Справа № 826/4659/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 листопада 2016 року № 826/4659/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у м. Києві, Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві, Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону про визнання протиправним та скасування наказу №168 о/с від 25.02.2016 року, поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Національної поліції України у м. Києві (далі - відповідач-1), Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі - відповідач-2), Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону (далі - відповідач-3), в якому з урахуванням уточнень просить суд:

- визнати незаконним рішення (висновок) Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві про невідповідність позивача займаній посаді;

- визнати незаконним рішення (висновок) Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону про відхилення скарги позивача на рішення атестаційної комісії;

- визнати незаконним наказ №168 о/с від 25.02.2016 року щодо особового складу, яким його, капітана поліції ОСОБА_1 було звільнено відповідно до Закону України «Про національну комісію» згідно з п.5 (через службову невідповідність) ч.1 ст.77 з посади інспектора Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві;

- поновити ОСОБА_1 до Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з 25.02.2016 року із наданням відповідної посади;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове утримання за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його звільнення із займаної посади є протиправним, оскільки висновки атестаційної комісії ґрунтуються на припущеннях та здогадках членів комісії, які не є фахівцями в професійній галузі позивача.

Представник Головного управління Національної поліції у м. Києві проти позовних вимог заперечив з огляду на те, що оскаржуваний наказ винесено у відповідності до вимог чинного законодавства, а доводи позивача є необґрунтованими.

Водночас, представники відповідачів в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, явку своїх представників не забезпечили, відношення до позову відповідачі-2 та -3 не висловили.

За таких обставин, судом на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін у судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебував на службі в органах внутрішніх справ України з 10.10.2000 року, а з 07.11.2015 був призначений на службу в національну поліцію згідно з наказом №8 о/с інспектором Солом'янського управління поліції, з присвоєнням спеціального звання «капітан поліції».

Загальний стаж його роботи в правоохоронних органах складає 16 років 10 місяців 17 днів.

Наказом т.в.о. начальника Головного управління національної поліції у м. Києві №168 о/с від 25.02.2016 року відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» на підставі п. 5 ч. 1 ст. 77 ОСОБА_1 звільнено з посади інспектора Солом'янського управління поліції через службову невідповідність (далі - оскаржуваний та/або спірний наказ).

Підставою для прийняття оскаржуваного наказу слугував атестаційний лист ОСОБА_1 з висновком атестаційної комісії від 12.01.2016 року.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 1 Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію".

Згідно з пунктом 9 розділом XI Прикінцеві та Перехідні положення Законом України "Про Національну поліцію" працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно до статті 47 вищевказаного Закону призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Наказом Міністра внутрішніх справ України №1465 від 17.11.2015 року затверджена Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських (далі - Інструкція).

Згідно з статтею 1 Інструкції, вона розроблена відповідно до Закону України "Про Національну поліцію", і визначає порядок атестування поліцейських, яке проводиться в апараті Національної поліції України, територіальних (міжрегіональних) органах (закладах, установах) Національної поліції України (далі - органи поліції) з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Відповідно до статей 4 та 5 Інструкції рішення про проведення атестування та про строки, у які проводиться атестування, приймає Голова Національної поліції України, керівники органів поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими актами законодавства України призначаються на посади їх наказами. Атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Так, Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 15 грудня 2015 року №11 прийнято рішення про створення атестаційних комісій Головного управління Національної поліції у м. Києві, яким створено 8 атестаційних комісій та затверджено їх персональний склад.

Відповідно до Інструкції атестування поліцейських проводиться у два етапи: тестування та співбесіда.

Порядок організації, підготовки, проведення тестування зазначений у розділі V Інструкції.

Відповідно до пункту 1 цього розділу тестування проводиться з метою об'єктивного і неупередженого з'ясування спроможності поліцейських за своїми професійними та особистісними якостями виконувати службові обов'язки на посадах в апараті Національної поліції України чи органах поліції.

Пунктом 10 розділу IV Інструкції передбачено, що з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування. За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Згідно з пунктом 17 розділу V Інструкції результати тестування фіксуються у відповідній відомості і засвідчуються підписом поліцейського, після чого ці відомості передаються до відповідної атестаційної комісії (п. 20 цього розділу).

З матеріалів справи також слідує, що 12.01.2016 року позивач проходив тестування Атестаційною комісією № 1 Головного Управління Національної поліції у м. Києві.

Відповідно до атестаційного листа ОСОБА_2 за результатами атестування на загальні здібності та навички отримав 30 балів із 60 можливих та по професійному тестуванні - 18 балів з 60 можливих.

За рішенням атестаційної комісії, як визначено пунктом 12 розділу IV Інструкції, поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Пунктом 15 розділу IV Інструкції встановлено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків:

1) займаній посаді відповідає;

2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду;

3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність;

4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Згідно з пунктами 20-23 цього розділу Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу. Протоколи засідань атестаційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії.

