Справа № 819/2641/15
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2016-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2641/15

18 листопада 2016 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Данилевич Н.А.

при секретарі судового засідання Шмир Р.І.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Борщівському районі до Борщівського міжрайонного управління водного господарства Тернопільського обласного виробничого управління по меліоризації і водному господарству «Тернопільводгосп» про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат по виплаті та доставці пенсій, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Борщівському районі (далі Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Борщівського міжрайонного управління водного господарства Тернопільського обласного виробничого управління по меліоризації і водному господарству «Тернопільводгосп» (далі Відповідач) про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах у розмірі 8877,94 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, Позивач посилається на те, що Відповідач, в порушення вимог чинного законодавства, не здійснив відшкодування Пенсійному фонду понесених ним витрат на виплату та доставку пенсії ОСОБА_3, призначеної на пільгових умовах за списком №2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». А тому, враховуючи наведене, Позивач просить в судовому порядку стягнути з Відповідача на користь управління Пенсійного фонду України в Борщівському районі несплачену в добровільному порядку заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за період з травня по липень 2015 року в сумі 8877,94 грн.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримала, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник Відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що сума заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пільгової пенсії ОСОБА_3 не підлягає стягненню, оскільки Позивачем не враховано вимоги статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де зазначено, що особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими та важкими умовами праці вік необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством. На думку Відповідача, Позивачем при проведенні розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій не взято до уваги те, що у Борщівську міжрайонному управлінні водного господарства не проводилась атестація робочих місць, в тому числі і щодо майстра по будівництву гідротехнічних споруд, протиерозійних і протиповіневих споруд Борщівської госпрозрахункової дільниці, на якій працював ОСОБА_3. А відтак цей стаж роботи на вказаній посаді після 1 січня 1992 року не міг бути включеним у пільговий стаж ОСОБА_3, незважаючи на те, що він продовжував працювати на цій же посаді. Отже Відповідач не зобовязаний відшкодовувати витрати на виплату і доставку пільгових пенсій особам, які набули необхідний пільговий стаж до 01 січня 1992 року, хоча і продовжували працювати на цих посадах і після 1 січня 1992 року.

Заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що Борщівське міжрайонне управління водного господарства взяте на обліку в УПФУ в Борщівському районі як платник страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

УПФУ Борщівському районі проведено та направлено Відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняі в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з травня по липень 2015 року.

У вказаних розрахунках зазначені фактичні витрати на виплату пільгових пенсій за віком, призначених згідно з пунктам «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_3.

Так, необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Відповідно до положень п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених, роботах.

Згідно ч. 3 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.

При цьому статтею 100 вищевказаного Закону України передбачено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, при визначенні права на пенсію за віком, на пільгових умовах, застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Згідно до п.3 додатку № 1 до Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383, пільговий стаж зараховується за весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б-«з» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права було висловлено у постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), від 25 листопада 2014 року (№21-519а14).

Закон України «Про пенсійне забезпечення» набув чинності з 01.01.1992 року, разом з ним і норма цього закону, що надає право на пенсію за віком на пільгових умовах працівникам зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, що викладена у п. «б» ст.13 цього Закону. Отже вимога про атестацію робочого місця діє з дати набрання чинності самої ст.13 Закону та є невідокремлюваною, оскільки є однією із сукупних вимог, дотримання яких дає право на пенсію відповідно до п. «б» ст. 13 Закону. А призначення пільгової пенсії особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» відбувається у відповідності до ст. 100 цього Закону.

Згідно довідки завіреної керівником ОСОБА_3 та головним бухгалтером ОСОБА_4 Борщівського міжрайонного управління водного господарства, яка підтверджує характер роботи або умови праці необхідні для призначення пенсії на пільгових умовах вказано, що ОСОБА_3 працював в Борщівському міжрайонному управління водного господарства повний робочий день з 04.08.1983 року по 01.03.1993 року.

За вказаних обставин період роботи ОСОБА_3, починаючи з 1983 року по 1993 рік для зарахування його у пільговому обчисленні повинен бути підтверджений атестацією робочих місць.

Однак, як свідчать матеріали справи, починаючи з 1992 року у Борщівському міжрайонному управлінні водного господарства не проводилася атестація робочого місця - майстра по будівництву гідротехнічних споруд, протиерозійних і протиповіневих споруд Борщівської госпрозрахункової дільниці, яку на той час займав ОСОБА_3, а відтак за умови відсутності атестації робочого місця, призначення пенсії відповідно до п. «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є неправомірним.

Факт непроведення атестаціі робочого місця підтвердила в судовому засіданні представник позивача, яка пояснила, що вперше атестацію робочих місць відповідач провів 21.08.1997 року і право на пільгову пенсію за результатами атестаціі по посаді, на якій працював ОСОБА_3 не підтвердилося.

Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність включення ОСОБА_3 до розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з травня по липень 2015 року.

Відтак, беручи до уваги наведене та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в Борщівському районі до Борщівського міжрайонного управління водного господарства Тернопільського обласного виробничого управління по меліоризації і водному господарству Тернопільводгосп про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат по виплаті та доставці пенсій - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Данилевич Н.А.

копія вірна

Суддя Данилевич Н.А.