Справа № 823/1853/16
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2016-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

02 грудня 2016 року справа № 823/1853/16

м.Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправними та скасування зауважень,

УСТАНОВИЛА:

01.12.2016 у Черкаський окружний адміністративний суд звернувся ОСОБА_1 (далі-позивач) з адміністративним позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі-відповідач) про визнання протиправними та скасування зауважень, викладених у пунктах 10.1., 10.2., 10.3. висновку державної експертизи землевпорядної документації від 01.06.2016 №412-16.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшла висновку відмовити у відкритті провадження у справі, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства та чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Завданням адміністративного судочинства згідно з ч.1 ст.2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже умовою для захисту порушених прав в адміністративному суді є наявність порушених прав. Водночас, право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Рішення суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи, в тому разі, якщо: по-перше, такі рішення прийняті владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорювані рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи, шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Згідно з п.1 ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 17.06.2004 №1808-VI «Про державну експертизу землевпорядної документації» (далі - Закон №1808-VI) державна експертиза землевпорядної документації - діяльність, метою якої є дослідження, перевірка, аналіз та оцінка об'єктів експертизи на предмет їх відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, а також підготовка обґрунтованих висновків для прийняття рішень щодо об'єктів експертизи.

На підставі ч.ч.1-8 ст.35 Закону №1808-VI результатом проведення державної експертизи є висновок державної експертизи. Висновки державної експертизи повинні містити оцінку допустимості та можливості прийняття рішення щодо об'єкта державної експертизи і враховувати соціально-економічні наслідки. Якщо об'єкт державної експертизи підготовлений згідно з вимогами законодавства, встановленими стандартами, нормами і правилами, то він позитивно оцінюється та погоджується. У разі необхідності погодження може обумовлюватися певними умовами щодо додаткового опрацювання окремих питань та внесення коректив, виконання яких не потребує суттєвих доробок.

Позитивні висновки державної експертизи щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи є підставою для прийняття відповідного рішення органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування, відкриття фінансування робіт з реалізації заходів, передбачених відповідною документацією.

Реалізація заходів, передбачених документацією із землеустрою та документацією з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріалами і документацією державного земельного кадастру щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи, без позитивних висновків державної експертизи забороняється.

У разі якщо об'єкт державної експертизи не повною мірою відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, він повертається на доопрацювання. При цьому вказуються конкретні вимоги, відповідно до яких необхідно внести зміни і доповнення до об'єкта державної експертизи.

Об'єкт державної експертизи, який не відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, оцінюється негативно і не погоджується. Негативна оцінка об'єкта державної експертизи повинна бути всебічно обґрунтована відповідно до вимог законодавства, встановлених стандартів, норм і правил.

Висновки державної експертизи після їх затвердження спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері державної експертизи є обов'язковими для прийняття до розгляду замовником і врахування при прийнятті відповідного рішення щодо об'єктів державної експертизи.

Врахувавши викладене, суддя дійшла висновку, що оскаржувані позивачем зауваження та пропозиції, викладені у пунктах 10.1., 10.2., 10.3. висновку державної експертизи від 01.06.2016 №412-16, не є рішенням суб'єкта владних повноважень у сфері реалізації його владних управлінських функцій. Водночас є документом осіб, що володіють спеціальними знаннями, на підставі якого приймається окреме рішення щодо об'єкта експертизи відповідним органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування.

При цьому, права та обов'язки породжує саме рішення, прийняте на підставі висновку державної експертизи землевпорядної документації, право судового оскарження якого передбачене ст.38 Закону №1808-VI.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Врахувавши, що оскаржувані зауваження, викладені у висновку експертизи землевпорядної документації, не є рішенням суб'єкта владних повноважень суддя дійшла висновку, що позовні вимоги про визнання їх протиправними та скасування не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За суттю правовідносин відповідна позовні вимогі не підлягають розгляду у порядку господарського судочинства за правилами про підвідомчість в ст.12 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Отже за вказаною диспозицією в Україні встановлено презумпцію цивільного процесу. Тому суд дійшов висновку про підвідомчість справи місцевому загальному суду в порядку цивільного судочинства.

Якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, п.1 ч.1 ст.109 КАС України визначений обов'язок судді відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Тому суддя дійшла висновку відмовити у відкритті провадження у справі та на підставі ч.6 ст.109 КАС України роз'яснити позивачу, що розгляд його справи віднесено до юрисдикції загального місцевого суду за правилами цивільного судочинства.

Оскільки судовий збір за подання цього позову не сплачувався у суду відсутні підстави для його повернення позивачу.

Керуючись ст.ст.2-3, 17, 21, 107, 109, 160-165, 254-256 КАС України, суддя

УХВАЛИЛА:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування зауважень, викладених у пунктах 10.1., 10.2., 10.3. висновку державної експертизи землевпорядної документації від 01.06.2016 №412-16.

2. Роз'яснити позивачу, що спір у цій частині відноситься до юрисдикції загального місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

3. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п'яти днів з моменту отримання її копії. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

4. Копію ухвали направити позивачу.

Суддя А.М. Бабич