Справа № 766/11223/16-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 766/11223/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Ігнатенко О.Й.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 06 жовтня 2016 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні про визнання неправомірними дій, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

22.09.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Херсонського міського суду Херсонської області з адміністративним позовом до Управління ПФУ в м. Херсоні, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні їй перерахунку розміру призначеної у 2009 році пенсії, виходячи із розміру 60 % від суми заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Херсонської області від 04.07.2016р. №18/221 вих-16;

- скасувати рішення відповідача, оформлене протоколом №92 від 14.07.2016 року щодо відмови їй в перерахунку пенсії;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок розміру призначеної у 2009 році пенсії на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, яка діяла на момент призначення пенсії, виходячи із розміру 60% від суми заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Херсонської області від 04.07.2016р. №18/221 вих-16.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 06 жовтня 2016 року (ухваленою в порядку ст.183-2 КАС України) у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду 1-ї інстанції, ОСОБА_1 20.10.2016 року подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 06.10.2016 року та постановити нову, якою задовольнити її позов у повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та /або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивачка - ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.) отримує пенсію по втраті годувальника, обчисленої згідно ст.50-1 Закону України «Про Прокуратуру» №3723-XII від 05.12.1991р. починаючи з 13.02.2009 року.

06.07.2016 року позивачка звернулася до Управління ПФУ в м. Херсоні із заявою про перерахунок пенсії по втраті годувальника у відповідності до ст.86 Закону України від 14.10.2014р. №1697-VII «Про прокуратуру» та довідки Прокуратури Херсонської області про складові заробітної плати для обчислення пенсії від 04.07.2016 року №18/221 вих.-16.

14.07.2016 року Управління ПФУ в м. Херсоні на засіданні комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсії, відмовило у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії по втраті годувальника за відсутністю законодавчих підстав, про що було зазначено в протоколі №92.

Не погоджуючись з вищевказаними діями та рішенням пенсійного органу позивач оскаржила їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та безпідставності позовних вимог і відповідно, з правомірності дій та спірного рішення відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції та вважає їх обґрунтованими, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із ст.37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка встановлює розміри пенсії у зв'язку з втратою годувальника, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 % пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 % пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

А як слідує з приписів ч.1 ст.38 вказаного Закону №1058-IV від 09.07.2003р., пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із ч. 2 ст. 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 6 цього Закону - довічно.

Так, положеннями ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №3723-ХІІ від 05.12.1991р. встановлено, що членам сімей прокурора або слідчого (батькам, дружині, чоловіку, дітям, які не досягли 18 років або старшим цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення ними 18 років, а тим, які навчаються, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку), які були на його утриманні на момент смерті, призначається пенсія на випадок втрати годувальника, за наявності у нього стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 % від середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, 80 % - на 2-х і більше членів сім'ї.

Отже, виходячи з наведених вище законодавчих норм, пенсії у зв'язку з втратою годувальника призначаються із заробітку годувальника або із пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті (заробітну плату, чи пенсію).

Так, як видно з позовної заяви ОСОБА_1, остання посилається на приписи ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», згідно якої, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, а також на Постанову Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015р., згідно якої, працівникам прокуратури було збільшено посадові оклади з 01.12.2015р., у зв'язку з чим, позивач вважає, що розмір її пенсії по втраті годувальника має бути перераховано з урахування зазначених норм законодавства.

Проте, колегія суддів, як і суд 1-ї інстанції, приходить до висновку про необґрунтованість таких тверджень, тому що право на перерахунок розміру пенсійних виплат безпосередньо та нерозривно пов'язане із особою, яка її отримує, а тому неможливо провести перерахунок розміру пенсії померлій особі, в даному випадку її померлому чоловікові.

Отже, виходячи з вищевикладеного, судова колегія вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов правильного і обґрунтованого висновку про відсутність будь-яких законних (правових) підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

При цьому, одночасно необхідно звернути увагу й на той факт, що аналогічної правової позиції з цього спірного питання дотримується і ВАС України, зокрема, в своїх ухвалах від 08.09.2015р. (справа №К/800/4348/14) та від 07.07.2016р. (справа №К/800/25186/15).

До того ж, слід зазначити й про те, що згідно із вимогами ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи правильності висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, судова колегія, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.183-2,195,197,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 06 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко