Справа № 2а-1670/11/0970
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року Справа № 876/9465/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський А.М.,

судді Запотічний І.І.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю представників сторін:

від позивача Тимків І.В., Сташків А.В.

від відповідача Саманюк І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.11.2011 року у справі № 2а-1670/11/0970 за позовом Контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області до Державного підприємства «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Держкомзему в Івано-Франківській області про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2011 року Контрольно-ревізійне управління в Івано-Франківській області звернулось з позовом до Державного підприємства «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», третя особа, якам не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Держкомзему в Івано-Франківській області про стягнення 256533,72 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на той факт, що 23.06.2010 року позивачем прийнято вимогу № 09-07-14/3827 про усунення порушень фінансової

дисципліни, в якій, зокрема, ставиться питання щодо повернення до Державного бюджету України коштів за виготовлені, з порушенням вимог чинного земельного законодавства (ст.56 Закону України «Про землеустрій» та ст. 198 Земельного кодексу України ), 3776 технічних документацій, вартість яких не підлягала відшкодуванню за рахунок коштів Стабілізаційного фонду.

Зазначену вимогу відповідачем в добровільному порядку не було виконано в повному обсязі, позивач зазначає про те, що відповідачем не забезпечено у повному обсязі вимогу контролюючого органу, зокрема, не відображено в обліку розмір заборгованості перед державним бюджетом та перераховано в нього кошти в сумі 256533,72 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2011року у справі № 2а-1670/11/0970 у задоволені позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені під час перевірки порушення не знайшли підтвердження під час судового розгляду справи, у зв'язку з чим правових підстав для стягнення спірної суми немає.

Представники позивача в судовому засіданні підтримують вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечують.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права апелянт просить постанову суду скасувати, та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з Положенням Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України, відповідно до покладених на неї завдань, вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <…> (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону № 2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів, та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Відповідно до п.2.31 Плану контрольно-ревізійної роботи Головного КРУ України на І квартал 2010 року та на підставі направлення від 30.03.2010 року №207, виданого контрольно-ревізійним управлінням в Івано-Франківській області, проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», в тому числі використання коштів Стабілізаційного фонду для здійснення заходів з безоплатних оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки за період з 01.01.2009 по 01.04.2010, за результатами якої складено Акт ревізії № 07-21/05-05 від 28.05.2010року.

Під час ревізії встановлено, що в ході зустрічних звірок, проведених в районних (міських) Управліннях (відділах) Держкомзему області, за результатами проведеного аналізу щодо повноти комплектації технічної документації виявлено, що Інститутом виготовлено 1452 комплекти технічної документації з недотриманням вимог п. «г» ст.56 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року №858-IV та п. «б» ст.198 Земельного кодексу України від 05.10.2001 року № 2768-ІІІ.

Зокрема, відсутні матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки (замовники робіт - управління Держкомзему в Богородчанському, Галицькому, Долинському, Надвірнянському, Тисменицькому районах та в містах Івано-Франківськ, Яремче та Болехів). Недотримання вказаних вимог, як вважає позивач, свідчить про порушення чинного законодавства при виготовленні документації вказаного виду, тому вона не може вважатися такою, яка повністю скомплектована і такою, що підлягає сплаті за кошти Державного бюджету України (Стабілізаційного фонду). Позивач вважає, що вартість в сумі 256533,72 грн. не підлягала відшкодуванню за рахунок коштів Стабілізаційного фонду, і як наслідок, на зазначену суму державному бюджету нанесено матеріальної шкоди (збитків).

23.06.2010 позивачем прийнято вимогу №09-07-14/3827 про усунення порушень фінансової дисципліни, в якій, зокрема, ставиться питання щодо повернення до Державного бюджету України коштів за виготовлені, з порушенням вимог чинного земельного законодавства (ст.56 Закону України «Про землеустрій» та ст.198 Земельного кодексу України), 3776 технічних документацій, вартість яких не підлягала відшкодуванню за рахунок коштів Стабілізаційного фонду.

Зазначену вимогу відповідачем в добровільному порядку не було виконано в повному обсязі, позивач зазначає про те, що відповідачем не забезпечено у повному обсязі вимог контролюючого органу, зокрема, не відображено в обліку розмір заборгованості перед державним бюджетом та перераховано в нього кошти в сумі 256533,72 грн., відтак звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з його безпідставності.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виконавцем робіт з виготовлення технічної документації в рамках дії Постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.2009 року № 844 було ДП «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», яким для виконання зазначеної Постанови додатково залучались протягом листопада, грудня 2009 року та січня, березня 2010 року за строковими трудовими договорами (в тому числі на умовах сумісництва) працівники приватних підприємств.

За вказаний період було укладено строкових трудових договорів з 28 фізичними особами, в тому числі з спеціалістами ПП «ЮТА».

Розпорядником коштів Стабілізаційного фонду, які виділялися для здійснення заходів з безоплатного оформлення та видачі громадянам України Державних Актів на право власності на земельні ділянки на виконання Постанови, Кабінету Міністрів України від 05.08.2009 року № 844, було Головне управління Держкомзему у Івано-Франківській області і оплата за розроблену техдокументацію проводилась на підставі актів виконаних робіт підписаних представниками Головного управління Держкомзему в Івано-Франківській області.

ДП «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» приписано обсяги виконаних робіт по виготовленню техдокументації громадянам Рахінянської, Яворівської, Оболонської, Тростянецької та Солуківської сільських рад Долинського району в кількості 1061 одиниць.

