Справа № 805/3442/16-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 р. Справа № 805/3442/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аляб'єва І.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області у якому, з урахуванням уточнень до позовної заяви, просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 06 червня 2016 року № Т-1817/0-1433/6-16 у передачі ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2).

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2) в оренду.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона звернулась до начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області із клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2) для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду. Листом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 06 червня 2016 року № Т-1817/0-1433/6-16 їй було повідомлено, що вказану земельну ділянку, відповідно до Наказу Держземагенства України від 22 жовтня 2014 року № 343 "Про методичні рекомендації щодо підготовки територіальними органами Держземагенства до продажу на земельних торгах прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності за рахунок коштів виконавців земельних торгів", включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які можуть бути виставлені на земельні торги, через що передача земельної ділянки в оренду не представляється можливим. Відповідно позивач зазначає, що відповідач у вищезазначеному листі не послався на жоден з наказів Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про затвердження переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права на які можуть бути продані на земельних торгах у 2016 році. Також, позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у Листі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 06 червня 2016 року № Т-1817/0-1433/6-16 не наведено жодних даних щодо невідповідності наданої ОСОБА_1 технічної документації нормам чинного земельного законодавства. Крім того, позивач зазначає,що наказ Держземагенства України від 22 жовтня 2014 року № 343 "Про методичні рекомендації щодо підготовки територіальними органами Держземагенства до продажу на земельних торгах прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності за рахунок коштів виконавців земельних торгів" не пройшов обов'язкову реєстрацію у Міністерстві юстиції України та не може відноситися до нормативно-правових актів, дія якого повинна розповсюджуватися на громадян України.

Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

В матеріалах справи наявні письмові заперечення проти позову в яких відповідач зазначає наступне.

Дозвіл на розробку проекту землеустрою позивачем було отримано 13 вересня 2011 року. Пунктом "г" частини другої статті 28 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що максимальний строк розробки документації із землеустрою складає шість місяців, разом із цим до відповідача із клопотанням про затвердження проекту землеустрою позивач звернулась лише 16 травня 2016 року. Тобто, позивачем не дотримано вимог законодавства щодо складання документації із землеустрою. Крім цього, позивач користується з часу отримання дозволу на розробку проекту землеустрою земельною ділянкою безпідставно, незаконно, без наявних на те дозвільних документів. Також представник відповідача зазначила, що частиною першою статті 134 Земельного кодексу України передбачено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах). Зауважила, що частинами другою та третьою зазначеної статті передбачені випадки, коли земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах), при цьому земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2, відмова у наданні якої позивачу в оренду є предметом спору у даній справі, не підпадає під цей перелік. Реалізувати право на земельну ділянку позивач може шляхом участі у земельних торгах.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Ухвалою суду від 29 вересня 2016 року (суддя - Волгіна Н.П.) відкрито провадження у справі.

12 жовтня 2016 року ухвалою суду частково задоволено клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову.

Заборонено Головному управлінню Держгеокадастру у Донецькій області вчиняти будь-які дії та приймати будь-які рішення щодо розпорядження земельною ділянкою площею 25,0315 га, розташованою за межами населених пунктів Петровської Другої сільської ради (кадастровий номер НОМЕР_2) - до набрання законної сили судовим рішенням, прийнятим за результатом розгляду даної справи.

12 жовтня 2016 року провадження у справі закрито на підставі статті 157 КАС України.

09 листопада 2016 року ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу суду від 12 жовтня 2016 року скасовано, та справу направлено до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 16 листопада 2016 року адміністративну справу прийнято до провадження (с. Аляб'єв І.Г.).

Як вбачається з матеріалів справи, 07 вересня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до Голови Олександрівської районної державної адміністрації із клопотанням про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 50 років для створення фермерського господарства, із земель державної власності (запасу резервного фонду), сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів Петрівської Другої сільської ради, загальною площею 195,58 га. у тому числі спірної земельної ділянки площею 25,0315 га. (кадастровий номер НОМЕР_2).

Розпорядженням Голови Олександрівської районної державної адміністрації від 13 вересня 2011 року № 302 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 119,38 га, в тому числі, 22,7 га пасовищ (лот 85 землі запасу), 20,0 га пасовищ (лот 122 землі резервного фонду), 20,6 га ріллі (лот 110 землі резервного фонду), 26,0 га ріллі (лот 130 землі запасу), 6,4 га пасовища поліпшені (лот 137 землі запасу), 23,68 га ріллі (лот 10а землі запасу) із земель сільськогосподарського призначення (запасу та резервного фонду), розташованих за межами населених пунктів Петрівської Другої сільської ради в довгострокову оренду строком на 50 років для ведення фермерського господарства.

