Справа № 278/1272/16-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Зубчик І.В.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"29" листопада 2016 р. Справа № 278/1272/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Жизневської А.В.

Котік Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

представника апелянта, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від "11" липня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України, Мірошніченка Михайла Івановича заступника начальника Львівської митниці державної фіскальної служби - начальника управління боротьби з митними правопорушеннями про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання неправомірними дії Мірошніченка Михайла Іванович, заступника начальника Львівської митниці державної фіскальної служби - начальника управління боротьби з митними правопорушеннями та скасування постанови Львівської митниці ДФС у справі про порушення митних правил №1669/20909/16 від 20 травня 2016 р. про притягнення до адміністративної відповідальності в частині накладення стягнення, звільнивши його від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.470 Митного Кодексу України, обмежившись усним зауваженням.

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 11 липня 2016 р. адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірними дії Мірошніченка Михайла Івановича, заступника начальника Львівської митниці державної фіскальної служби - начальника управління боротьби з митними правопорушеннями, по винесенню постанови в справі про порушення митних правил №1669/20909/16 від 20 травня 2016 р.. Скасовано постанову Львівської митниці державної фіскальної служби у справі про порушення митних правил №1669/20909/16 від 20 травня 2016 р. про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності в частині накладення стягнення, звільнивши ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, обмежившись усним зауваженням.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Львівська митниця Державної фіскальної служби України подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем не надано митниці будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили, чи протиправних дій третіх особі у відповідності до вимог до ст.460 Митного кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

З протоколу Львівської митниці ДФС про порушення митних правил №1669/20909/16 від 29 квітня 2016 р. вбачається, що 29 квітня 2016 р. о 22 год. 33 хв. в зону митного контролю пункту пропуску "Шегині" митного поста "Мостиська" Львівської митниці ДФС, із Республіки Польща до України, в'їхав автомобіль марки "Audi А6", р.н. НОМЕР_1, під керуванням громадянина України ОСОБА_3. В ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення даних про нього та особу, яка його переміщувала, в АСМО "Інспектор" та ЄА1С ДМС України було наявне орієнтування Житомирської митниці ДФС №729/7/06-70-26 від 30 листопада 2015 р. та орієнтування Волинської митниці ДФС №03-70-61/25-0020 від 05 січня 2016 р., що гр.ОСОБА_3, 16 грудня 2015 р. о 11:31 год. через Волинську митницю ДФС було ввезено на митну територію України автомобіль марки "NISSAN PRIMERA" р.н.НОМЕР_2, VIN НОМЕР_3 без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплати при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст.95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5діб). Одночасно було встановлено відсутність АСМО "Інспектор" та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення за межі митної території України вказаного автомобіля, станом на 29 квітня 2016 р. (а.с.3-5).

Постановою заступника начальника Львівської митниці державної фіскальної служби - начальника управління боротьби з митними правопорушеннями Мірошніченка Михайла Івановича від 20 травня 2016 р. №1669/20909/16 громадянина ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром п'ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 гривень (а.с.6-7).

Не погоджуючись із прийнятою постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що при доставці гр.ОСОБА_3 матеріальної допомоги учасникам АТО, автомобіль марки "NISSAN PRIMERA" р.н. НОМЕР_2, VIN НОМЕР_3 був викрадений невідомими останньому озброєними особами на дорозі поблизу с.Опитне Ясинуватського району Донецької області, що підтверджується талоном-повідомленням №308 про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №23032 (а.с.8).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Митне оформлення транспортних засобів, положення митних режимів, порядок переміщення транспортних засобів через митний кордон України та інші питання пов'язані з митним оформленням товарів регулюються Митним кодексом України (далі - МК України).

Транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності (ст.90 МК України).

Згідно зі ст.95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці-5 діб).

У відповідності до ч.1 ст.381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Згідно з ч.3 статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, вищезазначеними нормами митного кодексу законодавцем чітко передбачені строки на в'їзд і виїзд транзитних транспортних засобів, а також відповідальність особи за їх порушення.

Оскільки позивач ввіз транспортний засіб на митну територію України в режимі транзиту 16 грудня 2015 р., то кінцевим терміном його вивезення за межі митної території України є 26 грудня 2015 року, однак позивачем такий обов'язок виконаний не був.

Твердження позивача та висновок суду першої інстанції з приводу того, що строки транзитного перевезення були порушені внаслідок обставин непереборної сили, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, виходячи з наступного.

