Справа № 2а-7058/11/1370
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року № 2а-7058/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Зубач С.А.

за участю:

представника відповідача - Бойко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом фермерського господарства «Бурка В.В.» до Прокуратури Львівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Фермерське господарство «Бурка В.В.» звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Прокуратури Львівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що посадовими особами Прокуратури Львівської області не надано повної і вичерпної інформації на викладені у зверненні питання. Посилається на те, що ним направлено Прокурору Львівської області запит №207 від 19 травня 2011 року, в якому ФГ «Бурка В.В.»просило надати інформацію по факту притягнення до відповідальності посадових осіб винних в порушенні норм ст.40 Конституції України та ст.97 КПК України при розгляді заяви про вчинений злочин за вих.№26 від 10 січня 2011 року. Однак у відповідь на вказаний запит, пояснює позивач, отримано листа №05/2/3-1882-09 від 08 червня 2011 року, яким йому надано роз'яснення, що його запит не розглянуто по суті, оскільки позивачем при поданні запиту допущено порушення вимог ст.5 Закону України «Про звернення громадян», а саме не додано належним чином оформлених повноважень на представництво заявника особою, яка підписала вказаний запит. Вважає, що такі дії відповідача порушують його права, передбачені ст.40 Конституції України та ст.ст.1, 4, 5, 10, 13, 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

В судове засідання представник позивача не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, однак подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності та вказав, що позов підтримує повністю.

Представник відповідача проти позову заперечила з мотивів, наведених в письмових запереченнях на позовну заяву, просила відмовити в задоволенні позову. Заперечення мотивує тим, що п.2 ст.2 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом. Також зазначає, що запит позивача не відповідає вимогам запиту на інформацію, передбачених ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а тому процедура розгляду запиту на інформацію ФГ «Бурка В.В.» не може поширюватись на дані правовідносини.

В судовому засіданні представник відповідача заперечення підтримала, просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доводи представника відповідача, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Відповідно до ст.40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обгрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закріплене Конституцією України право на інформацію передбачено законами України «Про звернення громадян», «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації» та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною третьою статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 1 цього ж Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Стаття 19 Закону визначає форму і зміст запиту на інформацію.

Зокрема, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити:

1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

Відповідно до частини другої статті 22 цього ж Закону розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

При цьому згідно до ч. 2 цієї статті відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Згідно ч.4 ст.22 вищевказаного Закону, у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; дату відмови; мотивовану підставу відмови; порядок оскарження відмови; підпис.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: відмову в задоволенні запиту на інформацію; відстрочку задоволення запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до КАС України.

Судом встановлено, що фермерським господарством "Бурка В.В." направлено Прокурору Львівської області запит №207 від 19 травня 2011 року, підписаний представником Буркою Валерієм Володимировичем, в якому господарство просить надати інформацію по факту притягнення до відповідальності посадових осіб винних в порушенні норм ст.40 Конституції України та ст.97 Кримінально-процесуального Кодексу України при розгляді заяви про вчинений злочин за вих.№26 від 10 січня 2011 року.

Як видно з пояснень позивача, наявних в тексті позовної заяви, передумовою вищенаведеного запиту слугувало те, що на розгляді Прокурора Жовківського району Львівської області перебувала заява Бурки В.В., в якій він повідомляв про злочинне, на його думку, невиконання рішення суду посадовими особами ТзОВ "Жовківський торговий дім "Агро нафтопродукт". Позивач звертався до Прокурора області з вимогою про вирішення питання щодо притягнення до відповідальності посадових осіб Прокуратури Жовківського району Львівської області при розгляді ними вищенаведеної заяви про вчинення злочину, мотивуючи це не отриманням у встановлені законом строки документа, прийнятого за результатами розгляду такої заяви позивача.

За результатами опрацювання вказаного запиту відповідачем направлено листа №05/2/3-1882-09 від 08 червня 2011 року, яким позивачу надано роз'яснення, що запит не може бути розглянутим по суті, оскільки позивачем при поданні запиту допущено порушення вимог ст.5 Закону України "Про звернення громадян", а саме не долучено належним чином оформлених повноважень на представництво інтересів заявника особою, яка підписала такий запит. Одночасно в тексті вказаного листа позивачу роз'яснено його право повторного звернення, усунувши допущенні порушення.

Судом встановлено, що запит фермерського господарства «Бурка В.В.» від 19 травня 2011 року оформлений відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Суд зазначає, що спірним питанням в заявленому до розгляду спорі є застосування відповідачем при розгляді ініційованих позивачем питань положень Закону України «Про звернення громадян», замість правил Закону України «Про доступ до публічної інформації», на які посилався заявник.

Такі форми правовідносин в інформаційній сфері, як звернення громадянина та запит на інформацію, попри певну близькість, відрізняються за наступними ознаками: правові підстави; предмет; вимоги щодо форми; вимоги щодо порядку реєстрації та обліку; вимоги щодо порядку оплати.

Потреба в розмежуванні форм зазначених правовідносин передбачена статтею 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації», яка визначає: цей закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Отже, порядок розгляду звернень громадян регулюється Законом України «Про звернення громадян», запитів на інформацію - Законом України «Про доступ до публічної інформації», а запитів (вимог) суб'єктів владних повноважень - спеціальними законами про статус та повноваження відповідних суб'єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 19 Закону «Про доступ до публічної інформації» визначено: запит - це прохання особи до розпорядника надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Якщо особа не висловила прохання надати таку готову інформацію, або її прохання стосується створення інформації, а не звичайної компіляції чи збору наявних інформаційних даних без застосування творчого підходу, то такий документ є зверненням, до якого застосовується пункт 4 частини першої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» щодо відмови в задоволенні запиту через недотримання вимог, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Із звернення позивача вбачається, що фермерське господарство «Бурка В.В.» звернувся до відповідача в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» та судом встановлено, що запит на отримання публічної інформації №207 від 19 травня 2011 року відповідає вимогам до такого запиту, встановлених ст. 19 вказаного Закону.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки позивач звертався до відповідача в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації», а не Закону України «Про звернення громадян» та запит на отримання інформації відмовідає усім вимогам, то відповідач повинен надати відповідь саме у встановленому законодавством порядку доступу до публічної інформації.

Оскільки відповідачем при наданні запитуваної позивачем інформації, на переконання суду, застосовано положення не того нормативно-правового акта, зокрема Закону України «Про звернення громадян» замість Закону України «Про доступ до публічної інформації», суд вважає за недоцільне та передчасне переходити до оцінки мотивів такої відмови.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку щодо протиправності дій відповідача по розгляду запиту на інформацію фермерського господарства «Бурка В.В.» та необхідності зобов'язання відповідача повторно надати фермерському господарству «Бурка В.В.» відповідь на запит від 19.05.2011 №207 відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

Постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Прокуратури Львівської області по розгляду запиту на інформацію фермерського господарства «Бурка В.В.» від 19.05.2011 №207 відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Зобов"язати Прокуратуру Львівської області надати фермерському господарству «Бурка В.В.» відповідь на запит від 19.05.2011 №207 відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Стягнути з Прокуратури Львівської області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь фермерського господарства «Бурка В.В.» судовий збір в розмірі 3 (три) грн 40 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Р.М. Брильовський