Справа № 826/13888/16
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 листопада 2016 року № 826/13888/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Іщука І.О., суддів Погрібніченка І.М., Шулежка В.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаЦентральної атестаційної комісії №1 Національної поліції України Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України Національна поліція України
провизнання протиправними та скасування рішень, поновлення на посаді,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Центральної атестаційної комісії №1 Національної поліції України (далі по тексту - відповідач-1, Атестаційна комісія), Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України (далі по тексту - відповідач 2, Департамент), за участі 3 особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Національної поліції України, з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог про:

- визнання протиправним та скасування рішення Центральної атестаційної комісії №1 Національної поліції України, що оформлене протоколом ОП№15.43471 від 10.08.2016 року, в частині, що стосується ОСОБА_1;

- визнання протиправним та скасування наказу Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України від 30.09.2016 року №136 o/с "Щодо особового складу" в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію";

- поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді оперуповноваженого сектору з обслуговування Дніпропетроської та Запорізької областей;

- стягнення з Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що наказ про його звільнення видано протиправно, оскільки при проведенні атестації ОСОБА_1 істотно порушено вимоги Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України № від 17.11.2015 року, Закон України "Про національну поліцію".

Відповідач-2 подав суду заперечення проти позову, в яких посилався на дотримання вимог чинного законодавства під час звільнення позивача з займаної посади.

Представник відповідача - 1 в судове засідання не з'явився, будь-яких пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не надав.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав правомірності проведення атестації позивача та його звільнення.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Наказом Національної поліції України у місті Києві №58о/с від 07.11.2015 року позивача було призначено на посаду старшого оперуповноваженого сьомого територіального управління (з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей ) Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, а на підставі наказу Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України №106 о/с від 23.08.2016 року його переведено на посаду оперуповноваженого сектору з обслуговування Каменської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей.

Відповідно до наказу №136 о/с від 30.09.2016 р. капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції згідно з п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" через службову невідповідність з посади старшого оперуповноваженого сектору з обслуговування Каменської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей.

Підставою для видачі вказаного наказу став висновок атестаційної комісії від 10.08.2015 року.

Незгода з проведенням атестації та виданим за її наслідком наказом про звільнення обумовила позивача звернутися до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи даний адміністративний спір суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02.07.2015 року (далі - Закон), Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Як встановлює стаття 3 Закону, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частина перша статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" визначає, що атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Згідно з частиною другою статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" атестування поліцейських проводиться:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Аналогічні норми в частині підстав для атестування містить також Інструкція порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року №1465 (далі по тексту - Інструкція), зокрема її пункт 3 розділу І.

Відповідно до частини третьої статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Частина четверта статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" передбачає, що рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Згідно з частиною п'ятою статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.

Виходячи з наведених норм законодавства та мети проведення атестації, суд вважає, що прийняття рішення про проведення атестації відносно конкретного поліцейського та, власне, проведення атестації може мати місце у виключних випадках, а саме: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому такі підстави для проведення атестації, як для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, є наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, зокрема: в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби; метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Зазначене узгоджується із висновком Верховного Суду України, що викладений у постанові від 11 березня 2014 року у справі №21-13а14.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 розділу IV Інструкції організаційні заходи з підготовки та проведення атестування оголошуються наказами відповідних керівників і передбачають складання списків поліцейських, які підлягають атестуванню.

Таким чином, до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, підлягають включенню лише ті поліцейські, відносно яких наявні підстави для проведення атестації, що передбачені частиною другою статті 57 Закону України "Про Національну поліцію".

У той же час під час розгляду даної адміністративної справи ні відповідачами, ні третьою особою не було надано жодних наказів якими, на виконання підпункту 2 пункту 1 розділу IV Інструкції, затверджено списки поліцейських, які підлягають атестуванню та до яких включено позивача та з яких би вбачалися підстави її проведення, що визначені частиною другою статті 57 Закону України "Про Національну поліцію".