З дослідженого судом протоколу атестаційної комісії №1 Головного Управління Національної поліції у м. Києві ОП №15.00000127.0000929 від 12.01.2016 року слідує, що комісією у складі чотирьох осіб (за - 4, проти - 0) прийнято рішення, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Крім того, під час проведення співбесіди з позивачем комісією були досліджені атестаційний лист та інші матеріали, які було зібрано на позивача, а саме: декларацію про доходи; послужний список (форми №1), інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади"та інформацію з відкритих джерел, що є у вільному доступі.

Членами атестаційної комісії позивачу були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації щодо подальшого проходження служби в Національній поліції та інше.

З матеріалів справи вбачається, що хоча атестаційний лист і містить позитивну характеристику позивача та рекомендацію прямого керівника про відповідність займаній посаді, однак судом враховано те, що під час прийняття атестаційною комісією №1 рішення від 12.01.2016 року про невідповідність позивача займаній посаді в основу були покладені результати його тестування, під час якого позивач набрав в загальному 48 бали зі 120 можливих (тестування на загальні здібності та навички - 30 балів із 60 можливих та по професійному тестуванні - 18 балів з 60 можливих), що свідчить про низький та недостатній рівень знань законодавчої бази та загальних здібностей та навичок позивача.

Крім цього, суд бере до уваги, що за період проходження служби до дисциплінарної відповідальності притягався 18 разів, натомість заохочувався тільки 4 рази.

Підсумкові заліки зі службової підготовки за 2014-2015 навчальний рік складено «задовільно».

Щодо посилань позивача, що відповідачами не наведено наявності підстав, що передбачені частиною другою статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" для проведення атестації позивача суд зазначає, що процедурні порушення проведення атестації позивача не є безумовною ознакою протиправності рішення прийнятого атестаційною комісію за результатом проведеної атестації, за умови обґрунтованості самого рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення атестаційної комісії № 1 Головного управління Національної поліції у м. Києві від 12.01.2016 року в частині визнання ОСОБА_1, таким, що не відповідає займаній посаді та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, прийняте з врахуванням професійних якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, його фізичної підготовки та підтверджується належними доказами, а тому є обґрунтованим.

Вказане узгоджується і з правовою позицією, викладеною у постанові Пленуму ВАСУ від 29.09.2016 р. №11.

Згідно з пунктами 5, 6 Інструкції №1465 поліцейський, щодо якого центральною атестаційною комісією чи атестаційною комісією органу поліції прийнято висновок, визначений підпунктом 3 або 4 пункту 15 розділу IV цієї Інструкції, за умови набрання ним загалом за професійний тест та тест на загальні здібності та навички 60 балів і більше має право протягом 5 робочих днів з дня ознайомлення або оприлюднення на офіційному веб-сайті МВС, Національної поліції України чи відповідного органу поліції результатів атестування подати скаргу на висновок відповідної атестаційної комісії. Скарга подається безпосередньо до апеляційної атестаційної комісії відповідно до компетенції, яка визначена пунктом 1 цього розділу, чи шляхом надсилання на адресу відповідної апеляційної атестаційної комісії рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою). Одночасно з подачею скарги поліцейський зобов'язаний повідомити про її подання керівника відповідного органу поліції.

Так, судом встановлено, що позивачем було подано скаргу на рішення відповідача-3, однак відповідно апеляційної атестаційною комісією північного регіону прийнято обґрунтоване та відповідно до умов Інструкції рішення, що скарга розгляду не підлягає.

Крім цього, суд зазначає, що рішення апеляційної атестаційної комісії про відхилення скарги не містить приписів та вказівок, виконання яких вимагає вчинення певних дій керівником органу поліції. Рішенням атестаційної комісії, яке зобов'язує керівника звільнити позивача зі служби, є саме висновок атестаційної комісії. Відповідно вказане рішення відповідача-3 не призводить до юридичних наслідків для позивача.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення атестаційної комісії №1 Головного управління Національної поліції у м. Києві, оформлене протоколом ОП №15.00000127.0000929 від 12.01.2016 року про те, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, відповідає вимогам Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських та прийняте атестаційною комісією з урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття.

Водночас, судом вбачається, що атестаційною комісією прийнято одне з визначених п. 15 розд. 4 Інструкції №1465 рішень, а саме - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Згідно з пунктом 28 Інструкції керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

З огляду на викладене суд вважає, що оскаржуваний наказ від 25.02.2016 року №168 о/с є законним та таким, що не підлягає скасуванню, а відтак вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування наказу про звільнення зі служби, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного грошового утримання за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ч. 1 ст. 6 цього ж Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи, що докази, наведені відповідачем у запереченнях на позов, не спростовують доводи позивача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 69 - 71, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов