Справа № 725/3399/16-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/3399/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Стоцько Л.А.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

29 листопада 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С. ,

секретар судового засідання: Марцісь Ю.А.,

за участю:

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 05 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду міста Чернівці з позовом до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Постановою Першотравневого районного суду міста Чернівці від 05 жовтня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

28 листопада 2016 року на адресу Вінницького апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з обмеженим часом для подання заперечень проти апеляційної сарги.

Позивач та його представник щодо задоволення даного клопотання заперечували.

Дослідивши вказане клопотання Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України, заслухавши думку позивача та його представника, колегія суддів приходить до висновку, що воно є необґрунтованим та невмотивованим, у зв'язку з чим задоволенню не підлягає, так як у відповідача було достатньо часу для подання заперечень проти апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

В судовому засіданні позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі, просили суд її задовольнити.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 січня 2016 року державним інспектором ВМО пункту пропуску «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці ДФС відносно позивача було складено протокол про порушення митних правил №0079/40802/16 (а.с.9-10).

Як слідує з матеріалів справи, 15 січня 2016 року о 00.02 годин в зону митного контролю на виїзді з митної території України в'їхав автомобіль марки «BMV X5» , реєстраційний номер P 4202 ВС, під керуванням ОСОБА_5 За результатами здійснення митних процедур системою АСАУР ПІК «Інспектор» було згенеровано обов'язкові митні формальності, обумовлені орієнтуванням від 12.01.2016 року №75/2/57. Згідно наданої інформації Управлінням Служби безпеки України в Чернівецькій області щодо постійного місця проживання на території України ОСОБА_4, громадянин SARAFINCHAN IVAN та ОСОБА_4 є однією й тією ж особою. В процесі проведення аналізу перетину митного кордону України транспортного засобу «BMV X5» в період з 27.08.2015р. по 16.01.2016 року встановлено, що зазначена особа ввозила на митну територію України даний транспортний засіб в режимі тимчасового ввезення з використанням паспорту громадянина ОСОБА_6 у двох випадках. Маючи статус резидента за інформацією Управлінням Служби безпеки України в Чернівецькій області, для перетину митного кордону ОСОБА_5 надавав паспортний документ громадянина ОСОБА_6 SARAFINCHAN IVAN.

Заступником начальника Чернівецької митниці 13.07.2016 року розглянуто матеріали справи про порушення митних правил за ознаками вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, та визнано його винним у вчинені порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, на підставі чого накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 1509760,77 грн. (а.с.11-13).

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Постановою Першотравневого районного суду міста Чернівці від 05 жовтня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом ст.485 Митного кодексу України особа притягається до відповідальності у разі заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Статтею 485 МК України передбачено, що правопорушення в частині вчинення дій щодо ухилення від сплати митних платежів, характеризується сукупністю трьох ознак, зокрема: діяння, спрямоване ухилення від сплати митних платежів, суспільно небезпечні наслідки у вигляді ненадходження до бюджету відповідних платежів, та причинний зв'язок між діянням та наслідками.

Як було встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_4 під час ввезення на митну територію України транспортного засобу марки «BMV X5» з реєстраційним номером P 4202 ВС, 27.08.2015 року та 09.12.2015 року надав паспорт громадянина ОСОБА_6.

Відповідно до п.1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України», якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

В даному випадку, спірні правовідносини регулюються нормами Митного кодексу України, Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року, Закону України від 21.01.1994року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Порядком централізованого оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року №185, а також Порядком розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордон, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999 №201.

Документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом «Постійне проживання» або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордон.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу 14.03.2002 року було видано паспорт громадянина України серії КР №692981, згідно якого постійне місце проживання ОСОБА_5 зареєстроване в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки, у позивача станом на 09.12.2015 року наявний був як паспорт громадянина України так і паспорт громадянина ОСОБА_6, та він мав постійне місце проживання на території України, отже він у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України та має статус громадянина - резидента.

Згідно ч.3 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Таким чином, у даному випадку позивач при тимчасовому ввезенні на територію України транспортних засобів особистого користування повинен був сплатити усі необхідні митні платежі.

Щодо доводів апелянта, про не встановлення митним органом точного розміру платежів, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки у суб'єкта владних повноважень не було можливості встановити достовірну інформацію щодо митної вартості транспортного засобу, так як дана інформацію може бути визначена лише з документів, які містять про його вартість, технічний стан, а також шляхом проведення огляду транспортного засобу, а позивачем не було надано зазначеної інформації відповідачу.

У зв'язку з наведеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що Чернівецька митниця ДФС під час визначення розміру несплачених митних платежів правомірно керувалася Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції №142/5/292, зареєстрованою за № 1074/8395.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта на ту обставину, що у відповідності до Конвенції про тимчасове ввезення, транспортний засіб марки «BMV X5» з реєстраційним номером Р4202 ВС є транспортним засобом комерційного призначення, виходячи з наступного.