Таким чином, відповідачі 1 та 2, на яких покладено обов'язок доказування, не довели, що позивач підлягав атестації та, відповідно, включенню до списку поліцейських, які підлягають атестації, оскільки суб'єктом владних повноважень не було наведено підстав для проведення атестації ОСОБА_1, що передбачені частиною другою статті 57 Закону України "Про Національну поліцію", та не надано відповідних доказів, які б підтверджували, що позивач мав бути призначений на вищу посаду без проведення конкурсу, або щодо нього виявлено ознаки службової невідповідності, наприклад за станом здоров'я чи у зв'язку із не виконанням службових обов'язків.

Одночасно, надаючи оцінку рішенню атестаційної комісії суд також зазначає наступне.

У відповідності до положень пунктів 10-13 розділу IV Інструкції з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест) та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Якщо поліцейський, який атестується, не з'явився на співбесіду з атестаційною комісією, то комісія приймає рішення без проведення співбесіди, про що робиться відповідний запис у протоколі засідання атестаційної комісії.

Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Поліцейські, які проходять атестування, за їхньою згодою проходять тестування на поліграфі.

Пункт 15 розділу IV Інструкції встановлює, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно до пункту 16 розділу IV Інструкції атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії:

1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій);

2) показники службової діяльності;

3) рівень теоретичних знань та професійних якостей;

4) оцінки з професійної і фізичної підготовки;

5) наявність заохочень;

6) наявність дисциплінарних стягнень;

7) результати тестування;

8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

За правилами, встановленими пунктами 17-20 розділу IV Інструкції, атестаційна комісія проводить розгляд матеріалів за відсутності особи, щодо якої приймається рішення.

Голосування проводиться за відсутності особи, щодо якої приймається рішення, і запрошених осіб.

Рішення атестаційної комісії приймаються більшістю голосів, присутніх на засіданні членів атестаційної комісії.

У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос голови атестаційної комісії.

Усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення.

Наведені норми Інструкції свідчать, що висновок атестаційної комісії про відповідність чи не відповідність поліцейського займаній посаді приймається за результатами комплексного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, у тому числі: результати тестування за професійним тестом та тестом на загальні здібності та навички; атестаційний лист; матеріали співбесіди; документи, що надійшли на запити атестаційної комісії, результати тестування на поліграфі та матеріали особової справи поліцейського, з яких можна встановити повноту виконання функціональних обов'язків, показники службової діяльності, наявність заохочень та дисциплінарних стягнень.

Як підтверджено матеріалами справи щодо позивача сьомим територіальним управлінням Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України 25.07.2016 року складено атестаційний лист, який підписано начальником вказаного управління Дерезою С.І.

За висновком прямого керівника позивача - Заступника начальника Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України Буковскього Ю.Д., згідно розділу ІІ атестаційного листа, ОСОБА_1 займаній посаді відповідає.

За результатами атестування, як свідчить запис від 10.08.2016 року в атестаційному листі позивача, останній за професійним тестом набрав 15 балів, за тестом на загальні здібності та навички - 26 балів, а за висновком атестаційної комісії займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність (розділ ІV атестаційного листа).

З метою з'ясування підстав прийняття атестаційною комісією вказаного рішення щодо позивача судом досліджено протокол ОП№15.43471 від 10.08.2016 року засідання Центральної атестаційної комісії №1 Національної поліції України.

Зокрема, ним встановлено, що атестацію проведено "…щодо посади: Департамент протидії наркозлочинності/сьоме територіальне управління (з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей)/// старший оперуповноважений".

Атестаційною комісією під час проведення атестування було досліджено атестаційний лист та інші матеріали, які було зібрано на поліцейського, а саме:

1. Декларація про доходи;

2. Послужний список (Форма 1);

3. Інформаційну довідку;

4. Висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади";

5. Інформацію з відкритих джерел.

Членами атестаційної комісії особі, яка проходить атестування, були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи щодо подальшого проходження служби в національній поліції та інше.

За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення прийнято рішення, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню із служби в поліції через службову невідповідність (5 голосів - "за", 0 голосів - "проти").