Розпорядженням Голови Олександрівської районної державної адміністрації від 27 січня 2012 року № 34 про внесення змін до розпорядження Голови райдержадміністрації від 13 вересня 2011 року № 302, внесено зміни у вказане розпорядження, відповідно до яких ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, загальною площею 195,58 га, в тому числі, 50 га пасовища поліпшені (лот 128 землі резервного фонду), 34,5 га пасовищ (лот 127 землі запасу), 20,6 га ріллі (лот 110 землі резервного фонду), 19,9 га пасовища поліпшені (лот 103 землі запасу), 6,4 га пасовища поліпшені (лот 137 землі запасу), 23,68 га ріллі, лот 10а землі запасу), 20,0 га пасовища поліпшені (лот 104 землі запасу), 25,5 га пасовища поліпшені (лот б/н землі резервного фонду, біля лотів № 123, № 127), розташованих за межами населених пунктів Петрівської Другої сільської ради в довгострокову оренду строком на 50 років для ведення фермерського господарства.

Проект із землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки позивачу для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду із земель сільськогосподарського призначення державної власності (запасу), розташованих за межами населених пунктів Петрівської другої сільської ради Олександрівського району Донецької області розроблений на замовлення ОСОБА_1 у 2015 році та у січні 2016 року погоджено з Відділом Держгеокадастру в Олександрівському районі Донецької області, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, висновком № 24-03/12.

Рішенням Олександрівської районної ради від 20 квітня 2016 року № 7/6-71 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2).

Головнe управління Держгеокадастру у Донецькій області листом від 06 червня 2016 року № Т-1817/0-1433/6-16 "Про розгляд проекту землеустрою" повідомило ОСОБА_1 про тe, що відповідачем розглянуто проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду із земель сільськогосподарського призначення державної власності (запасу), розташованих за межами населених пунктів Петрівської Другої сільської ради Олександрівського району Донецької області (кадастровий номер НОМЕР_2).

За результатами розгляду повідомлено ОСОБА_1, що відповідно до наказу Держземагентства України від 22 жовтня 2014 року № 343 "Про методичні рекомендації щодо підготовки територіальними органами Держземагентства до продажу на земельних торгах прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності за рахунок коштів виконавців земельних торгів", витребувану позивачем земельну ділянку на території Петрівської Другої сільської ради Олександрівського району Донецької області включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які можуть бути виставлені на земельні торги.

На підставі вищенаведеного, передати ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку не представляється можливим.

Розглядаючи питання правомірності прийняття Головним управління Держгеокадастру у Донецькій області відмови у передачі ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2) та зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки в оренду (кадастровий номер НОМЕР_2), суд керується наступним.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про землеустрій" визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про землеустрій" встановлено, що суб'єктами землеустрою є: органи державної влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування; юридичні та фізичні особи, які здійснюють землеустрій; землевласники та землекористувачі.

Статтею 5 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що об'єктами землеустрою є: територія України; території адміністративно-територіальних одиниць або їх частин; території землеволодінь та землекористувань чи окремі земельні ділянки.

Згідно із статті 8 Закону України "Про землеустрій", регулювання у сфері землеустрою здійснюють Верховна Рада України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, а також центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин, центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у межах повноважень, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 445, Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Згідно із пункту 7 згаданого Положення, Держземагентство України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, а також через міськрайонні, міжміські, міжрайонні територіальні органи.

Статтею 1 Закону України зазначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Приписами статті 80 Земельного кодексу Украіни (далі - ЗК України) визначено, що суб'єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно з статтею 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Частиною четвертою статті 122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до частини першої статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Відповідно до частини другої статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства врегульовано статтею 7 Закону України "Про фермерське господарство" від19 червня 2003 року № 973-IV.

Відповідно до приписів статті 1 Закону України "Про фермерськe господарство" для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 07 вересня 2011 року звернулась до Голови Олександрівської районної державної адміністрації із заявою, в якій просила надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 50 років для ведення фермерського господарства, загальною площею 119,38 га.

Абзацом 1 частини другої статті 7 Закону України "Про фермерське господарство" визначено, що заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки.

Розпорядженням Голови Олександрівської районної державної адміністрації від 13 вересня 2011 року № 302 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, загальною площею 119,38 га..

Розпорядженням Голови Олександрівської районної державної адміністрації від 27 січня 2012 року № 34 про внесення змін до розпорядження Голови райдержадміністрації від 13 вересня 2011 року № 302, надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, загальною площею 195,58 га, в тому числі, 50 га пасовища поліпшені (лот 128 землі резервного фонду) розташованих за межами населених пунктів Петрівської Другої сільської ради в довгострокову оренду строком на 50 років для ведення фермерського господарства.

