Справа № 181/906/16-а
Суддя: Гончаренко О. О.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 181/906/16-а
Провадження № 2-а/181/22/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2016 р.

суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Гончаренко О.О., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області про обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання та одержання пенсійних виплат та соціальних виплат непрацездатним громадянам,-

ВСТАНОВИВ :

18 листопада 2016 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області про обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання та одержання пенсійних виплат та соціальних виплат непрацездатним громадянам.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що, згідно записів його трудової книжки, він працював монтером колії 3 розряду 8 околотку у період з 22 лютого 1993 року по 17 червня 2013 року. В трудовій книжці позивача відсутні записи про те, що ОСОБА_1, працюючи на посаді монтера колії магістральних залізниць, був постійно зайнятим на поточному утриманні колії і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів. Згідно відповіді відокремленого структурного підрозділу «Павлоградська дистанція колії» державного підприємства «Придніпровська залізниця», ОСОБА_1 працював монтером колії на дільниці Павлоград 1-Красноарміськ , яка за даними підприємства вказана як дільниця, що «не є інтенсивною». Це було підставою для відмови у зарахування вказаного вище періоду роботи на посаді монтера колії магістральних залізниць, постійно зайнятим на поточному утриманні колій і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів до спеціального стажу, що дає право на отримання пенсії за вислугу років. Позивач за захистом прав звернувся до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська, який призначив по справі судову залізнично-транспортну експертизу, за висновками якої було встановлено, що дільниця на якій працював ОСОБА_1 з 22 лютого 1993 року по 17 червня 2013 року є дільницею з інтенсивним рухом із 1993 по 2013 роки. Таким чином, встановлено, що дільниця «Павлоград 1- Красноармійськ» є дільницею магістрального руху і має фактичний постійний інтенсивний рух поїздів за звітним графіком - більше 24 пар потягів на добу та є дільницею з інтенсивним рухом поїздів. Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі володіє даними, що усі 23 роки правом на пенсію скористалися усі монтери колії державного підприємства Павлоградської дистанції колії Придніпровської залізниці, де саме працював ОСОБА_1 Відповідач відмовив йому у визначенні права на отримання пенсії за вислугу років та достроковий вихід на пенсію. Позивач вважає, що такі дії відповідача є неправомірними, а відмова в призначенні пенсії є безпідставною та такою, що порушує право на соціальний захист громадян, який гарантований Конституцією України.

ОСОБА_1 просить суд визнати неправомірним рішення Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області №2564/05/15 від 17 жовтня 2013 року щодо відмови включити до стажу період його роботи на посаді монтера колії магістральних залізниць постійно зайнятого на поточному утриманню колії та штучних споруд на дільницях магістрального руху із інтенсивним рухом поїздів з 22 лютого 1993 року по 17 червня 2013 року, тобто 20 років 3 місяці, що дає позивачу право, відповідно до п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пенсію за вислугу років; зобов'язати відповідача включити вказаний період у його стаж роботи та призначити пенсію з часу звернення за призначенням пенсії.

Відповідач надав заперечення, в якому просить зупинити провадження у справі через неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного судочинства у Вищому спеціалізованому суду України до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Вказав, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, тому у позовних вимогах ОСОБА_1 просять відмовити.

Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, якими сторони обґрунтували свої позиції по справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Дійсно, довідка державного підприємства «Придніпровська залізниця» відокремленого структурного підрозділу «Павлоградська дистанція колії» №1028 від 14 жовтня 2013 року свідчить про те, що ОСОБА_1, 1958 року народження, працював в Павлоградській дистанції колії з 03 травня 1990 року по 17 червня 2013 року (звільнений з ВСП «Павлоградська дистанція колії» за згодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП України, наказ №218/ОС від 17 червня 2013 року). Загальний стаж роботи на підприємстві складає 23 роки 1 місяць 20 днів. З 22 лютого 1993 року ОСОБА_1 працював монтером колії на дільниці Красноармійськ-Павлоград-1, яка не є інтенсивною.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1, заповненої 16 квітня 1981 року ОСОБА_1 11 липня 2013 року розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.1 ст.22 та п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (наказ №нт130711 від 11 липня 2013 року).

Проте, висновком №4288 додаткової залізнично-транспортної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, складеного 31 березня 2016 року підтверджується, що рух поїздів по одноколійній ділянці Павлоград-1-Красноармійськ Придніпровської залізниці у період часу з 1993 по 2013 роки є інтенсивним протягом усього періоду. Частота руху в середньому на добу за період з 1993 по 2013 роки склала 28 пар поїздів.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська №203/3850/14-ц від 07 червня 2016 року, встановлена та обставина, що позивача наказом №183 від 03 травня 1990 року прийнято на посаду тракториста 8-го околотку, а наказом №90 від 22 лютого 1993 року ОСОБА_1 переведено на посаду монтера колії 3-го розряду 8-го околотку на Павлоградській дистанції (ділянці) шляху залізничного сполучення (дільниця сполученням Павлоград-1 Красноармійськ Придніпровської залізниці).