Вказане рішення мотивоване тим, що у позивача низький рівень теоретичних знань законодавчих та нормативно-правових актів, що регулюють діяльність на займаній посаді; низькі бали за результатами тестування; низькі показники службової діяльності; має 10 дисциплінарних стягнень, з них 3 - попередження про неповну службову відповідність.

Окрім цього, з додатку №1 до вказаного протоколу судом встановлено зміст співбесіди членів атестаційної комісії з позивачем, який свідчить про з'ясування у ОСОБА_1 загальних питань щодо його роботи, причин переходу з посади дільничного інспектора міліції до підрозділу БНОН та знання ним законодавства.

У той же час судом досліджено документи, які подавалися до атестаційної комісії щодо позивача, а саме копії: атестаційного листа, довідки про результати перевірки, передбаченої законом України "Про очищення влади", інформаційної довідки, декларації про майно доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік, Довідка Ф1 тощо.

Надаючи оцінку вказаним доказам та встановленим під час розгляду справи обставинам в контексті обґрунтованості та правомірності рішення атестаційної комісії суд зазначає наступне.

Так, відповідачем - 1 при прийнятті оскаржуваного рішення було прийнято до уваги рівень знань позивача, показники службової діяльності та факти притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

У той же час, як вбачається з інформаційної довідки від 27.07.2016 року ОСОБА_1 діючих стягнень не має. При цьому позивач три рази заохочувався.

Окрім цього, відповідно до змісту атестаційного листа, складеного щодо позивача, наведено відповідні показники його роботи та зазначено, що останній зарекомендував себе, як досвідчений, кваліфікований та професійно грамотний працівник, який за висновками його керівників,- займаній посаді відповідає.

Суд зазначає, що на спростування таких відомостей атестаційні матеріали не містять жодних данних, а зміст співбесіди з позивачем носить загальний характер та не дає змоги розкрити такі показники й відобразити їх вплив на можливість виконання позивачем службових обов'язків по посаді за якою він проходив атестацію.

Одночасно пункти 10-13, 17-20 розділу IV Інструкції не надають права атестаційні комісії виключно на підставі результатів атестування робити висновок про відповідність чи не відповідність поліцейського займаній посаді.

Таким чином, з урахуванням встановлених у даній справі обставин, суд приходить до переконання про необґрунтованість рішення відповідача - 1 щодо невідповідності позивача займаній посаді і необхідність його звільнення із служби в поліції.

Суд констатує, що при проведенні атестації позивача, атестаційною комісією не була відображена неможливість переміщення ОСОБА_1 на нижчу посаду, через службову невідповідність, зважаючи на тривалий стаж роботи в органах внутрішніх справ, посаду, яку обіймав позивач в органах національної поліції на час звільнення.

Таким чином, за наслідками розгляду справи судом встановлено протиправність рішення Центральної атестаційної комісії №1 Національної поліції України, оформленого протоколом ОП№15.43471 від 10.08.2016 року в частині, що стосується ОСОБА_1 про невідповідність займаній посаді та звільнення із служби в поліції через службову невідповідність у зв'язку із чим воно підлягає скасуванню.

У той же час відповідачем - 2 на підставі рішення відповідача - 1 видано наказ №136 o/с від 30.09.2016 року, яким позивача звільнено зі служби в поліції згідно з п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" через службову невідповідність.

Надаючи оцінку правомірності вказаного наказу відповідача 1 суд зазначає таке.

Пункт 5 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" передбачає, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність.

У свою чергу визначення терміну "службова невідповідність" Закон України "Про Національну поліцію" не надає; тим не менше, виходячи із вимог та обмежень, що ставляться до поліцейського та загального розуміння понять, можна дійти висновку, що під службовою відповідністю мається на увазі відповідність поліцейського встановленим вимогам, добросовісне виконання вимог законодавства та дисциплінованість. Отже, службова невідповідність - це невідповідність займаній посаді в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби тощо.

Оскільки, метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю, в контексті норм Закону України "Про Національну поліцію" та Інструкції звільнення за через службову невідповідність може бути застосоване як вид дисциплінарного стягнення, про що зроблено висновок у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2014 року у справі №21-13а14.