Як встановлено судом, проект землеустрою щодо відведення вищезгаданої земельної ділянки позивачу для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду із земель сільськогосподарського призначення державної власності (запасу) розташованих за межами населених пунктів Петрівської Другої сільської ради Олександрівського району Донецької області був розроблений у 2015 року на замовлення ОСОБА_1 Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 на підставі Розпорядження Голови Олександрівської районної державної адміністрації від 13 вересня 2011 року № 302; Розпорядження Голови Олександрівської районної державної адміністрації від 27 січня 2012 року № 34.

Суд, також, звертає увагу, що пунктом "г" частини другої статті 28 Закону України "Про землеустрій" встановлюється лише максимальний строк складання проектної документації земельної ділянки, а не строк, впродовж якого замовнику проекту землеустрою необхідно звернутись до управління Держгеокадастру з клопотання про затвердження проекту землеустрою.

Крім цього, підстава щодо неможливості затвердити проект землеустрою у зв'язку з пропуском позивачем строку на його розроблення взагалі не вказувались відповідачем у спірній відмові, наданій позивачу.

Частиною четвертою статті 123 Земельного Кодексу України (далі за текстом - ЗК України) передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно з частиною шостою статті 186 ЗК України, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до частин другої та третьої статті 50 Закону України "Про землеустрій", проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають ряд необхідних елементів, серед яких останнім у виключному переліку, встановленому частиною третьою вказаної статті, є матеріали погодження проекту землеустрою.

Тобто, матеріали погодження проекту землеустрою - є невід'ємною частиною проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до частини першої статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з частинами четвертою - шостою статті 186-1 ЗК України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту. Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Аналіз наведених вище норм закону дає підстави для висновку, що розглядаючи питання про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідний суб'єкт владних повноважень може прийняти одне з двох рішень: або погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у разі відповідності його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації, або ж відмовити у погодженні, проте, лише у разі невідповідності проекту наведеним вимогам.

Згідно з висновком відділу Держгеокадастру в Олександрівському районі Донецької області від 21 січня 2016 року № 24-03/12 до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відділ Держгеокадастру в Олександрівському районі Донецької області погодив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2) ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду із земель сільськогосподарського призначення державної власності (запасу), розташованих за межами населених пунктів Петрівської Другої сільської ради Олександрівського району Донецької області.

За таких обставин, вказаним висновком відділу Держгеокадастру в Олександрівському районі Донецької області підтверджено відповідність положень проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою, містобудівній документації, наявність у ньому усіх необхідних елементів, встановлених частини другої статті 50 Закону України "Про землеустрій".

Таким чином, питання відповідності положень проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою, містобудівній документації не є спірним, підтверджується належними та допустимими доказами.

З аналізу наведеного вбачається, що процедура погодження проекту землеустрою безпосередньо пов'язана із процедурою затвердження такого проекту.

Як встановлено судом, у травні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду із земель сільськогосподарського призначення та просила надати земельну ділянку в оренду строком на 50 років (кадастровий номер НОМЕР_2) площею 25,0315 га пасовища державної власності (запасу), розташовану за межами населених пунктів на території Петрівської другої сільської ради Олександрівського району Донецької області.

Відповідно до частини шостої статті 123 ЗК України (тут і далі - у редакції, яка діяла станом на час прийняття відповідачем спірної відмови у затвердженні проекту землеустрою), відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

При цьому, згідно з частиною десятою вказаної статті, рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Частиною тринадцятою цієї статті передбачено, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

З системного аналізу вказаних норм та з урахуванням частини шостої статті 186-1 ЗК України суд дійшов висновку, що підставою для відмови у затвердженні проекту може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а отже, відмовлено у затвердженні проекту може бути лише за умови його непогодження та відсутності у ньому елементів, передбачених частиною другою статті 50 Закону України "Про землеустрій".

Виходячи з аналізу вищенаведених правових норм, у разі подання відповідному органу виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка погоджена у встановленому порядку, та відповідно, узгоджується з вимогами законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, такий орган, фактично, зобов'язаний затвердити поданий йому проект землеустрою (у разі відсутності необхідності отримання документів, необхідність яких передбачена частинами сім - дев'ять статті 123 ЗК України).

Всупереч наведеному, відповідачем за наслідком розгляду клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду листом від 06 червня 2016 року № Т-1817/0-1433/6-16 повідомлено, що передати ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку не представляється можливим через те, що відповідно до наказу Держземагентства України від 22 жовтня 2014 року № 343 "Про методичні рекомендації щодо підготовки територіальними органами Держземагентства до продажу на земельних торгах прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності за рахунок коштів виконавців земельних торгів", витребувану позивачем земельну ділянку на території Петрівської Другої сільської ради Олександрівського району Донецької області включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення дeржавної власності, права на які можуть бути виставлені на земельні торги.

При цьому, жодних посилань на невідповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, що є єдиною законною підставою для відмови, спірна відмова відповідача не містить.

Тобто, спірна відмова не містить ключового, необхідного та єдино достатнього обґрунтування, що не відповідає вимогам частини тринадцятої статті 123 ЗК України.

