Справа № 823/1843/16
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2016-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

02 грудня 2016 року справа № 823/1843/16

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П., розглянувши матеріали позовної заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Черкаській області про визнання незаконними акту перевірки, протоколу, припису та постанови про накладення штрафу,

встановив:

30 листопада 2016 року до суду з позовною заявою звернулася фізична особа - підприємець ОСОБА_1, в якій просить:

1) визнати незаконним Акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №23-24-46/0516;

2) визнати незаконним протокол №23-24-46/0516 від 08.11.2016;

3) визнати незаконним припис №23-24-46/0516 від 08.11.2016;

4) визнати незаконним постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 21.11.2016 №23-24-46/0516 від 08.11.2016.

Вивчивши позовну заяву, суддя вважає, що вона не відповідає вимогам статті 106 КАС України, а тому повинна бути залишена без руху з нижче зазначених підстав.

Відповідно до частини 3 статті 106 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Згідно з частиною 2 статті 87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI.

22.05.2015 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» №484-VIII, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір», зокрема, частиною 2 статті 4 цього Закону №3674-VI визначено, що за подання до адміністративного позову майнового характеру фізичною особою-підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, а немайнового характеру, який подано фізичною особою, судовий збір справляється у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Ч.3 ст.6 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016рік» № 928-VІIІ від 25.12.2015 установлено розмір мінімальної заробітної плати на 2016 рік, а саме, у місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривень.

Суддя вважає, що майновими адміністративними позовами є позова про оскарження рішень, прийнятих суб'єктом владних повноважень, які можуть породжувати підстави для змін майнового стану фізичної чи юридичної особи. Реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи, і відповідно оскарження такого рішення спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна.

Оскільки адміністративний позов містить вимогу про скасування постанову про накладення штрафу від 21.11.2016 №23-24-46/0516, наслідком якого є зміна складу майна позивача, то дана вимога є майновою.

Таким чином, в даному адміністративному позові позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового .

Отже, за подання позовної заяви позивачу необхідно доплатити 1653 грн 60 коп. (три вимоги немайнового характеру), так як за вимогу майнового характеру позивачем сплачено 551 грн 20 коп. квитанцією №0.0.661476148.1 від 30.11.2016.

Крім того, відповідно статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про:

1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Положенням пункту 4 частини 1 статті 106 КАС України визначена вимога до позовної заяви, яка передбачає необхідність зазначення позивачем змісту позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Водночас, позивач у позовній заяві, в порушення вимог ч.4 ст.105 КАС України, просить суд визнати недійсними акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №23-24-46/0516 та протокол №23-24-46/0516 від 08.11.2016. Суддя зазначає, що фактично позивачем даними позовними вимогами оскаржуються акти перевірки на підставі яких винесені припис №23-24-46/0516 від 08.11.2016 та постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 21.11.2016 №23-24-46/0516 від 08.11.2016.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Під рішенням суб'єкта владних повноважень у контексті положення п.1 ч.2 ст.17 КАС України, необхідно розуміти нормативно-правові акти та правові акти індивідуальної дії.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є правильність рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших публічно-правових відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

При цьому, залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативно-правові і такі, що не мають нормативно-правового характеру, тобто індивідуальні.

Правовий акт індивідуальної дії - це виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків, чітко визначеного суб'єкта (суб'єктів), якому він адресований. До того ж, обов'язковою ознакою як нормативно-правового, так і правового акту індивідуальної дії, є юридичний характер, тобто обов'язковість його приписів для відповідного суб'єкта (суб'єктів), дотримання якого забезпечується правовими механізмами.

Обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Акт перевірки (протокол) не є рішеннями суб'єкта владних повноважень у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору, оскільки наслідком винесення податковим органом зазначеного акту є прийняття податкового повідомлення-рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку.

Акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов'язуючим до вчинення будь-яких дій. Права та обов'язки для суб'єкта господарювання, перевірку якого проведено, породжує саме рішення, прийняте на підставі складеного за результатами перевірки акту.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно привести позовну заяву у відповідність до вимог ст. 106 КАС України, а саме зазначити зміст позовних вимог з урахуванням приписів ч. 4 ст. 105 КАС України.

Частиною 1 статті 108 КАС України передбачено, що у разі встановлення, що позовну заяву подано без дотримання вимог статті 106 КАС України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху із зазначенням недоліків позовної заяви, способу їх усунення та строку, достатнього для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись статтями 104-107, 108 КАС України, суддя

ухвалив:

Позовну заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Черкаській області про визнання незаконними акту перевірки, протоколу, припису та постанови про накладення штрафу, залишити без руху.

Встановити позивачу строк до 11 січня 2017 року для усунення вказаних вище недоліків позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку, передбачені статтями 185-187 цього Кодексу.

Суддя В.П. Тимошенко