Справа № 804/2383/16
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2016 рокусправа № 804/2383/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2016 року у справі № 804/2383/16 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.08.2009 року №/0/35390 та №/0/35391.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2011 року адміністративний позов було задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №/0/35390 від 19.08.2009 року та податкове повідомлення-рішення №/0/35392 від 19.08.2009 року.

Не погодившись з вказаним рішенням, Відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2012 року апеляційна скарга податкового органу була задоволена, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2011 року скасована, а в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Позивач, вважаючи вказане рішення суду необґрунтованим, оскаржила його в касаційному порядку.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.04.2016 року касаційна скарга Позивача була задоволена, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2011 року та постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2012 року були скасовані, а справу направлено до суду першої інстанції.

За результатом нового розгляду справи, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2016 року. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 19.08.2009 року №/0/35390 та №/0/35391.

Нікопольська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами Нікопольської ОДПІ була проведена планова виїзна документальна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2007 року по 31.03.2009 року.

За результатом проведеної перевірки, податковий орган дійшов висновку про порушення Позивачем:

- ст.13 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року №13-92 Про прибутковий податок з громадян зі змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у розмірі 13070.63 грн., в т.ч. за 2007 року -6250.50 грн., за 2008 рік 6820.13 грн.;

- п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7, п.п.7.4.4 п.7.4 ст. Закону України від 03.04.1997 року №168/97-ВР Про податок на додану вартість зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість за перевіряємий період на суму 17427.50 грн., в т.ч. по періодах: за жовтень 2007 року в сумі 2767.00 грн.; за листопад 2007 року в сумі 3217.00 грн.,; за грудень 2007 року в сумі 2350.00 грн.; за квітень 2008 року в сумі 1253.50 грн.; за травень 2008 року в сумі 1453.00 грн.; за червень 2008 року в сумі 616.00 грн.; за липень 2008 року в сумі 3854.00 грн.; за вересень 2008 року в сумі 500.00 грн.; за жовтень 2008 року в сумі 1417.00 грн.

На підставі вказаних висновків, податковим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення від 19.08.2009 року №/0/35390, яким Позивачу було донараховано податок з доходів фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності у загальному розмірі 13070.63 грн. та №/0/35391, яким позивачу було донараховано податкове зобовязання з податку на додану вартість у загальному розмірі 26141.25 грн.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, що свідчить про необхідність їх скасування.

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України Про податок на додану вартість податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України Про податок на додану вартість не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Відповідно до ч.1-3 ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян згідно з цим розділом Декрету оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву. До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України Про оподаткування прибутку підприємств.

Пунктами 5.1, 5.2 ст.5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств встановлено, що валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. До складу валових витрат включаються, зокрема, суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці.

Згідно пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток, є факт придбання товарів (послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як свідчать встановлені обставини справи, у період з 01.10.2007 року по 31.03.2009 року Позивач здійснювала підприємницьку діяльність по придбанню щебеню та відсіву для його подальшої реалізації іншим субєктам господарювання, а саме зокрема ВАТ Нікопольський завод залізобетонних конструкцій, ТОВ Дніпроспецобладнання, ЗАТ Пласт, ТОВ Фієста та інші.

З метою належного здійснення господарських зобовязань, а саме поставки товару залізничним транспортом, Позивачем були укладені господарські договори з ТОВ Будкомплекс V №16 від 08.06.2007 року, №7 від 28.03.2008 року, з ТОВ Славутич-Сігма Н був укладений договір №12 від 03.09.2008 року та з ТОВ Стройсистема був укладений договір №08/1 від 28.05.2008 року.

Так, предметом договірних відносин Позивача з ТОВ Будкомплекс V, ТОВ Славутич-Сігма Н та ТОВ Стройсистема було надання послуг, повязаних з відвантаженням щебеню з карєрів.

На підтвердження виконання вказаних господарських зобовязань, Позивачем були надані до суду копії видаткових накладних № 3-00006688 від 20.10.2007 року, № 3-00006935 від 26.10.2007 року, № 3-00006937 від 27.10.2007 року, № 3-00007004 від 31.10.2007 року, № 3-00007220 від 05.11.2007 року, № 3-00007241 від 08.11.2007 року, № 3-00007360 від 18.11.2007 року, № 3-00007418 від 20.11.2007 року, № 3-00007491 від 23.11.2007 року, № 3-00007534 від 26.11.2007 року, № 3-00007589 від 30.11.2007 року, № 3-00007832 від 08.12.2007року, № 3-00007833 від 08.12.2007 року, № 3-00007843 від 08.12.2007 року, № 3-00007980 від 22.12.2007 року, № 3-00007985 від 25.12.2007 року, № 3-0002008 від 28.03.2008 року, № 3-0002641 від 03.04.2008 року, № 3-0003135 від 07.04.2008 року, № 3-0003578 від 09.04.2008 року, № 3-0003581 від 12.04.2008 року, № 3-0003582 від 15.04.2008 року, № 3-0003586 від 21.04.2008 року, № 3-0003644 від 29.04.2008 року, № 3-0004063 від 11.05.2008 року, № 3-0004937 від 18.05.2008 року, № 3-002339 від 02.06.2008 року, № 3-002340 від 17.06.2008 року, № 8119 від 03.07.2008 року, № 3-003678 від 09.07.2008 року, № 8479 від 12.07.2008 року, № 8550 від 13.07.2008 року, № 1015 від 13.07.2008 року, № 3-003966 від 17.07.2008 року, № 3-004455 від 19.07.2008 року, № 3-005260 від 19.07.2008 року, № 1247 від 10.08.2008 року, № 1273 від 11.08.2008 року, № 3-007602 від 06.09.2008 року, № 3-006877 від 06.09.2008 року, № 3-007227 від 16.09.2008 року, № 3-007542 від 20.09.2008 року, № 3-008500 від 02.10.2008 року, № 3-008501 від 02.10.2008 року, № 3-008508 від 03.10.2008 року, № 2527 від 12.10.2008 року, № 1775 від 16.10.2008 року, копію податкової накладної від 30.10.2007 року № 89; платіжного доручення від 30.10.2007 року № 89, від 08.11.2007 року № 95, податкової накладної від 30.11.2007 року № 95, платіжного доручення від 30.11.2007 року № 104, платіжного доручення від 06.12.2007 року № 107, податкової накладної від 25.12.2007 року № 102, платіжного доручення від 25.12.2007 року № 114, податкової накладної від 21.04.2008 року № 12, платіжного доручення від 21.04.2008 року № 24, платіжного доручення від 08.05.2008 року,

Також, на підтвердження реальності виконання господарських зобовязання та отримання послуг, Позивачем були надані до суду копії актів виконаних робіт від 30.10.2007 року на суму 13835 грн. без ПДВ - з ТОВ Будкомплекс V; від 30.11.2007 року на суму 16085 грн. без ПДВ - з ТОВ Будкомплекс V; від 25.12.2007 року на суму 11750 грн. без ПДВ - з ТОВ Будкомплекс V; від 21.04.2008 року на суму 6267,50 грн. без ПДВ - з ТОВ Будкомплекс V; від 29.05.2008 року на суму 7265 грн. без ПДВ - з ТОВ Будкомплекс V; від 27.06.2008 року на суму 3080 грн. без ПДВ - з ТОВ Стройсистема; від 31.07.2008 року на суму 19270 грн. без ПДВ - з ТОВ Стройсистема; від 29.09.2008 року на суму 2500 грн. без ПДВ - з ТОВ Славутич-Сігма Н; від 31.10.2008 року на суму 7085 грн. без ПДВ - з ТОВ Славутич-Сігма Н.

Досліджені вище документи відповідають вимогам чинного законодавства, та визнаються судом апеляційної інстанції як первинні з огляду на те, що вони містять в собі відомості про господарську операцію, підтверджують факт її здійснення та є повязаними між собою.

При цьому, посилання податкового органу на те, що в актах виконаних послуг відсутнє місце, дата та час надання послуг, номери вагонів, які обслуговувалися, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки окремі недоліки первинного документа не є підставою, що позбавляє платника податків на віднесення суми витрат до складу валових витрат згідно пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, з огляду на те, що сам по собі факт наявності недоліків в актах приймання-передачі не може бути єдиною підставою для зменшення розміру як валових витрат, так і податкового кредиту платника податку, а виключно в сукупності з встановленими судом внаслідок дослідження обставин справи фактами, що ставлять під сумнів реальність відповідної господарської операції.

Отже, виходячи з приписів чинного законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості формування позивачем валових витрат та податкового кредиту за результатом господарських зобовязань з ТОВ Будкомплекс V, ТОВ Славутич-Сігма Н та ТОВ Стройсистема, та як наслідок безпідставності прийняття податковим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та приписів чинного законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2016 року є обґрунтованою та законною, а підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ч.3 ст.160, ст. 195, ст. 197, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2016 року у справі № 804/2383/16 - залишити без змін. .

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко