Справа № 458/1588/14-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" листопада 2016 р. м. Київ К/800/4430/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого судді - Черпіцької Л.Т.
Суддів -Голяшкіна О.В.
Донця О.Є.
при секретарі -Гуловій О.І.
за участю:ОСОБА_5 представник ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - ОСОБА_7 представник ОСОБА_8 - ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за касаційною скаргоюОСОБА_5
напостанову Турківського районного суду Львівської області 20.08.2015р. та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду 27.01.2016р.
у справі№ 458/1588/14-а
за позовом1. ОСОБА_2, 2. ОСОБА_6, 3. ОСОБА_5
до1. Ластівківської сільської ради Турківського району Львівської області, 2. сільського голови Ластівківської сільської ради Турківського району Львівської області Ющишина Івана Гавриловича
за участюОСОБА_8
провизнання незаконним та протиправним рішення

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_6 звернулися з позовом до Ластівківської сільської ради Турківського району Львівської області, в якому просили визнати недійсним рішення Ластівківської сільської ради Турківського району Львівської області від 02 листопада 2014 року прийняте на 27 сесії 6 скликання під №277, яким затверджено генеральний план забудови сіл Ластівка, Свидник та Коритище.

Також ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до Ластівківської сільської ради Турківського району Львівської області та сільського голови Ластівківської сільської ради Турківського району Львівської області Ющишин І.Г., в якому (з врахуванням доповнень до позовних вимог просив:

- визнати протиправним рішення Ластівківської сільської ради Турківського району Львівської області від 02 листопада 2014 року №277 «Про затвердження генерального плану забудови сіл Ластівка, Свидник та Коритище»,

- визнати протиправними дії Ластівківської сільської ради Турківського району Львівської області щодо дачі дозволу ліцензованій організації на виготовлення проекту землеустрою щодо зміни меж населених пунктів с.Ластівка, с.Свидник, с.Коритище та будь-які дії Ластівківської сільської ради Турківського району Львівської області щодо дачі дозволу сільському голові Ющишин І.Г. щодо заключення угоди з ліцензованою організацією на виготовлення проекту землеустрою щодо змін меж населених пунктів,

- визнати протиправними дії сільського голови Ластівківської сільської ради Турківського району щодо заключення угоди з ліцензованою організацією на виготовлення проекту землеустрою щодо змін меж населених пунктів, та будь- які дії сільського голови Ластівківської сільської ради Турківського району щодо виготовлення проекту землеустрою щодо зміни меж населенних пунктів с.Ластівка, с.Свидник, с.Коритище Турківського району.

Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 20 січня 2015 року ці справи об'єднані в одне провадження.

Постановою Турківського районного суду Львівської області від 20 серпня 2015 року позов задоволено частково. Визнано незаконним та протиправним п.1 рішення Ластівківської сільської ради Турківського району Львівської області від 02 листопада 2014 року №277 ,,Про затвердження генерального плану забудови сіл Ластівка, Свидник, Коритище" в частині ,,Затвердити генеральний план забудови сіл Ластівка, Свидник, Коритище". У задоволенні інших позовних вимог позивачам відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду 27.01.2016р. постанову Турківського районного суду Львівської області від 20 серпня 2015 року в частині задоволення позову ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про визнання незаконним та протиправним п.1 рішення Ластівківської сільської ради Турківського району Львівської області від 02.11.2014 року №277 ,, Про затвердження генерального плану забудови сіл Ластівка, Свидник, Коритище" в частині затвердження генерального плану забудови сіл Ластівка, Свидник, Коритище - скасовано, та прийнято в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову в цій частині відмовлено. В решті постанову Турківського районного суду Львівської області від 20 серпня 2015 року залишено без змін.

На постанову Турківського районного суду Львівської області 20.08.2015р. та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду 27.01.2016р. надійшла касаційна скарга ОСОБА_5, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

2 листопада 2014 року Ластівківська сільська рада Турківського району Львівської області прийняла рішення № 277 ,,Про затвердження генерального плану забудови сіл Ластівка, Свидник, Коритище", яким було вирішено: 1. Затвердити генеральний план забудови сіл Ластівка, Свидник, Коритище; 2. Дати дозвіл ліцензованій організації на виготовлення проекту землеустрою щодо зміни меж населених пунктів сіл Ластівка, Свидник, Коритище; 3. Сільському голові Ющишин І.Г. заключити угоду з ліцензованою організацією на виготовлення проекту землеустрою щодо змін меж населених пунктів; 4.Контроль за виконанням даного рішення покласти на сільського голову Ющишина І.Г.

Як на підставу оскарження рішення Ластівськівської сільської ради від 02 листопада 2014 року №277 ОСОБА_5 зазначив, що він є власником земельних ділянок в АДРЕСА_1 для будівництва відпочинкового комплексу площею 0,6527 га та для обслуговування житлового будинку - 0,2500 га, за межами населеного пункту ур.«Стасівське» - 0,8436 га, і прийняття такого рішення порушує його право на володіння, користування та розпорядження цими земельними ділянками.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті рішення Ластівківською сільською радою від 02 листопада 2014 року №277, а саме: п.1 даного рішення в частині ,,Затвердити генеральний план забудови сіл Ластівка, Свидник, Коритище" ухвалено з порушенням вимог закону і сільська рада вийшла за межі наданих їй повноважень визначених законом, оскільки під час розроблення проектів містобудівної документації не опублікувала таких рішень у засобах масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також не розмістила на офіційному веб-сайті відповідного органу місцевого самоврядування та затвердила генеральний план забудови змінивши частину автомобільної дороги місцевого значення, всупереч рішення суду та ч.3 ст.21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». У решті позовних вимог відмовлено з мотивів того, що відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Крім того, прийняття оскаржуваного рішення сільської ради в частині дачі дозволу ліцензованій організації на виготовлення проекту землеустрою щодо зміни меж населених пунктів сіл Ластівка, Свидник, Коритище, сільському голові Ющишин І.Г. заключити угоду з ліцензованою організацією на виготовлення проекту землеустрою щодо змін меж населених пунктів та покладення контролю за виконанням даного рішення на сільського голову Ющишин І.Г. не створює для позивача жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав, та безпосередньо не породжує для позивача будь-яких обов'язків, а тому не порушує його прав.

Натомість суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що оскаржуване рішення прийнято правомірно, а відповідачі діяли у межах повноважень та на підставі чинного законодавства.

Однак, колегія суддів вважає такі висновки передчасними, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду (п. 8 ст. 3 КАС України).

Згідно зі ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Також, згідно зі статтею 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Способи захисту прав на земельні ділянки визначені ст. 152 ЗК України.

За приписами наведеної норми держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Зі змісту ч.2 ст.144 Конституції України та ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів невідповідності законам України визнаються незаконними у судовому порядку

При цьому ч. 1 ст. 6 КАС України вказує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв'язку з прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Отже, вирішуючи публічно-правовий спір, суди повинні встановити, в чому полягає порушення прав позивача оскаржуваним актом.

Тобто, обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Також порядок скликання та роботи сесій сільської ради регламентований ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", проте суди попередніх інстанцій не перевірили належним чином обставини щодо порядку скликання сесій ради та порядку ухвалення оскаржуваного рішення на предмет додержання вимог чинного законодавства.

Крім того, встановлення та зміна меж адміністративно-територіальних одиниць передбачена статтями 173, 174 та 175 Земельного кодексу України. Проте суди попередніх інстанцій не дослідили чи було під час прийняття оскаржуваного рішення від 02.11.2014р. № 227 Ластівківською сільською радою дотримано вимог зазначених вище статей Земельного кодексу України в частині зміни меж населеного пункту.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій належним чином не перевірили чи надавався Ластівською сільською радою на виконання вимог ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" дозвіл виконавчому комітету Ластівської сільської ради на організацію розробки генеральних планів сіл Коритище, Ластівка, Свидник Турківського району Львівської області.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Частиною першою ст. 17 зазначеного Закону встановлено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід'ємною частиною генерального плану.

А згідно з ч.2 ст. 17 зазначеного Закону генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 належить на праві власності земельна ділянка та будинок в АДРЕСА_1, судам необхідно було дослідити чи не порушує оскаржуване рішення від 02.11.2014р. № 227 гарантоване позивачеві право власності, а саме право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Також вирішуючи питання про законність або незаконність оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, судам належало зробити висновки на відповідність цього рішення приписам ч.3 ст.2 КАС України.

Згідно ч. ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підставами для визнання рішення недійсним (нечинним) є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який прийняв це рішення. При цьому обов'язковою умовою визнання рішення недійсним (нечинним) є також порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Отже, судова колегія дійшла висновку, що рішення судів вимогам ст. 159 КАС України не відповідають. Неповнота у встановленні фактичних обставин справи не дає можливості суду касаційної інстанції визначитись в правильності правової оцінки позовних вимог, проведеної судами попередніх інстанцій. Відповідно до приписів ст. 220 КАС України допущені порушення не можуть бути перевірені і усунуті судом касаційної інстанції.

З огляду на викладене, судові рішення, ухвалені у даній справі, підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справу суду належить врахувати недоліки, викладені у мотивувальній частині ухвали і правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Турківського районного суду Львівської області 20.08.2015р. та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду 27.01.2016р. скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: