Справа № 817/737/16
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломб Ю.О.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"01" грудня 2016 р. Справа № 817/737/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "09" вересня 2016 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенський край" до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Рівненській області про зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дубенський край" звернулося до суду з позовом до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про зобов'язання підготувати висновок про повернення з відповідного державного бюджету грошового зобов'язання у розмірі 4500,00 грн. та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2016 року позов задоволено.

Зобов'язано Дубенську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Рівненській області скласти та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю ''Дубенський край" коштів в розмірі 4500 грн. (чотири тисячi п'ятсот грн.) грн., сплачених як суми процентів на розстрочене грошове зобов'язання згідно договору про розстрочення грошового зобов'язання від 30.05.2013 №40

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову в задоволені позову в повному обсязі. Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що за результатом проведеної перевірки позивача, що оформлено актом від 10.12.2012 №336/22/34712933, відповідачем були прийняті податкові повідомлення рішення від 21.12.2012 №, згідно з яким позивачу було зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмір 2368606 грн.; та №, згідно з яким позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 400163,74 грн., з яких: 318418,39 грн. основного платежу та 81745,35 грн. штрафних санкцій.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що вказані податкові повідомлення-рішення позивач оскаржував у судовому порядку.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 18.02.2013 у справі №817/45/13-а в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенський край" про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.12.2012 № та № відмовлено повністю.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2013 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенський край" залишено без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 18.02.2013 без змін.

Після узгодження в судовому порядку податкового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 400163,74 грн., Товариство з обмеженою відповідальністю "Дубенський край" звернулось до відповідача щодо надання розстрочення грошового зобов'язання.

Рішенням Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції ДПС у Рівненській області про розстрочення грошових зобов'язань від 30.05.2013 №30 Товариству з обмеженою відповідальністю "Дубенський край" було надано розстрочення сплати грошових зобов'язань по податку на додану вартість у сумі 264558,72 грн. під проценти, які дорівнюють розміру пені, визначеному п.129.4 ст.129 Податкового кодексу України, на строк з 30.05.2013 по 18.12.2013 із сплатою щомісяця 37794,11 грн. по строкам сплати: 18.06.2013, 18.07.2013, 19.08.2013, 18.09.2013, 18.10.2013, 18.11.2013, а по строку 18.12.2013 - 37794,06 грн. (а.с.69).

На виконання зазначеного рішення, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дубенський край" та Дубенською об'єднаною державною податковою інспекцією ДПС у Рівненській області був укладений договір про розстрочення податкового боргу від 30.05.2013 року №40 (а.с.7).

Рішенням Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Рівненській області від 22.10.2013 №1 було скасовано з 22.10.2013 рішення від 30.05.2013 №40 про розстрочення грошових зобов'язань по податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенський край" у зв'язку із достроковою сплатою розстроченого грошового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 75588,17 грн. згідно прийнятого рішення №40 від 30.05.2013 та договору про розстрочення грошового зобов'язання №40 від 30.05.2013 (а.с.70).

Товариством з обмеженою відповідальністю "Дубенський край" було подано до Вищого адміністративного суду України касаційному скаргу на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 18.02.2013 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2013 у справі №817/45/13-а.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 17.12.2013 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенський край" задоволено, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 18.02.2013 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2013 у справі №817/45/13-а скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено повністю та визнано нечинними та скасовано податкові повідомлення-рішення Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби від 21.12.2012 № та від 21.12.2012 №.

Судами встановлено, що станом на момент винесення Вищим адміністративним судом України постанови від 17.12.2013 ТОВ "Дубенський край" згідно рішення та договору про розстрочення податкового боргу від 30.05.2013 №40 було сплачено, зокрема, 4500,00 грн. процентів за користування розстроченням грошових зобов'язань по податку на додану вартість, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями: від 01.07.2013 №1 на суму 1500,00 грн. (проведено банком 01.07.2013), від 15.07.2013 №1 на суму 1500,00 грн. (проведено банком 15.07.2013), від 19.08.2013 №1 на суму 1500,00 грн. (проведено банком 19.08.2013) (а.с.54-56). Зазначені обставини не заперечувались представником відповідача у суді.

У зв'язку із скасуванням у судовому порядку податкових повідомлень-рішень, які були підставою для виникнення грошових зобов'язань по податку на додану вартість та наступної їх сплати разом із процентами, 07.12.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Дубенський край" звернулось до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області із заявою про повернення процентів за розстрочення грошових зобов'язань у розмірі 4500,00 грн. (а.с.9).