За правилами ч. 2 ст. 95 МК України до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

У відповідності до ч.1 ст.192 Митного кодексу України дії перевізника у разі аварії чи дії обставин непереборної сили під час перевезення товарів.

Позивач на підтвердження обставин непереборної сили посилається на те, що він не міг вчасно вивезти транспортний зaciб, оскільки автомобіль, який був ввезений ним на територію України при доставці матеріальної допомоги учасникам АТО, був викрадений невідомими озброєними особами на дорозі поблизу с.Опитне Ясинуватського району Донецької області.

Відповідно до ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених ч.3 ст.469, ст.470, ч.3 ст.478, ст.481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх ociб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митних деклараціях помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їx розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

В свою чергу, визначення понять "обставини непереборної сили" закріплено п.2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режим, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 р. №657 (далі - Порядок №657), відповідно до якого обов'язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність.

У цьому розділі терміни вживаються в такому значенні:

документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили;

обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події;

факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Однак, позивач не звертався до митниці з повідомленням про неможливість своєчасного вивезення за межі митної території України транспортного засобу у зв'язку з викраденням автомобіля, будь-яких документів щодо цього митним органам не надав, а тому в його діях вбачаються ознаки порушення митних правил, зокрема, порушення передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України.

Колегія суддів вважає, що докази, надані позивачем, не є належним підтвердженням дії відносно нього непереборної сили, що стали на перешкоді виконання ним приписів чинного законодавства, оскільки талон-повідомлення №308 від 30 травня 2016 р. про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №23032 не містить даних про викрадення автомобіля марки "NISSAN PRIMERA" р.н. НОМЕР_2, VIN НОМЕР_3.

Позивач перевищив встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж на десять діб, що свідчить про склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 МК України.

Зазначену обставину визнав і сам позивач але звернувся до суду з заявою, врахувати факт викрадення у нього автомобіля та частково скасувати постанову щодо накладення штрафу, обмежившись усним зауваженням.

Як встановлено судом, позивач надав суду талон-повідомлення №308 про реєстрацію його заяви про викрадення в черговій частині ОВС 30.05.2016 року.

Відповідно до приписів статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що суд наділений повноваженнями звільнення від покарання і винесення усного зауваження.

Вказані процесуальні дії відносяться до прерогативи органу, який розглянув справу (в даному випадку митного органу). Судом повинно було б досліджуватися лише питання законності постанови посадової особи у справі про адміністративне правопорушення. Сама диспозиція частини третьої статті 470 МК України не передбачає в даній справі застосування "малозначність". Тому оскаржене покарання є справедливим, винесеним відповідно до санкції, пропорційно характеру правопорушення.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

З огляду на вищезазначене, коли висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та нормам Митного кодексу України, постанова суду підлягає скасуванню відповідно до вимог ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України з ухваленням нового судового рішення - про відмову в задоволенні позову.

Крім того, Львівська митниця Державної фіскальної служби України звернулась до суду з клопотанням про повернення судового збору в розмірі 606,32 грн., який був сплачений за подання апеляційної скарги.

Колегією суддів встановлено, що Львівською митницею Державної фіскальної служби України сплачено судовий збір в сумі 606,32 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5479 від 30.08.2016 р.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про повернення судового збору, колегія суддів виходить з того, що в ході розгляду даної справи в апеляційній інстанції Львівською митницею державної фіскальної служби України не було понесено судові витрати, пов'язані із залученням свідків та/або проведенням судових експертиз, а отже і відсутні правові підстави для задоволення клопотання про повернення судового збору.

У відповідності до ч.6 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч.2 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Отже, вказана норма передбачає відшкодування суб'єкту владних повноважень документально підтверджених витрат, пов'язаних лише з залученням свідків та проведенням експертизи та не передбачає відшкодування відповідачу інших судових витрат.

Враховуючи те, що Львівською митницею Державної фіскальної служби України судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз не здійснювались, підстави для повернення судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити, постанову Житомирського районного суду Житомирської області від "11" липня 2016 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою в позові ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: А.В. Жизневська

Т.С. Котік

Повний текст cудового рішення виготовлено "01" грудня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_2

3,4- відповідачу/відповідачам: Львівська митниця Державної фіскальної служби України вул.Костюшка,1,м.Львів,79000 Мірошниченко Михайло Іванович заступник начальника Львівської митниці державної фіскальної служби- начальник управління боротьби з митними правопорушеннями АДРЕСА_3

5- представнику позивача ОСОБА_7, АДРЕСА_1 - ,