII від 02 березня 2015 року, у разі не прийняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія або щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про Кабінет Міністрів України», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судоустрій і статус суддів» «Про прокуратуру».

Оскільки до 01 червня 2015 року даний закон, щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах прийнятий не був, тому з 01 червня 2015 року норми законів втратили чинність, якими було передбачено право певного кола осіб, зокрема державних службовців, на призначення так званих спеціальних пенсій, а тому не можливо вважати, що з вказаної дати вона працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законів України «Про Кабінет Міністрів України», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судоустрій і статус суддів» «Про прокуратуру».

Вважає, що з 01 червня 2015 року відпали обставини, які в силу абзацу 2 ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перешкоджали б їй як особі, що працює головним спеціалістом отримувати пенсію по інвалідності, тому вважає, що виплата їй пенсії по інвалідності підлягає відновленню, у зв'язку з відсутністю у абзаці 2 частини 2 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстав для невиплати, при цьому поновити її права та інтереси іншим шляхом, крім відновлення виплати пенсії не можливо.

Відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області в письмових запереченнях проти позову вказує на безпідставність позовних вимог, просить відмовити в задоволенні позову повністю, оскільки заявниці виплату пенсії з 01 квітня 2015 року було припинено згідно норм чинного законодавства (а.с.17-19).

Ухвалою судді від 21 листопада 2016 року було відкрито скорочене провадження за даним адміністративним позовом, оскільки позивачем заявлено вимоги в межах встановленого ст.99 КАС України строку звернення до суду, а також у зв'язку тим, що позивачка звернулася до суду з позовом, який включений до ст.183-2 КАС України.

На підставі ч. 4 ст. 183-2 КАС України розгляд справи здійснено в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, а згідно заяви позивач просила здійснювати розгляд справи за її відсутності (а.с.15).

Суд, перевіривши доводи сторін та подані сторонами докази, як на підтвердження позову, так і заперечень проти позову, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено її права, свободи та інтереси.

Положення ст.6 КАС України є реалізацією ч.1 ст.55 Конституції України, визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Судом встановлено, що з 01 грудня 2008 року позивачці було призначено пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що не заперечується відповідачем.

Позивач з 04 жовтня 2010 року працює в УПФУ в Солонянському районі на посаді головного спеціаліста відділу з питань виплати пенсії та відповідно до Закону України «Про державну службу» посада відноситься до державної служби.

Згідно ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02 березня 2015 року, тимчасово у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів першої та другої групи, інвалідів війти третьої групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війти, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» пенсії, призначені відповідно до цього Закону не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VIII від 24 грудня 2015 року у частині першій статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», абзаци другий і третій викладено в такій редакції: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються"; в абзаці четвертому слова "призначена особі відповідно до цієї статті" виключити; в абзаці шостому: цифри "2016" замінити цифрами "2017"; доповнити словами "крім випадків, передбачених законом".

Відповідачем з 01 квітня 2015 року було припинено виплату пенсії по інвалідності позивачці, яка була їй призначена 01 грудня 2008 року згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що не заперечується відповідачем.

02 листопада 2016 року позивач звернулася до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії з 01 червня 2015 року, яку отримувала як інвалід третьої групи загального захворювання (а.с.13).

Згідно листа Управління пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області від 03 листопада 2016 року №3912/03/11 отримала відмову у поновленні виплати такої пенсії (а.с.14).

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.2 ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Суд вважає, що станом на 01 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач дійсно, давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем правомірно було припинено виплату пенсії позивачці.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

В теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47, ст. 54 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати позивачці пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 01 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачці вказаної пенсії відсутні, оскільки пенсія позиваці призначалася відповідно до умов Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не відповідно до умов Закону України «Про державну службу».

З огляду на вказане, суд вважає, що з 01 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачці відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

При цьому суд вважає, що поновити права та інтереси позивачки іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії неможливо.

За правилами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Нормою ст.5 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

За результатами розгляду справи, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, перевіривши матеріали справи що надійшли до суду, суд вважає, що є достатньо підстав для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Факти, встановлені судом та відповідні їм правовідносини підтверджуються наявними доказами.

Відповідно до ст.94 КАС України, у зв'язку із задоволенням позову, на користь позивача слід стягнути з Державного бюджету України 551 гривню 20 копійок понесених нею судових витрат відповідно до задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про державну службу», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 2, 11, 17-19, 69, 71, 94, 99, 138, 158-163, 167, 183-2, 185-186 КАС України, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області щодо припинення виплати з 01 червня 2015 року пенсії по інвалідності ОСОБА_1, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області відновити виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01 червня 2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги повинна бути одночасно направлена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н. О. Щербина