Листом від 11.12.2015 за вих. №11745/17-17-23-07 Дубенською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненській області повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю "Дубенський край" про відмову у виконанні даної заяви, оскільки ст.43 Податкового кодексу України передбачено повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошового зобов'язання, а, як зазначив відповідач, укладаючи договір про розстрочення грошового зобов'язання позивач узгодив відповідну суму грошового зобов'язання та відповідно до умов укладеного договору зобов'язався сплачувати відповідну суму процентів разом із внесенням чергової частини розстроченої суми (а.с.8).

Вказану відповідь позивач отримав 15.12.2015, що підтверджується доказами в матеріалах справи (а.с.66).

Вважаючи, що такі дії відповідача не відповідають вимогам чинного законодавства стосовно порядку повернення сплаченої суми процентів за розстрочення грошового зобов'язання по податку на додану вартість, яке було скасовано судом, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів врегульовано нормами Податкового кодексу України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до приписів пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п. 100.1 ст.100 Податкового кодексу України розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Пунктом 1.6 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Мінфіну України від 30.11.2012 №1261 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що на суму розстроченого (відстроченого) грошового зобов'язання (податкового боргу) нараховуються проценти за кожний календарний день користування платником розстроченням (відстроченням) грошових зобов'язань (податкового боргу).

Сума нарахованих процентів, не сплачена платником податків у строки, визначені договором про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу), визнається сумою податкового боргу платника податків.

Згідно пп.60.1.4 п.60.1 ст.60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо воно скасовується рішенням суду, що набрало законної сили.

При цьому п.60.5 ст.60 ПК України передбачено, що у випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Згідно п.11.5 Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 18.07.2005 року №276 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), сума податкового боргу (його частини), яка виникла в результаті несплати узгодженого податкового зобов'язання, визначеного податковим органом, підлягає скасуванню у разі, якщо судом змінено або скасовано відповідне рішення такого податкового органу.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 17.12.2013 визнано нечинними та скасовано податкові повідомлення-рішення Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби від 21.12.2012 № та від 21.12.2012 №. Останнім, зокрема, було визначено грошове зобов'язання по податку на додану вартість, про розстрочення якого позивачем укладено із відповідачем договір про розстрочення сплати грошового зобов'язання, за яким, відповідно до розстрочених сум, нараховано проценти за користування розстрочкою та які сплачені позивачем у сумі 4500,00 грн.

Враховуючи правову позицію Вищого адміністративного суду в ухвалі від 20.10.2010 року № 2а-2701/09/0470 та Верховного Суду України у постанові від 08.12.2009 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що скасування податкового повідомлення-рішення, яке по суті є актом індивідуальної дії, означає його протиправність (недійсність, скасування) з моменту його прийняття.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що суми коштів, сплачені у погашення такого грошового зобов'язання, а також інші платежі, пов'язані або спричинені такими, є надміру сплаченими.

Також колегія суддів зазначає, що сума процентів, які нараховуються на суму основного грошового зобов'язання, що розстрочується, у разі визнання суми такого грошового зобов'язання надміру сплаченим також визнається надміру сплаченою та підлягає поверненню платнику, оскільки є похідною та узгоджується із зобов'язанням платника сплатити суму грошового зобов'язання, яке наразі скасовано судом.

Підпунктом 17.1.10 п.17.1 ст.17 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пп.14.1.115 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату

Порядок повернення платнику помилково та/або надміру сплачених сум грошового зобов'язання визначений у ст.43 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дії відповідача щодо неповернення позивачу процентів у сумі 4500,00 грн. за користування розстроченням грошового зобов'язання з податку на додану вартість, що визначене контролюючим органом згідно з податковим повідомленням-рішенням від 21.12.2012 №, що скасоване постановою Вищого адміністративного суду України від 17.12.2013, відповідачем вчинено протиправно, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову окружного адміністративного суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "09" вересня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Повний текст cудового рішення виготовлено "01" грудня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дубенський край" вул.Львівська,31,с.Верба,Дубенський район, Рівненська область,35670

3- відповідачу: Дубенська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області вул. Грушевського,134,м.Дубно,Дубенський район, Рівненська область,35604

4-третій особі: Головне управління Державної казначейської служби України в Рівненській області - вул.С.Петлюри,13,м.Рівне,33028,