Як слідує з п. «а» ст.1 зазначеної Конвенції та ст. 103 МК України термін «тимчасове ввезення» означає митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспорті засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

При цьому транспортні засоби (відповідно до Конвенції) розподіляються на транспортні засоби приватного та комерційного використання.

Відповідно до пункту «с» ст.1 Додатку «С» наведеної Конвенції приватне використання виключає будь-яке комерційне використання транспортного засобу.

Згідно з п. «b» ст. 1 Додатка С до Конвенції про тимчасове ввезення комерційне використання означає платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів.

Відповідно до п. «а» ст. 5 Додатка С до Конвенції про тимчасове ввезення для того, щоб можна було скористатись правами на пільги, що надаються цим Додатком, транспортні засоби комерційного використання повинні бути зареєстрованими на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і ввозитись та використовуватись особами, які здійснюють свою діяльність з такої території.

При цьому, п. «а» ст. 7 Додатка С до Конвенції про тимчасове ввезення передбачає, що незважаючи на положення статті 5 цього Додатку транспортні засоби комерційного використання можуть використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення і які здійснюють свою діяльність на користь останнього, навіть якщо вони зареєстровані або постійно проживають на території тимчасового ввезення.

Умови здійснення міжнародних перевезень вантажів та пасажирів (багажу) регламентовані Конвенцію про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (м. Женева, 1956 р.) та Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та багажу (м. Женева 1973 р.).

Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та багажу (м. Женева 1973 р.) застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення пасажирів ( та у відповідних випадках - їх багажу) транспортними засобами, коли у договорі вказано, що перевезення здійснюється територією принаймні двох країн та що пункт відправлення або пункт призначення, або той та інший знаходяться на території однієї з країн, що домовляються. Статтею 5 зазначеної Конвенції передбачено, що під час перевезення пасажирів перевізник має видати індивідуальний або колективний квиток, в якому мають бути зазначені назва та адреса перевізника.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» при виконанні міжнародних перевезень вантажів нерезиденти України повинні мати: дозвіл України; дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; сертифікат відповідності транспортного засобу вимогам законодавства України щодо безпеки руху та екологічної безпеки, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; документи на вантаж. При виконанні міжнародних перевезень пасажирів нерезиденти повинні мати: дозвіл України; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; список пасажирів (для нерегулярних та маятникових перевезень); білетно-облікову документацію.

Тобто, у даному випадку, громадянин (як резидент так і нерезидент) може тимчасово в'їжджати на територію України на транспортному засобі комерційного призначення зі звільненням від оподаткування, однак при цьому він повинен мати: документи, що підтверджують здійснення цим громадянином діяльності на користь юридичної особи - власника (користувача) транспортного засобу; належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення транспортного засобу; документи на транспортний засіб, що підтверджують його реєстрацію в іншій державі на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами України; документи на транспортний засіб, що підтверджують мету його тимчасового ввезення; документи, що підтверджують комерційне використання транспортного засобу; дозвіл України; сертифікат відповідності транспортного засобу вимогам законодавства України щодо безпеки руху та екологічної безпеки, список пасажирів (для нерегулярних та маятникових перевезень); білетно-облікову документацію.

Проте, наведеним положенням позивачем було надано суду лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення юридичної особи та трудову угоду (а.с.16-27).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивачем ні суду, ані митному органу не було надано належних документів, які б вказували на міжнародне платне перевезення осіб за допомогою транспортного засобу, який позивач оформив з використанням паспорта громадянина ОСОБА_6 у режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами.

Крім того колегія суддів звертає увагу, що за даними диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску ОСОБА_5 під час ввезення транспортного засобу марки «BMV X5» з реєстраційним номером Р 4202 ВС на митну територію України обирав смугу руху «зелений коридор».

Зелений коридор - це смуги руху для легкових автотранспортних засобів, що належать громадянам або юридичним особам, інших транспортних засобів, які не визначені в червоному коридорі та окремій смузі руху, не зняті з обліку, не є об'єктом зовнішньоекономічних договорів (контрактів) і використовуються виключно для переміщення через митний кордон особистих речей громадян та товарів в обсягах, що не підлягають обов'язковому письмовому декларуванню та/або оподаткуванню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач своїми діями не здійснював заходів (та/або сприяли їх здійсненню), спрямованих на порушення прав та законних інтересів позивача, у зв'язку з чим постанова №0079/40802/16 від 13.07.2016 року винесена Чернівецькою митницею ДФС у відповідності до вимог Закону.

Доводи позивача не спростовують правомірності рішення суб'єкта владних повноважень, а відтак суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з статтею 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 05 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 02 грудня 2016 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8