У той же час, у якості єдиної підстави для відмови у переданні позивачу в оренду земельної ділянки за результатами розгляду проекту землеустрою у спірній відповіді управлінням Держгеокадастру міститься посилання до наказу Держземагентства України від 22 жовтня 2014 року № 343 "Про методичні рекомендації щодо підготовки територіальними органами Держземагентства до продажу на земельних торгах прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності за рахунок коштів виконавців земельних торгів", що не відповідає вимогам частини тринадцятої статті 123 ЗК України.

Суд, до цього ж, зазначає, що Методичні рекомендації за своєю правовою природою не є нормативно-правовим актом, вони не містять правових норм, проте можуть нести виключно рекомендаційний, роз'яснювальний та інформаційний характер.

Крім цього, станом на час судового розгляду даної справи наказ Держземагентства України від 22 жовтня 2014 року № 343 "Про методичні рекомендації щодо підготовки територіальними органами Держземагентства до продажу на земельних торгах прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності за рахунок коштів виконавців земельних торгів" втратив чинність на підставі наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 23 червня 2016 року № 178.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів" передбачено, що фізичні та юридичні особи, які до дня набрання чинності цим Законом одержали в установленому порядку дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність або користування земельних ділянок державної та комунальної власності, мають право на отримання таких земельних ділянок без проведення земельних торгів у випадках, визначених положеннями частини другої статті 134 Земельного кодексу України, що виключаються цим Законом.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що на час отримання позивачем дозволу на розробку проекту землеустрою - 13 вересня 2011 року, стаття 134 ЗК України діяла у наступній редакції: "Земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, зокрема, передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва".

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування врегульовано статті 123 ЗК України та полягає у наступних етапах: отримання дозволу на розробку проекту землеустрою; розробка проекту землеустрою; погодження такого проекту; прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення, яким здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Отже, отримавши дозвіл на розробку проекту землеустрою, позивачем розпочато провадження дій, спрямованих на отримання у користування земельної ділянки, права на які, станом на час отримання позивачем дозволу на розробку проекту землеустрою, взагалі не підлягали продажу на конкурентних засадах.

Крім цього, як встановлено судом, із витягу з Державного земельного кадастру №НВ-013 від 23 жовтня 2013 року про земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 вбачалося, що у реєстрі була наявна інформація щодо документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація, а саме - проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок ФОП ОСОБА_4, ОСОБА_5. Також, серед усього іншого, суд вважає за необхідне зазначити, що рішенням Відділу Держгеокадастру в Олександрівському районі Донецької області погоджено вказаний проект землеустрою.

Так, суд дійшов висновку, що включаючи земельну ділянку (на розроблення проекту землеустрою щодо відведення якої позивачу вже видано дозвіл, та який є, навіть, погодженим органом Держгеокадастру) до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які можуть бути виставлені на земельні торги, суб'єкт владних повноважень, фактично, приймає рішення, яке в подальшому виключає можливість позитивного вирішення клопотання позивача про надання їй земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення. Вказане у повній мірі позбавляє будь-якого сенсу додeржання порядку, визначеного статті 123 ЗК України.

До цього ж, як визначено частиною другою статті 136 ЗК України добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об'єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Відповідачем під час розгляду справи не доведено включення земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2) до переліку тих, права на які можуть бути виставлені на торги, з дотриманням вимог частини другої статті 136 ЗК України. Не надано суду, зокрема, матеріалів маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, які б обумовлювали доцільність та необхідність включення вказаної земельної ділянки до наведеного переліку.

Відповідно до статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано під час розгляду належних та допустимих доказів по суті спору на підтвердження правомірності прийнятої відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

На підставі викладеного, суд вирішив, що відповідач безпідставно та необґрунтовано виклав у листі № Т-1817/0-1433/6-16 від 06 червня 2016 року відмову ОСОБА_1 у передачі ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2) при розгляді її клопотання позивача щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду із земель сільськогосподарського призначення та надання земельної ділянки в оренду строком на 50 років (кадастровий номер НОМЕР_2) площею 25,0315 га пасовища із земель сільськогосподарського призначення державної власності (запасу), розташованої за межами населених пунктів на території Петрівської Другої сільської ради Олександрівського району Донецької області.

Згідно з статтею 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 8 - 11, 94, 158-163, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 06 червня 2016 року № Т-1817/0-1433/6-16 у передачі ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2).

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2) в оренду.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (, юридична адреса: 85102, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Європейська, буд. 13) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса реєстрації: 84000, АДРЕСА_1) судовий збір в розмірі 2 893 (дів тисячи вісімсот дев'яносто три) гривень 80 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови підписаний 29 листопада 2016 року.

Суддя Аляб'єв І.Г.