Згідно з положеннями статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

На момент прийняття оскаржуваних рішень та наказу Дисциплінарного статуту Національної поліції України ще не затверджено, тому, керуючись аналогією закону, суд вважає за можливе застосувати до відносин звільнення норми Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Так, відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися дисциплінарні стягнення, зокрема, у вигляді звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з порядком накладання дисциплінарних стягнень, визначеним у статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Отже, на думку суду, поліцейський може бути звільнений через службову невідповідність на підставі пункту 5 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" лише в крайньому випадку та за умови дотримання порядку накладення дисциплінарного стягнення.

Разом з тим відповідачем 2 не доведено неможливості залишення позивача на службі в поліції, необхідності застосування крайньої міри у вигляді звільнення та порядку дотримання накладання дисциплінарного стягнення.

Суд звертає увагу на відсутність в матеріалах справи доказів, які б вказували на невідповідність позивача займаній посаді, а висновки атестаційної комісії не стосуються посади, яку на час звільнення займав позивач.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що звільнення позивача через службову невідповідність за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" відбулось незаконно, тому наказ Національної поліції України №136 o/с від 30.09.2016 року, в частині, що стосується ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню, а позивач підлягає поновленню на посаді оперуповноваженого сектору з обслуговування Каменської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України з 01.10.2016 року.

У відповідності до ч.2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі -Порядок), цей Порядок застосовується у випадках вимушеного прогулу працівника (підпункт "з" пункту 1).

У відповідності до частини 3 пункту 2 Порядку, збереження заробітної плати "у всіх інших випадках", до яких відноситься випадок й вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

А відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача 2 на користь позивача грошового забезпечення за дні вимушеного прогулу з 01 жовтня 2016 року по 30 листопада 2016 року у розмірі середньоденного заробітку позивача за кожен день вимушеного прогулу з розрахунку суми середньоденного заробітку без урахування відрахувань з нього податку з доходів фізичних осіб та соціального внеску.

Згідно довідки Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України від 10.11.2016 року №154 грошове забезпечення за останні два повних місяця роботи позивача складає 12 627,9 грн. (6715,4 грн.+5912,5 грн.) У той же час середньоденний розмір грошового забезпечення позивача складав 207,01 грн. (12 627,9 грн./61-кількість відпрацьованих днів).

Виходячи із поняття вимушеного прогулу, кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня звільнення та до винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконного звільненого працівника, в даному випадку з 01 жовтня 2016 року по 30 листопада 2016 року, що становить 42 робочих дні.

Таким чином, сума середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 становить 8 694,42 грн. (207,01 х 42).

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами не доведено наявність підстав для звільнення позивача через службову невідповідність відповідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у межах суми стягнення за один місяць виконуються негайно.

Беручи до уваги наведену процесуальну норму суд вважає, що постанова у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору з обслуговування Каменської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України з 01.10.2016 року та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 4 554, 22 грн. (207.01 х 22) підлягає негайному виконанню.

З урахуванням задоволення позову, а також враховуючи приписи ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 551,21 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України по 275,6 грн. з кожного.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Центральної атестаційної комісії №1 Національної поліції України, оформлене протоколом ОП№15.43471 від 10.08.2016 року в частині, що стосується ОСОБА_1 про невідповідність займаній посаді та звільнення із служби в поліції через службову невідповідність.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України №136 o/с від 30.09.2016 року, в частині звільнення ОСОБА_1 (М-258008), зі служби в поліції за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді оперуповноваженого сектору з обслуговування Каменської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України з 01.10.2016 року.

Стягнути з Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 8 694,42 грн. (вісім тисяч шістсот дев'яносто чотири гривні, 42 копійки).

Присудити на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 551, 21 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України по 275,60 грн. (двісті сімдесят п'ять гривень, 60 коп.) з кожного.

Допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді оперуповноваженого сектору з обслуговування Каменської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України з 01.10.2016 та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць на користі ОСОБА_1 у розмірі 4 554, 22 грн. (чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят чотири гривні, 22 коп).

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя І.О. Іщук

Судді: І.М. Погрібніченко

В.П. Шулежко