Справа № 592/8311/16-а
Суддя: Труханова Л. М.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №592/8311/16-а
Провадження №2-а/592/294/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючої судді - Труханової Л.М.,

за участю секретаря Сахненко О. Ю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Суми, інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми капрала поліції ОСОБА_2 про визнання дій незаконними , визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в м. Суми, інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми капрала поліції ОСОБА_2, в якому просить визнати дії інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми капрала поліції ОСОБА_3 щодо складання постанови серії ПС2 № 497615 від 06.09.2016р. про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, незаконними. Визнати постанову серії ПС2 № 497615 від 06.09.2016 р. про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 06 вересня 2016 р. близько 13 год. 18 хв., керуючи транспортним засобом Toyota Land Cruiser Prado 2.7 д.н. BM4441AC,він рухався на Покровській площі в м. Суми та був зупинений інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми капралом поліції ОСОБА_3

Інспектор Белокур С. В. звинуватив ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: користування під час руху транспортного засобу засобами звязку.

Оскільки в момент руху по телефону ОСОБА_1 не розмовляв, то звернувся до інспектора з питанням, звідки він це взяв. Інспектор сказав, що він та його напарник «бачили» це на власні очі. Після питання: "Чи не могло це їм примаритися?" інспектор відповів негативно та відмовився продовжувати будь-які обговорення.

Працівниками поліції прохання позивача надати будь-який докази відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, особи, яка не є заінтересованою, та може підтвердити, принаймні, тримання позивачем телефону в руці, або фото чи відео того, що останнім було порушено Правила дорожнього руху, було проігноровано.

Позивач не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, оскільки по телефону не розмовляв, вважає Постанову необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв'язку з неповним зясуванням обставин, які мають значення для справи, невідповідністю висновків інспектора, порушенням норм матеріального права.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просить їх задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив та пояснив, що вимоги позивача є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з таких підстав.

06.09.2016 року згідно з розстановкою сил та засобів Управління патрульної поліції в м. Суми відповідач ОСОБА_2 ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху разом з інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми капралом поліції ОСОБА_4

Під час несення служби у відповідності до вимог п. 11 ч. І ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон) здійснювався контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

У відповідності до вимог ст. 40 Закону поліція з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, забезпечення безпеки осіб та забезпечення безпеки дорожнього руху може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах фото і відеотехніку, у звязку із чим Відповідачем 2 використовувалась нагрудна відеокамера, що була розміщена на форменому одязі.

Близько 13.18 год. 06.09.2016 року на вул. ОСОБА_5 в районі буд. 2 нарядом було виявлено автомобіль Тойота, номерний знак НОМЕР_1, водій якого під час руху транспортного засобу користувався мобільним телефоном, тримаючи його у руці, чим порушив вимоги п. 2.9 д Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР).

Відповідач, керуючись ч. З ст. 18, ст. 32, п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону та у відповідності до вимог п. 8.9 б ПДР відповідач з використанням увімкненого проблискового маячка та звукового сигналу подав вимогу про зупинку, підійшов до позивача, відрекомендувався, пояснив суть правопорушення, попросив передати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію автомобіля, до яких зауважень не виникло.

Відповідач пояснив позивачу, що він порушив вимоги п. 2.9 д ПДР, а саме: під час руху транспортного засобу користувався мобільним телефоном, тримаючи його у руці, за що передбачено відповідальність згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Після цього, відповідач розяснив позивачу його права і обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також пояснив, що справа про адміністративне правопорушення буде розглянута на місці.

Одразу ж після цього відповідач, розглянувши в присутності позивача матеріали справи, виніс постанову ПС 2 № 497615 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Відповідач оголосив постанову та вручив її копію позивачу.

Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення з безпосередньо за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскільки позивачем вчинено адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції, у відповідності до вимог ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

У відповідності до положень ст. 276 КУпАП відповідачем розглянуто справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення та, враховуючи характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 283 КУпАП, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою, як зазначено вище, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Постанову отримано позивачем у день її винесення, а саме 06.09.2016 року, що підтверджується особистим підписом позивача.

Із постанови ПС 2 № 497615 вбачається, що відповідачем при притягненні до адміністративної відповідальності позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП виконано та дотримано вимоги ст. 33 КУпАП, яка передбачає загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, про що свідчить розмір штрафу, що складає 425 гривень: він є у межах санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Отже, представник відповідача вважає, що під час виявлення адміністративного правопорушення, а також накладення адміністративного стягнення на позивача, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами, обґрунтовано, сумлінно, своєчасно, з дотриманням принципу рівності перед законом, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Вислухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 497615 від 06.09.2016 року, ОСОБА_6 06.09.2016 року о 13 годині 18 хвилин в м. Суми по вул. Г. Кондратьєва буд. 2, керуючи автомобілем Toyota Land Cruiser Prado 2.7 д.н. BM4441AC, під час руху користувався засобами звязку, тримаючи їх у руках, а саме розмовляв по мобільному телефону, чим скоїв адміністративне правопорушення , передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

В судовому засіданні оглянуті два диска з відеозаписом , один з яких наданий представником позивача , другий- представником відповідача. На оглянутих відеозаписах не знайшли підтвердження факти . зазначені в постанові відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується в цілях виховання особи, яка скоїла адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи органу внутрішніх справ у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення можна оскаржити, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних повноважень.

Аналізуючи ці норми законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами органів внутрішніх справ, які зобов'язані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону. Діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Згідно ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обовязку суд витребує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Позивач ОСОБА_1 А заперечує проти інкримінованого йому правопорушення та дійсності обставин, викладених у оскаржуваній постанові.

Згідно ст.122 ч.2КУпАП встановлена відповідальність водіїв за користування під час руху транспортного засобу засобами звязку.

Представником відповідачів згідно ст.71 КАС України не доведена правомірність, прийнятого ним рішення, оскільки будь-якими доказами постанова ПС2 № 497615 від 06.09.2016 року не забезпечена взагалі.

На підставі наведеного суд вважає, що постанова ПС2 № 497615 від 06.09.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП складена безпідставно та неправомірно, у звязку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню, тому слід визнати вказану постанову протиправною та скасувати .

Разом з цим, оскільки відповідно до ч.3 ст. 287 КУпАП право закриття провадження покладено на орган (посадову особу) яка виносить постанову про адміністративне правопорушення, а суд тільки перевіряє на правомірність винесену таким органом постанову, то в задоволенні вимоги про закриття справи про адміністративне правопорушення слід відмовити.

Неправомірність дій відповідача охоплює ться вимогою скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності , оскільки це є неразривним ланцюгом щодо настання правових наслідків.

Керуючись ст.ст.2, 6, 11, 17,18, 152, 160,161,163 КАС України, ст. 126 ,287-289 КУпАП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати противоправною та скасувати постанову від 06 вересня 2016 року серія ПС2 № 497615, винесену інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми капралом поліції ОСОБА_2 про накладання штрафу в сумі 425 грн. на користь держави за правопорушення передбачене ст. 122 ч. 2 КУпАП України відносно ОСОБА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 02 грудня 2016р.

Суддя Л.М. Труханова