Справа № 820/3217/16
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 р.Справа № 820/3217/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Любчич Л.В. , Сіренко О.І.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача Батищева П.С.

представника відповідача (ДФС) Гундар Г.М.

представника відповідача (Східної ОДПІ) Павленка О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП Енергорегулятор" на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2016р. по справі № 820/3217/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП Енергорегулятор"

до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області , Державної фіскальної служби України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

06.06.2016р Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП Енергорегулятор"(далі-позивач ТОВ"НВП Енергорегулятор") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправною бездіяльність Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області та Державної фіскальної служби України по незабезпеченню автоматичного збільшення суми непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду "ТОВ "НВП Енергорегулятор" на величину значення за червень 2015 року у розмірі 880217,00 грн. у системі електронного адміністрування податку на додану вартість; зобов'язати Державну фіскальну службу України збільшити суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду ТОВ "НВП Енергорегулятор" на величину значення за червень 2015 року у розмірі 880217,00 грн. у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2016р. по справі № 820/3217/16 вищезазначений позов залишено без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строків звернення до суду з позовом.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції повністю та прийняти нову ухвалу з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що приймаючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги процесуального права, що призвели до необґрунтованого винесення оскаржуваної ухвали. Вважає, що строк звернення до суду з позовом скаржником не пропущено, оскільки, про порушення своїх прав ТОВ "НВП Енергорегулятор" дізналося лише в травні 2016 року, після одержання протиправної, на думку позивача, відповіді ДФС, викладеної в листі відповідача № 4739/10/20-36-12-01-16 від 31.05.2016р., з якого стало зрозуміло, що ДФС має свідому позицію не повертати гроші позивачу.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представники відповідачів в судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги та зазначили, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачають.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ст.195 КАС України та керуючись ч.1 ст.41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що спірні правовідносини склались з приводу оскарження позивачем, ТОВ "НВП Енергоресурс", бездіяльності відповідачів, Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області та Державної фіскальної служби України, що виразилася у незабезпеченні автоматичного збільшення суми непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду ТОВ "НВП Енергорегулятор" на величину значення за червень 2015 року у розмірі 880 217,00 грн. у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків визначені Порядком електронного адміністрування податку на додану вартість (затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 р. №569, далі - Порядок №569)

На думку позивача, бездіяльність відповідачів мала місце у вигляді невнесення даних, які містилися в уточнюючому розрахунку від 05.08.2015 р.

Проте, згідно з положеннями п. 13 Порядку №569, ДФС автоматично обчислює суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі. Платник податку має право отримувати у ДФС інформацію про стан свого електронного рахунка (в тому числі додаткових електронних рахунків), а також суму податку, на яку він має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі.

Між тим, за матеріалами справи судом встановлено, що позивач фактично звернувся до суду 06.06.2016 р., тобто поза межами строку, визначеного ч. 2 ст. 99 КАС України, по спливу майже року після подання спірного уточнюючого розрахунку.

Враховуючи наведене, строк на звернення до суду пропущений, оскільки адміністративний позов подано поза межами строку звернення до суду за захистом свого порушеного права, встановленого КАС України.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду з позовом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду унормовані ст. 99 КАС України.

Так, відповідно до ч. 1 вищенаведеної статті Кодексу, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень щодо справ, зазначених у пункті 5 частини першої статті 183 2 цього Кодексу, встановлюється 15-денний строк, який обчислюється з дня виявлення суб'єктом владних повноважень підстав для звернення до адміністративного суду. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень (ч. 2 ст. 99); для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 3 ст. 99); якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень (ч. 4 ст. 99); для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 99).

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Колегія суддів зазначає, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Таким чином, для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що підставою для звернення до суду із даним позовом, слугувала незгода позивача із бездіяльністю Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області та Державної фіскальної служби України по незабезпеченню автоматичного збільшення суми непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду "ТОВ "НВП Енергорегулятор" на величину значення за червень 2015 року у розмірі 880217,00 грн. у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Приймаючи до уваги зміст заявлених позивачем вимог, колегія суддів дійшла висновку, що для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду із даним позовом, необхідно встановити факт, коли позивачу стало відомо про порушення його прав на автоматичне збільшення суми непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду "ТОВ "НВП Енергорегулятор" на величину значення за червень 2015 року у розмірі 880217,00 грн.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що у спірних правовідносинах право позивача на звернення до адміністративного суду мало бути реалізовано у лютому 2016 року.

Враховуючи наведене, строк на звернення до суду пропущений, оскільки адміністративний позов подано поза межами строку звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за наявності поважних причин його пропуску (ч.1 ст.102 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Вирішуючи питання про поважність причин пропущення строку звернення до суду з даним позовом, колегія суддів виходить з того, що поважними визнаються лише такі причини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які б об'єктивно та істотно перешкоджали зверненню до суду та не залежали від волевиявлення особи.

Однак з матеріалів справи таких підстав не вбачається. Позивачем не наведено жодних обставин, які б унеможливлювали отримання підприємством відомостей про стан свого рахунку як платника ПДВ в Системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до суду позивачем надано не було.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи рішення по справі суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про відсутність поважних підстав для поновлення строку звернення до суду та обґрунтовано залишив адміністративний позов без розгляду.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на той факт, що про порушення своїх прав він дізналася лише в травні 2016 року, після одержання відповіді відповідача №4739/10/20-36-12-01-16 від 31.05.2016., колегія суддів не вважає поважними, оскільки позивач мав вільний доступ до свого рахунку в Системі електронного декларування ПДВ і був обізнаний про стан свого електронного рахунку, що підтверджується доводами позовної заяви, де йдеться про часткове відображення спірного розрахунку в Системі електронного декларування, а тому мав можливість звернутися до суду з позовом раніше, ніж 06.06.2016р.

Отже, на думку колегії суддів, можливість своєчасного звернення до адміністративного суду з даним позовом залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер, що свідчить про неповажність причини пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Будь-яких інших доказів наявності об'єктивних причин, що перешкоджали своєчасно звернутися до суду з відповідним позовом про захист свого порушеного права, позивачем не повідомлено, а судом в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на прийняте колегією суддів рішення.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП Енергорегулятор" залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2016р. по справі № 820/3217/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В. Сіренко О.І.
Повний текст ухвали виготовлений 05.12.2016 р.