У 2009-2010 роках Інститутом землеустрою виготовлена технічна документація, яка по своєму призначенню, складу та технічним вимогам є відмінною від документації виготовленої ПП «ЮТА» на замовлення вищезазначених сільських рад на протязі 2003-2007 р.р.

Приватне підприємство виконувало роботи із інвентаризації земель з метою інформаційного забезпечення заходів з раціонального використання та охорони земель на території селянських господарств зазначених сільських рад. Протягом 2009-2010 р.р. спеціалістами, які працювали на ПП «ЮТА» на договірних засадах з ДП «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», на виконання Постанови КМ України від 05.08.2009 року № 844, розроблялась технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки при безоплатному оформленні та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки.

Відповідно до положення про земельно-кадастрову інвентаризацію земель населених пунктів, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 26.08.1997 року № 85 п. 1.2 встановлено, що метою проведення інвентаризації земель населених пунктів є створення інформаційної бази для ведення державного земельного кадастру, регулювання земельних відносин, раціонального використання і охорони земельних ресурсів, оподаткування. Під час проведення інвентаризації земель установлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та оформлення документів, що посвідчують право на земельну ділянку, не здійснюється (п.6 Порядку проведення інвентаризації земель, затверджений постановою КМ України від 23,.05.2012 року № 513).

Виконаний комплекс робіт ПП «ЮТА» протягом 2003-2007 років по вищезазначених сільських радах - технічна документація із землеустрою щодо складання документів із землеустрою, що посвідчують право на земельну ділянку громадянам України в рамках дії Постанови КМУ № 844 від 05.08.2009 року відрізняється тим, що розроблений на кожну земельну ділянку, до складу якої входять документи розроблені виконавцем - пояснююча записка, акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, кадастрового плану земельної ділянки, каталогу координат та відомості вирахування площі земельної ділянки.

Відтак, вказані роботи є платними, мають свою вартість і за своїм призначенням та складу відрізняються від документації виготовленої ПП «ЮТА» протягом 2003-2007р.р. Оплата за розроблення технічної документації по безоплатній приватизації була проведена по фактичній собівартості виконаних обсягів робіт.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що співставлення списків заявників між собою з приводу проведення ПП «ЮТА» у 2003-2007 р.р. інвентаризації земельних ділянок не для конкретних осіб, а для відповідного населеного пункту і списки осіб є реєстром земельних ділянок приватної власності.

Співставлення списків заявників між собою з приводу зазначеного та співставлення площ їх земельних ділянок у 1061 випадку не підтверджує подвійну оплату та приписані обсяги Інститутом землеустрою виконаних робіт, оскільки самі по собі списки не свідчать про виконання робіт та їх оплату у 2033-2007 р. Для встановлення даних фактів позивач не провів аналіз виконавчих кошторисів щодо оплати кожного виду робіт, акти приймання-передачі таких, а також бухгалтерсько-фінансові документи, що підтверджують оплату в 1061 випадку протягом 2003-2007 роках виконаних ПП «ЮТА» робіт.

З метою забезпечення виконання постанови КМУ від 05.08.2009 року № 844 «Деякі питання реалізації права власності на землю громадянами України» розпорядженням КМУ від 09.09.2009 року № 1050-р «Про затвердження типової форми технічного завдання з розроблення технічної документації із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку», під час безоплатного оформлення та видачі актів громадянам України у 2009 році, було затверджено типову форму технічного завдання з розроблення технічної документації із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки.

З врахуванням викладеного, на момент виникнення договірних зобов'язань між територіальними органами Держкомзему у областях та ДП «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут та проектний інститут землеустрою» складові технічної документації із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки під час безоплатного оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки, законодавцем було визначено.

Державні акти на право власності на земельні ділянки, видані громадянам України, який є кінцевим результатом на підставі виготовленої документації із землеустрою розроблених підприємством в порядку визначеному постановою КМУ від 05.08.2009 року № 844 у відповідності до чинного законодавства, скасовано або визнано недійсним не було.

Колегія суддів також вказує на те, що постанова № 844 не містить норм, що обмежують коло працівників, яким нарахування заробітної плати не може здійснюватись за рахунок коштів Стабілізаційного фонду.

Колегія суддів зазначає, що КРУ проведено аналіз та оцінку документації із землеустрою, що суперечить компетенції зазначеного органу та положенням ЗУ «Про державну експертизу землевпорядної документації». Колегія суддів зазначає, що тільки експерт державної експертизи може вчиняти дію, метою якої є дослідження, перевірка, аналіз та оцінка землевпорядної документації на предмет її відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам. Цим же Законом визначено повноваження органів влади у сфері державної експертизи. Відтак, орган ДКРС не є повноважним органом проводити державну експертизу землевпорядної документації.

Згідно ст. 60 ЗУ «Про землеустрій», в державний контроль за проведенням землеустрою, виконанням запроектованих заходів із землеустрою і дотриманням вимог, встановлених цим Законом, законами України та іншими нормативно-правовими актами при розробці документації із землеустрою, здійснюється уповноваженими органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Перевірка відповідності землевпорядної документації вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам проводиться шляхом призначення державної експертизи землевпорядної документації, яку проводять експерти, що працюють у складі спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері державної експертизи і мають кваліфікацію та спеціальні знання, та які залучаються до її проведення відповідно до вимого чинного законодавства. Проведення експертизи регулюються регулюється ЗУ «Про державну експертизу землевпорядної документації» від 17.06.2004 року № 1808-ІУ.

Вказана правова позиція відповідає практиці ВАС України (ухвала ВАСУВ від 18.12.2013 року у справі № К/800/18990/13.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та не підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Керуючись ст. 160, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.11.2011 року у справі № 2а-1670/11/0970 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.