Справа № 813/1949/16
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 р. Справа № 876/8951/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

та представника відповідача: Юрків Р.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

10.06.2016 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва, яка розташована на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту та про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Львівській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва, яка розташована на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відмова відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва, яка розташована на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського районі Львівської області за межами населеного пункту є протиправною та такою, що порушує його права.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов.

В апеляційній скарзі покликається на те, що чинне законодавство України не встановлює такої самостійної підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки як непогодження органу місцевого самоврядування.

У ході апеляційного розгляду апелянт ОСОБА_1 та представник апелянта ОСОБА_2 надали пояснення та просять задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача ОСОБА_3 у ході апеляційного розгляду надав пояснення та просить відхилити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що рішення Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва, яка розташована на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту прийняте в межах у спосіб та в порядку передбаченому законом, оскільки Годовицько-Басівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області не погоджено надання позивачу зазначеного дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що позивач 30.10.2015р. звернувся до відповідача з клопотанням в порядку ст.118 Земельного кодексу України про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва, яка розташована на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського районі Львівської області за межами населеного пункту.

27.11.2015 р. ГУ Держгеокадастру у Львівській області звернулось до голови Годовицько-Басівської сільської ради про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Листом від 09.12.2015р. № 274 головою Годовицько-Басівської сільської ради повідомлено, що виконавчий комітет Годовицько-Басівської сільської ради не погоджує земельні ділянки на території Годовицько-Басівської сільської ради в урочищі «Сад». Зазначено, що такі погодження надаються виключно сесією Годовицько-Басівської сільської ради.(а.с.10)

Годовицько-Басівська сільська рада також долучила до матеріалів справи рішення виконавчого комітету Годовицько-Басівської сільської ради від 08.12.2015р. № 2 «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва в урочищі «Сад» за межами населеного пункту Годовицько-Басівської сільської ради» відповідно до якого вирішено не погоджувати земельні ділянки громадянам для ведення садівництва у власність на території Годовицько-Басівської сільської ради. (а.с.57, 58)

14.12.2015р. Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надало відповідь № Г-241/0-955/25-15, згідно якої на підставі п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва. Окрім того зазначено, що відповідно до доручення Віце-прем`єр-міністра України від 08.10.2014 37732/0/1-14, рішення колегії Держземагенства України від 14.10.2014р. № 2/1 Головне управління Держгеокадастру у Львівській області при прийнятті рішень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності враховує обов'язковість погодження надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з органами місцевого самоврядування. Годовицько-Басівська сільська рада не надала погодження щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва. (а.с.9)

Позивач вважаючи таку відмову протиправною звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Згідно з ч.1 ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з п. в ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення садівництва у розмірі не більше 0,12 га.

Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Пунктом 4 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 року № 445 передбачено, що Держземагентство України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб.

Наказом Мінагрополітики України від 25.01.2013 року № 40, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14.02.2013 року за №260/22792, внесено зміни до Положення про Головне управління Держземагентства в області (затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 10.05.2012 року № 258, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.05.2012 року за № 852/21164) (далі - Положення про Головне управління), згідно з яким Головні управління Держземагентства у областях наділено повноваженнями щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб.

Відповідно до вищезазначеного Положення про Головне управління, Головне управління Держземагентства в області (надалі - Головне управління) є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України та йому підпорядковане.

Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства України, наказами Держземагентства України, дорученнями Голови Держземагентства України та його заступників, актами місцевої державної адміністрації та органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням.

Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держземагентства України на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Відповідно до Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, Держземагентство України є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію держвної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Держземагентство України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики України), іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра.

Разом з тим, згідно ст. 21 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» передбачено, що Кабінет Міністрів України спрямовує і координує роботу міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які забезпечують проведення державної політики у відповідних сферах суспільного і державного життя, виконання Конституції та законів України, актів Президента України, додержання прав і свобод людини та громадянина.

Міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідальні перед Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні йому.

В свою чергу, Віце-прем'єр-міністром - Міністром регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України Гройсманом В.Б. надано Держземагентству України відповідне доручення від 08.10.2014 року 37732/0/1-14 з терміном виконання з 15.10.2014 року.

Це рішення є одним із перших кроків Віце-прем'єр-міністра Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України Гройсмана В.Б. з реалізації Концепції реформування місцевого самоврядування та територіальної організації влади в Україні, яка схвалена розпорядженням Кабінету Міністрів України від 01.04.2014 року № 333-р та Плану заходів щодо її реалізації, затвердженого розпорядження Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року № 591-р, та спрямована на розширення повноважень органів місцевого самоврядування у сфері земельних відносин та посилення ролі органів місцевого самоврядування в управлінні землями державної власності, розташованими за межами населених пунктів.

На виконання вищезазначеного доручення Віце-прем'єр-міністра Держземагентством України прийнято наказ 15.10.2014 року № 328 «Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014 року», яким запроваджено з 15.10.2014 року обов'язкове врахування позиції органів місцевого самоврядування щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України та ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

З огляду вищенаведеного колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що при прийнятті рішення щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності зобов'язане враховувати обов'язковість погодження надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з органами місцевого самоврядування.

Оскільки Годовицько-Басівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області не погодила надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок громадянам на території Годовицько-Басівської сільської ради в урочищі «Сад», зазначивши, що такі погодження надаються виключно сесією Годовицько-Басівської сільської ради то колегія суддів вважає, що відповідач приймаючи оскаржуване рішення діяв в межах у спосіб та в порядку передбаченому законом.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку, відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року у справі №813/1949/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний