Справа № 127/20690/16-а
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/743/16
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 листопада 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Гриневича В.С.,

при секретарі Малику О.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Павич О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці адміністративну справу №127/20690/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що позивач є дружиною померлого ОСОБА_3, який був інвалідом III групи, захворювання якого було пов'язано із виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 1 категорія. ОСОБА_3 перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Вінниці, та на виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2013 року у справі №127/19056/13-а, отримував пенсію, як особа яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови КМУ №210 від 23.11.2011р. ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_3 помер. 22 червня 2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника - ОСОБА_3, у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проте, 30 червня 2016 року отримала протокол про відмову в переведенні на пенсію по втраті годувальника, вих. № 187454 з посиланням на те, що в пенсійній справі ОСОБА_3 містяться дві довідки про заробіток за роботу в зоні відчуження, перша видана Установою ІВ301/86 МВС України без № та дати видачі (орієнтовно видана в 1999р.) за період з 22.08.1986 р. по 25.09.1986 р., та друга від 13.09.2006 року за №7/121, видана Вінницькою виправною колонією № 86 за період з 28.08.1986 року по 25.09.1986 року. Як зазначає відповідач в протоколі про відмову в переведенні на пенсію по втраті годувальника, в даних довідках зазначені різні суми, що не відповідають копії добового рахунку який, знаходиться в матеріалах пенсійної справи. Також в пенсійній справі міститься інформація, що інші первинні документи про роботу ОСОБА_3 в зоні відчуження не збереглись. Окрім того, годувальнику була призначена пенсія за рішенням суду від 10 вересня 2013 року, справа №127/19056/13-а згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням довідки №7/121 від 13.09.2006 року виданої Вінницькою виправною колонією № 86 із розрахунку заробітної плати 0,01413 грн., за період роботи з 01.09.1986 року по 25.09.1986 року.

Позивач вважає таке рішення Управління пенсійного фонду України в місті Вінниці протиправним та таким, що порушує її законні права та інтереси, а тому звернулась до суду зі вказаним адміністративним позовом, в якому просила:

- Визнати дії Управління пенсійного фонду України в місті Вінниці щодо відмови позивачу у переведенні її виду пенсії згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за віком на вид пенсії згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв'язку з втратою годувальника, який мав статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, - неправомірними та скасувати рішення Управління пенсійного фонду України в місті Вінниці від 30 червня 2016 року № 187454 про відмову в переведенні на пенсію по втраті годувальника.

- Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в місті Вінниці здійснити переведення виду пенсії згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за віком на вид пенсії згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» й ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з втратою годувальника, та забезпечити її виплату в розмірі, передбаченому ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постановою КМУ від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, але не нижче 50% пенсії по інвалідності померлого годувальника з 22 червня 2016 року за вирахуванням здійснених виплат та з урахуванням норм Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Ухвалою суду від 06.10.2016р. відкрито скорочене провадження у справі.

Відповідачем у десятиденний строк з дня одержання ухвали суду від 06.10.2016р. та копій документів суду були надані заперечення проти позову (а.с. 36-37), відповідно до яких відповідач просив в задоволенні позовних вимог відмовити, з підстав наведених у протоколі про відмову позивачу в переведенні на пенсію по втраті годувальника, про який зазначено вище.

Ухвалою суду від 26.10.2016р. вказану справу призначено до судового розгляду в судовому засіданні, оскільки за результатами розгляду заперечення відповідача суд дійшов висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання (а.с. 39).

Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, просила у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов.

Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оглянувши оригінали пенсійних справ позивача №187454 та померлого ОСОБА_3 №182474, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляну на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1, виданим Палацом одружень міста Києва 25 серпня 1976 р., зроблено запис № 2361 від 25 серпня 1976 року (а.с. 6-7).

Чоловік позивача - ОСОБА_3 був інвалідом III групи, захворювання якого було пов'язано із виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 1 категорія, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 та вкладкою до даного посвідчення № НОМЕР_3 від 13.02.2002 року, довідкою до акту огляду МСЕК серії 2-18 АВ № 070398, виданою 08.02.2002 року (а.с. 8).