Даними вказаної вище експертизи щодо фактичної інтенсивності руху поїздів по одноколійній ділянці Павлоград-1 Красноармійськ Придніпровської залізниці у період часу з 1993 по 2013 роки відповідають і пояснення допитаних в судовому засіданні свідків та зміст довідок, які видавались Придніпровською залізницею протягом періоду роботи позивача іншим працівниками вищевказаної ділянки на підтвердження права цих працівників на пенсію за вислугою років на пільгових умовах через інтенсивність руху поїздів по означеній ділянці, на якій працював і позивач.

Крім цього, був встановлений факт видачі уточнюючих довідок працівникам Павлоградської дистанції колії у період з 1992 по 2013 роки, з якими працював

ОСОБА_1, та надані управліннями Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області, Петропавлівського району Дніпропетровської області, у м.Першотравенськ та у м.Павлоград. Це підтверджувалося показаннями свідків про одержання ними таких довідок у 1996, 1999, 2001, 2003, 2006, 2009, 2011-2013 роках.

Також була встановлена та обставина, що державне підприємство «Укрзалізниця» протягом тривалого часу, з моменту дії постанови КМУ №583 від 19 жовтня 1992 року, не надавала ніяких рекомендацій саме на галузевому рівні.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2016 року рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 червня 2016 року залишено без змін. Рішення апеляційної інстанції набрало законної сили 17 жовтня 2016 року.

Згідно ст.319 ЦПК України, рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Встановлення пенсії за вислугу років в певній мірі є пільгою, яка гарантувалась роботодавцем позивачу при працевлаштуванні його у 1993 році на роботу з важкими умовами праці.

Постановою КМУ №583 від 12 жовтня 1992 року затверджено список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, за яким мається посада монтера колії магістральних залізниць, зайняті на поточному утриманні, ремонті колій і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів.

Згідно ч.1 п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та має пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області щодо відмови включення до стажу періоду роботи позивача на посаді монтера колії магістральних залізниць постійно зайнятого на поточному утриманню колії та штучних споруд на дільницях магістрального руху із інтенсивним рухом поїздів є неправомірними.

Згідно ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. А тому, окрім заявлених вимог, слід зобов'язати відповідача нарахувати пенсію.

З матеріалів адміністративного позову та заперечення на нього вбачається, що сторонами визнається факт звернення 13 серпня 2013 року ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Департаменту пенсійного забезпечення Міністерства соціальної політики України із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років, як робітнику локомотивних бригад і окремих категорій робітників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті.

Рішенням відповідача №2564/05/15 від 17 жовтня 2013 року позивачу було відмовлено в задоволенні зазначеної вище заяви.

Позивач з метою вирішення цього питання 16 грудня 2013 року звернувся до Кіровського районного суду в м.Дніпропетровську, який виніс зазначене вище рішення, яке набрало законної сили 17 жовтня 2016 року, яким в мотивувальній частині були встановлені факти, які дають право на пільгову пенсію.

03 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Придніпровської регіональної філії публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі структурного підрозділу "Павлоградська дистанця колії" ПЧ-7", третя особа управління Пенсійного фонду України в Межівському районі про встановлення факту роботи на посаді, що має право на вислугу років, та після відкриття провадження у справі та заміни відповідача на управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області подав заяву про закриття справи у зв'язку з необхідністю її розгляду в порядку адміністративного судочинства.

28 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Межівського районного суду Дніпропетровської області, як до адміністративного суду, з цим позовом.

Таким чином, вбачається, що таке тривале звернення до суду після відмови відповідача у призначенні пенсії на пільгових умовах викликано об'єктивними обставинами, а тому причини пропуску шестимісячного строку, передбаченого ст.99 КАС України, є поважними.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача з вимогою 13 серпня 2013 року та в своєму позові просить зобов'язати відповідача здійснити призначення пенсії з часу звернення з такою вимогою.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про призначення пенсії саме з часу звернення ґрунтуються на законі та з урахуванням положень ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» їх в цій частині слід задовольнити, зобов'язавши Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області перерахувати та призначити позивачу пенсію за вислугою років з 13 серпня 2013 року, як монтера колії магістральних залізниць постійно зайнятого на поточному утриманню колії та штучних споруд на дільницях магістрального руху із інтенсивним рухом поїздів з 22 лютого 1993 року по 17 червня 2013 року, тобто 20 років 3 місяці, що дає йому право, відповідно до п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 46, 58, 64 Конституції України, Постановою Кабінету Міністрів України №583 від 12 жовтня 1992 року, ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст.2, 4, 6, 8, 9, 19, 69, 94, 99, 102, 104, 159, 160, 163, 1832 КАС України,- суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області про обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання та одержання пенсійних виплат та соціальних виплат непрацездатним громадянам задовольнити.

Визнати неправомірним рішення Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області №2564/05/15 від 17 жовтня 2013 року щодо відмови включити до стажу період роботи ОСОБА_1 на посаді монтера колії магістральних залізниць постійно зайнятого на поточному утриманню колії та штучних споруд на дільницях магістрального руху із інтенсивним рухом поїздів з 22 лютого 1993 року по 17 червня 2013 року, тобто 20 років 3 місяці, що дає йому право, відповідно до п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області включити вказаний вище період у стаж роботи ОСОБА_1, призначити та нарахувати пенсію за вислугу років з 13 серпня 2013 року.

Зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області повернути судові витрати із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесяти однієї) гривні 20 копійок.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя : О. О. Гончаренко