Справа № 820/9951/15
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року м. Київ К/800/51880/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Рецебуринського Ю.Й., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк») до управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області (далі - УДВС ГУЮ), третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Стройиндустрия» (далі - ТОВ «Стройиндустрия») про визнання дій протиправними та скасування постанови про зупинення виконавчого провадження за касаційною скаргою представника ТОВ «Стройиндустрия» на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 1 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року представник ПАТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом, у якому просив:

визнати незаконними дії державного виконавця, допущені при винесенні постанови від 10 серпня 2015 року про зупинення виконавчого провадження;

скасувати зазначену постанову;

зобов'язати УДВС ГУЮ поновити виконавче провадження № 43871033, прийнявши відповідну постанову.

Посилався на незаконність рішення, яке є предметом оскарження, оскільки заставлене майно звернено до стягнення, тому ухвала господарського суду про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «Стройіндустрія», введення мораторію на задоволення вимог кредитора, не може бути підставою до зупинення виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач приймаючи постанову про зупинення виконавчого провадження, діяв на підставі, в межах повноважень та спосіб, передбачених законодавством. Зокрема, на майно, яке перебуває в заставі, розповсюджується мораторій на задоволення вимог кредиторів, оскільки фактично стосується звернення стягнення на предмет застави за вимогами, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство.

Харківський апеляційний адміністративний суд рішенням від 1 грудня 2015 року постанову окружного суду скасував та ухвалив нову постанову про часткове задоволення позову. Визнано незаконними дії УДВС ГУЮ щодо винесення 10 серпня 2015 року постанови про зупинення виконавчого провадження № 43871033 та скасовано зазначену постанову. В решті в задоволенні позову відмовлено. На відміну від суду першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що дія мораторію не поширюється на випадки звернення стягнення на заставлене майно та коли майно у виконавчому провадженні перебуває на стадії продажу. Окрім того, протиправні дії при винесенні постанови про зупинення виконавчого провадження допущені не державним виконавцем, а УДВС ГУЮ .

У касаційній скарзі представник третьої особи, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені апеляційним судом, просить рішення цього суду скасувати і залишити в силі постанову суду першої інстанції. Вказується на те, що жодних дій по продажу заставленого майна, в тому числі оприлюднення інформації про такий продаж, не здійснювалося у даному виконавчому провадженні.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги частково з урахуванням наступного.

Перелік обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, наведено у статтях 37, 38 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV).

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 37 цього Закону (в редакції Закону України від 02.10.2012 року № 5405-VI) виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах.

Визначення мораторію на задоволення вимог кредиторів міститься у частині першій статті 19 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон № 2343-XII, у редакції Закону України від 22 грудня 2011 року № 4212-VI) та означає зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Частиною третьою вище згаданої норми передбачено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах.

Як установлено судами, що відповідає фактичним обставинам справи, постановою державного виконавця від 10 серпня 2015 року зведене виконавче провадження № 43871033 зупинено на підставі пункту 8 частини першої статті 37, статті 39 Закону № 606-XIV у зв'язку з надходженням ухвали Господарського суду Харківської області від 6 липня 2015 року про порушення справи про банкрутство відносно ТОВ «Стройиндустрия» та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

При цьому, як вірно встановлено судом апеляційної інстанції, стягнення за виконавчим написом нотаріуса відбувається за рахунок заставленого майна.

З урахуванням встановлених обставин та норм права, апеляційний суд прийшов до обґрунтованого висновку про незаконність постанови щодо зупинення виконавчого провадження.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновок апеляційного суду в цій частині не спростовують та не дають підстав вважати рішення таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального чи процесуального права. Зокрема, в даному випадку, стягнення відбувається за виконавчим написом нотаріуса за рахунок заставленого майна, а не у зв'язку перебуванням майна на стадії продажу.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Стройиндустрия» відхилити, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

Ю.Й. Рецебуринський

І.В. Штульман