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2013 року у справі №127/19056/13-а визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці в перерахунку ОСОБА_3 пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням заробітної плати отриманої за роботу в зоні відчуження та зобов'язано управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці перевести ОСОБА_3 на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та провести перерахунок пенсії із врахуванням довідки №7/121 від 13.09.2006 року виданої Вінницькою виправною колонією №86. (а.с. 9-10)

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.10.2013 року постанову Вінницького міського суду від 10 вересня 2013 року у вищевказаній справі змінено. Абзац третій резолютивної частини постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2013 року викладено наступним чином: "Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці перевести ОСОБА_3 на пенсію по інвалідності відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та провести з 25.01.2013 року перерахунок та виплату пенсії з врахуванням довідки №7/121 від 13.09.2006 року, виданої Вінницькою виправною колонією №86 та виплачених сум. В решті постанову залишено без змін. (а.с. 11-13).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.10.2014 року постанову Вінницького міського суду від 10.09.2013 року у незміненій частині та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.10.2013 року залишено без змін (а.с. 14-16).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вищевказаних судових рішень відповідачем переведено ОСОБА_3 на пенсію по інвалідності відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З довідки №8340 від 14.09.2016р. слідує, що пенсія по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи інваліда III групи ОСОБА_3 становила 3950,65 грн., виплату пенсії припинено ІНФОРМАЦІЯ_2. у зв'язку зі смертю пенсіонера. (а.с. 22)

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 20 січня 2016 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 236 від 20 січня 2016 року (а.с. 17).

Як вбачається з експертного висновку №7978 від 06.04.2016 року засідання Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України №34 від 24 березня 2016 року, смерть ОСОБА_3 пов'язана з захворюванням внаслідок виконання службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 17).

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що позивача ОСОБА_1, з 06 січня 2004 року, перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в місті Вінниці, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5, виданим Пенсійним фондом України 26 січня 2004 року та отримує пенсію призначену їй за списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», її розмір становить 1478,43 грн. (а.с. 18, 21).

11 травня 2016 року позивач отримала посвідчення дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії першої, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою НОМЕР_6, видане Вінницькою обласною державною адміністрацією, а 13 червня 2016 року, довідку про те, що ОСОБА_1, включена до державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги в Департаменті соціальної політики, як дружина (чол) (ЧАЕС) померлого громадянина, за адресою проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 19).

22 червня 2016 року, ОСОБА_1, звернулася до Управління пенсійного фонду України в місті Вінниці із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника, ОСОБА_3, у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». (а.с. 51)

30 червня 2016 року позивач отримала повідомлення про відмову в переведенні на пенсію по втраті годувальника, вих. № 187454 з посиланням на те, що в пенсійній справі ОСОБА_3 п. с. № 182474 (годувальник) містяться дві довідки про заробіток за роботу в зоні відчуження, перша видана Установою ІВ301/86 МВС України без № та дати видачі (орієнтовно видана в 1999р.) за період з 22.08.1986 р. по 25.09.1986 р., та друга від 13.09.2006 року за №7/121, видана Вінницькою виправною колонією № 86 за період з 28.08.1986 року по 25.09.1986 року. В даних довідках зазначені різні суми, що не відповідають копії добового рахунку який, знаходиться в матеріалах пенсійної справи. Також в пенсійній справі міститься інформація, що інші первинні документи про роботу ОСОБА_3 в зоні відчуження не збереглись. Окрім того, годувальнику була призначена пенсія за рішенням суду від 10 вересня 2013 року, справа №127/19056/13-а згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням довідки №7/121 від 13.09.2006 року виданої Вінницькою виправною колонією № 86 із розрахунку заробітної плати 0,01413 грн., за період роботи з 01.09.1986 року по 25.09.1986 року (а.с. 20-21).

Однак, рішення про відмову відповідача у переведенні позивача на пенсію по втраті годувальника суд вважає такою, що не ґрунтуються на вимогах закону, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 3 статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Положеннями статті 36 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім'ї також вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. (ч. 3 ст. 36 Закону №1058-IV)

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.

Приписами частини 1 та 3 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» закріплено, що пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. N1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до підпункту 4 пункту 11 якого мінімальний розмір пенсії становить: для непрацездатних членів сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії по інвалідності померлого годувальника; на двох і більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії по інвалідності померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частинами.

Як роз'яснив Пленум Вищого адміністративного суду України в пункті 7 постанови №4 від 16 березня 2012 року «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статей 39, 49, 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»» особам, віднесеним до категорії 1, державні пенсії призначаються відповідно до статті 54 Закону про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Це пенсія по інвалідності та пенсія у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Як зазначено вище, встановлено судом та не оспорюється відповідачем, пенсія ОСОБА_3, на виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2013 року в справі №127/19056/13-а, нараховувалась та виплачувалась до дня його смерті відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням довідки №7/121 від 13.09.2006 року виданої Вінницькою виправною колонією №86.

Статтею 13 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визначено, що Держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за втрату годувальника, якщо його смерть пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Отже, оскільки ОСОБА_3, отримував пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та помер внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, позивач, яка відповідно до положень статей 36, 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є непрацездатним членом сім'ї померлого годувальника, має право на отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд звертає увагу, що представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала щодо наявності у позивача права на призначення їй пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак пояснила, що обрахунок пенсії проводиться виходячи із заробітку за роботу в зоні відчуження, при цьому відповідачу не зрозуміло із якого заробітку за роботу в зоні відчуження слід обраховувати пенсію, оскільки в пенсійній справі ОСОБА_3 містяться дві довідки про заробіток за роботу в зоні відчуження, перша видана Установою ІВ301/86 МВС України без № та дати видачі (орієнтовно видана в 1999р.) за період з 22.08.1986 р. по 25.09.1986 р., та друга від 13.09.2006 року за №7/121, видана Вінницькою виправною колонією № 86 за період з 28.08.1986 року по 25.09.1986 року.

Проте, такі посилання відповідача та представника відповідача суд вважає безпідставними та до уваги не приймає враховуючи наступне.

Як зазначено вище, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2013 року у справі №127/19056/13-а, з урахуванням постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.10.2013 року, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці перевести ОСОБА_3 на пенсію по інвалідності відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та провести з 25.01.2013 року перерахунок та виплату пенсії з врахуванням довідки №7/121 від 13.09.2006 року, виданої Вінницькою виправною колонією №86 та виплачених сум. В решті постанову залишено без змін. (а.с. 11-13).

Зазначені постанови судів було виконано відповідачем.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 Вінницький міський суд Вінницької області, з висновком якого погодився Вінницький апеляційний адміністративний суд, зазначив, що «наданих позивачем документів, достатньо для підтвердження достовірності даних про розмір його заробітної плати за період з 22.08.1986 року по 31.08.1986 року - 10 днів, з 01.09.1986 року по 25.09.1986 року - 24 дні, які відображені в виданій Вінницькою виправною колонією №86 довідці №7/121 від 13.09.2006 року, а тому підстав для відмови в переведенні позивача на інший вид пенсії та невключення до розрахунку позивача заробітку в Чорнобильській зоні, зазначених в ній сум виплачених за вказаний період часу, при перерахунку пенсії не вбачається».

Крім того, апеляційний суд дійшов висновку про те, що «судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги посилання представників відповідача на те, що в документах пенсійної справи позивача щодо заробітку позивача за період його участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС містяться розбіжності та те що на даний час відсутні на підприємстві первинні документи про нарахування заробітної плати ОСОБА_3, оскільки як встановлено в судовому засіданні при огляді пенсійної справи №182474 управлінням Пенсійного фонду України в місті Вінниці позивачу з 19.02.1999 року пенсія обраховувалась згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в Чорнобильській катастрофі» відповідно до відомостей, що містяться в матеріалах пенсійної справи, а саме довідки №7/121 від 13.09.2006 року виданої Вінницькою виправною колонією №86 та жодних зауважень, щодо даної довідки в Управління не було».

Отже, судовими рішеннями, які набрали законної сили було встановлено, що перерахунок пенсії ОСОБА_3 слід здійснювати з врахуванням довідки №7/121 від 13.09.2006 року, виданої Вінницькою виправною колонією №86.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, оскільки розмір пенсії позивача у зв'язку зі втратою годувальника прямо пов'язана з розміром пенсії померлого її чоловіка, суд вважає що при обрахунку пенсії позивачу відповідач має враховувати обставини встановлені судами при розгляді справи №127/19056/13-а та в разі необхідності, обрахунок пенсії позивачу здійснювати з врахуванням довідки №7/121 від 13.09.2006 року, виданої Вінницькою виправною колонією №86. (а.с. 52)

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

В той же час, згідно з частиною 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що позивач звернулася до відповідача з заявою про переведення її на пенсію у зв'язку зі втратою годувальника 22.06.2016р. суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та провести з 22 червня 2016 року перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням довідки №7/121 від 13.09.2006 року, виданої Вінницькою виправною колонією №86 та виплачених сум.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч цьому, відповідач не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своєї відмови у задоволенні заяви позивача, натомість позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи положення статті 94 КАС України, на користь позивача підлягають стягненню 551,20 грн. судових витрат пов'язаних зі сплатою судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань Управління пенсійного фонду України у місті Вінниці.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 6-12, 70-72, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці, викладене в протоколі про відмову в переведенні на пенсію по втраті годувальника та повідомленні вих. №187454 від 30.06.2016р., щодо відмови ОСОБА_1 в переведенні на пенсію по втраті годувальника.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м. Вінниці перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та провести з 22 червня 2016 року перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням довідки №7/121 від 13.09.2006 року, виданої Вінницькою виправною колонією №86 та виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. двадцять коп.) судових витрат пов'язаних зі сплатою судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі, якщо судом було проголошено лише вступну та резолютивну частини, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: