Справа № 461/6291/16-а
Суддя: Зубачик Н. Б.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/6291/16-а
Провадження №2-а/461/554/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2016 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Пелех О.А.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Рибака Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Львівської митниці ДФС, виконуючого обов'язки заступника начальника Львівської митниці ДФС Борисова Юрія Олексійовича про скасування постанови в справі про порушення митних правил та закриття провадження у справі -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що 16.09.2016 року виконуючим обов'язки заступника начальника Львівської митниці ДФС Борисовим Ю.О. винесено постанову в справі про порушення митних правил № 27420/20917/16. Згідно з даною постановою, ОСОБА_4 була визнана винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.474 МК України; на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн. Зазначає, що 03.07.2016 року митником на вимогу позивача пред'явлено посвідчення, строк дії якого закінчився 20.01.2016 року. Стверджує, що вимога митного органу представити до огляду та фотографування ЕМЕІ мобільних телефонів була незаконною та такою, що не відповідала вимогам чинного законодавства. Позивач дану постанову вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, тому просить позов задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення, аналогічні доводам, викладеним у позові. Просить позов задоволити.

У судовому засіданні представник відповідача позов заперечив. Зокрема зазначив, що ОСОБА_4 на вимогу посадової особи органу доходів і зборів добровільно пред'явити наявні в неї особисті речі до митного контролю відмовилася, після чого автомобіль було скеровано у бокс поглибленого огляду, де в присутності водія та пасажирів було виявлено два мобільні телефони та два ноутбуки. Стверджує, що під час здійснення повної фізичної ідентифікації даних предметів за зовнішніми індивідуальними ознаками та їх виглядом згідно маркування, ОСОБА_4 перешкоджала посадовій особі митниці у здійсненні звірення даних митної декларації з виявленими в автомобілі речами та їх фотографування, що унеможливило повну перевірку заявлених відомостей та завершення митного оформлення. Окрім того вважає, що інспектор митниці ОСОБА_6 пред'явив на вимогу позивача посвідчення, строк дії якого закінчився, не спростовує того факту, що ОСОБА_6 правомірно та в межах виконання своїх посадових обов'язків бажає здійснити фото фіксацію ІМЕІ телефонів, які перевозила через митний кордон України ОСОБА_4 Також зазначає, що ІМЕІ телефонів не належать до персональних даних про особу, а може використовуватися для ідентифікації відповідного телефону. Відтак вважає, що посадовою особою митниці не було порушено будь-яких положень Типової технологічної схеми. Просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з постанови від 16 вересня 2016 року у справі про порушення митних правил №2742/20917/16, ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.474 Митного кодексу України та накладено штраф в розмірі 1700,00 гривень.

Згідно вказаної постанови та протоколу про порушення митних правил №2742/20917/16 від 03.07.2016 року, ОСОБА_4 здійснила перешкоджання посадовій особі органу доходів і зборів у доступі до товарів, транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, а саме під час здійснення повної фізичної ідентифікації виявлених мобільних телефонів за зовнішніми індивідуальними ознаками та їх виглядом, згідно маркування, позивач перешкоджав посадовій особі митниці у здійсненні звірення даних митної декларації з виявленими в автомобілі речами та їх фотографування, що унеможливило повну перевірку заявлених відомостей та завершення митного контролю.

За диспозицією частини 1 статті 474 МК України відповідальність настає за перешкоджання посадовій особі органу доходів і зборів під час здійснення нею митного контролю або провадження в справі про контрабанду чи порушення митних правил у доступі до товарів, транспортних засобів, документів.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 статті 3 Митного кодексу України при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, чинні на день прийняття митної декларації органом доходів і зборів України.

Частина 3 статті 3 статті 318 Митного кодексу України встановлює виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч.4 статті 318 Митного кодексу України митний контроль товарів, транспортних засобів у пунктах пропуску через державний кордон України здійснюється відповідно до типових технологічних схем митного контролю, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пункт 2 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №451 від 21 травня 2012 року передбачає, що митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів здійснюється виключно митними органами відповідно до законодавства, вибірково, у формах та обсязі, що визначені на підставі результатів системи управління ризиками

Пункт 5 даної Типової схеми передбачає, що митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів здійснюється митними органами за участю державних органів, на які відповідно до законодавства покладено функції здійснення інших видів контролю автомобільних транспортних засобів і товарів, у встановленому законодавством порядку.

Пункт 1 даної Типової технологічної схеми визначає, що відповідно до Митного кодексу України послідовність дій посадових осіб митних органів під час здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів і товарів, що переміщуються ними через митний кордон України, у пунктах пропуску для автомобільного сполучення через державний кордон.

Стаття 579 Митного кодексу України передбачає, що законні розпорядження та вимоги посадових осіб органів доходів і зборів, надані під час виконання ними службових обов'язків, є обов'язковими для виконання фізичними та юридичними особами.

Відповідно до статті 553 Митного кодексу України працівникам органів доходів і зборів видаються службові посвідчення. Положення про службове посвідчення працівника органів доходів і зборів та його зразок затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Наказом ДФС України від 23.10.2014 №207 "Про службові посвідчення працівників органів Державної фіскальної служби" затверджено Інструкцію щодо порядку зберігання, видачі і знищення службових посвідчень працівників органів ДФС.

Так, пункт 1.1. вищевказаної Інструкції передбачає, що службове посвідчення працівника органів фіскальної служби усіх рівнів є офіційним документом, який засвідчує особу працівника фіскальної служби, підтверджує її повноваження, передбачені законодавством України, та ідентифікує її власника.

Пунктом 2.5 згаданої Інструкції встановлено, що при переведенні з посади на посаду, присвоєнні чергових спеціальних звань (рангів), закінченні строку дії, зміні облікових даних працівника, наданні або скасуванні права на зберігання та носіння вогнепальної зброї посвідчення підлягає обміну.

Наказом №545 від 04.10.2002 року «Про обов'язкове носіння форменого одягу, службових посвідчень та особистого митного забезпечення» встановлено, що носіння при виконанні службових обов'язків форменого одягу працівниками митних органів, спеціалізованих митних установ і організацій, яким присвоєно персональні звання, згідно з Правилами носіння форменого одягу працівниками митних органів України, затвердженими наказом Держмиткому України від 02.02.1996 року №46, а також службових посвідчень та особистого митного забезпечення є обов'язковим.

Згідно Постанови КМУ від 18.08.2010 року № 751 «Про затвердження Положення про пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю» працівники контрольних органів і служб під час виконання службових обов'язків у пунктах пропуску, пунктах контролю повинні мати при собі службові посвідчення та представницькі картки, а інші особи, які прибувають у службових справах до пункту пропуску, пункту контролю, - спеціальну представницьку картку для тимчасового перебування.

Також необхідно зазначити, що відповідно до ч.1 ст.255 МК України митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред'явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред'явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Відповідно до ст.2 ЗУ «Про захист персональних даних» обробка персональних даних - будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем. При цьому, під до поняття «персональні дані» відносяться «відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована».

Згідно статті 11 ЗУ "Про інформацію" інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини.

Пунктом 36 ч.1 ст.4 МК України визначено, що особисті речі - товари, нові і такі, що були у вжитку, призначені для забезпечення звичайних повсякденних потреб фізичної особи, які відповідають меті перебування зазначеної особи відповідно в Україні або за кордоном, переміщуються через митний кордон України у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі і не призначені для підприємницької діяльності, відчуження або передачі іншим особам.

Стаття 370 МК України визначає перелік товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей громадян, якими, зокрема вважаються: стільникові (мобільні) телефони у кількості не більше двох штук, переносні персональні комп'ютери у кількості не більше двох штук і периферійне обладнання та приладдя для них (п.11 та п.13).

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У судовому засіданні встановлено, що представник митного органу, при проведенні огляду, на підтвердження своїх повноважень 03.07.2016 року пред'явив позивачу службове посвідчення, термін дії якого закінчився 20.01.2016 року. Вказану обставину представник відповідача не заперечив. Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведені норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що позивач мав об'єктивні підстави ставити під сумнів наявність повноважень у представника митного органу, зважаючи на відсутність в останнього належного документу на підтвердження його повноважень, оскільки пред'явлене службове посвідчення було протерміноване. Тобто, позивач мав всі підстави вважати, що вимога пред'явити ІМЕІ телефону особою, яка представилась представником митного органу, однак не підтвердила свої повноваження, є незаконною, а відтак не повинна бути виконана.

Разом з цим, суд не приймає до уваги покликання позивача на те, що ІМЕІ телефону, який був в його розпорядженні відноситься до персональних даних, оскільки такий телефон може бути переданий, втрачений, відчужений, тощо. Тобто, ІМЕІ телефону не відноситься до даних, за якими можна ідентифікувати конкретну особу, оскільки не відноситься до відомостей про фізичну особу, які можуть належати лише їй.

Жодних доказів на спростування доводів позивача щодо відсутності у позивача обґрунтованих сумнівів в повноваженнях представника митного органу відповідачем не надано.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад порушення митних правил, передбачений ч.1 ст.474 МК України, оскільки в останньої не було умислу на неправомірне перешкоджання посадовій особі органу доходів і зборів під час здійснення нею митного контролю або провадження в справі про контрабанду чи порушення митних правил у доступі до товарів, транспортних засобів, документів та не здобуто цих доказів і в ході судового розгляду справи, відтак оскаржувану постанову №2742/20917/16 від 16.09.2016 року необхідно скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідно до ст.94 КАС України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 2015 року № 3-рп/2015 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України - постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 318, 370, 458, 474, 553, 579 МК України, ст.ст. 247, 251 КУпАП, ст.ст.11, 70, 158-163, 171-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задоволити.

Постанову у справі №2742/20917/16 від 16 вересня 2016 року виконуючого обов'язки заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби України Борисова Юрія Олексійовича про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.474 МК України - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.474 МК України - закрити.

Стягнути з Львівської митниці Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_4 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.