Справа № 802/1326/16-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1326/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Богонос М.Б.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

30 листопада 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 25.07.2016 року №345 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, з 07.11.2015 по теперішній час ОСОБА_2 працює на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

23.05.2016 року позивачем складено протокол серії ВІ №034124 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, вчинене ОСОБА_3

У послідуючому, 31.05.2016 року до Департаменту захисту економіки Національної поліції України надійшла скарга заступника начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, полковника медичної служби ОСОБА_3 щодо неправомірних дій старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, підполковника поліції ОСОБА_2 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення 23.05.2016 року.

02.06.2016 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України від прокуратури Вінницької області надійшов лист № 17/1-772 вих-16, в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000192 від 01.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України, за скаргою ОСОБА_3 про неправомірні дії старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_2, з рекомендацією провести у максимально стислі терміни, службове розслідування за фактами, викладеними у скарзі ОСОБА_3 та скерувати до прокуратури області висновок та матеріали службового розслідування.

10.06.2016 року наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України №244 "Про призначення та проведення службового розслідування" на підставі скарги ОСОБА_3 про неправомірні дії ОСОБА_2 та з метою перевірки обставин події, що мала місце 23.05.2016 року за вказаним фактом призначено службове розслідування з визначенням персонального складу комісії.

За результатами проведення службового розслідування 25.07.2016 року складено висновок, де встановлено, що між відомостями, зазначеними у скарзі ОСОБА_3 та поясненнями працівників поліції (ОСОБА_2 та ОСОБА_4.) існують протиріччя, та доводи скарги не знайшли свого об'єктивного підтвердження.

Проте, в результаті проведення службового розслідування встановлено факти порушення старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, підполковником поліції ОСОБА_2 вимог ст. 259 КУпАП.

25.07.2016 року, на підставі висновків службового розслідування, наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України № 345 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні вимог ст. 259 Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції з організації контролю за виконанням документів у системі МВС, затвердженої наказом МВС України від 23.04.2012 року № 350, підполковнику поліції ОСОБА_2, старшому оперуповноваженому в особливо важливих справах управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, оголошено догану.

ОСОБА_2 вважаючи даний наказ незаконним та таким, що порушує його права звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час проведення службового розслідування комісією допущено процедурні порушення його проведення, невірно дано тлумачення змісту ст. 259 КУпАП та належним чином не досліджено обставини порушення позивачем вимог зазначеної статті, а тому оскаржуваний наказ підлягає скасуванню, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

За приписами п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов'язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Статтею 19 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Водночас, відповідно до п. 9 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено, що службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України).

Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Так, статтею 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено обов'язки осіб рядового і начальницького складу, зокрема службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, крім іншого: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ передбачено, що за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Так, відповідно до абз.1 ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Пунктом 2.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 року № 230, визначено, що службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на органи внутрішніх справ завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю; реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України кримінальне правопорушення; застосування особою рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України спеціальних засобів або заходів фізичного впливу.

Згідно з п. 2.6 Інструкції №230 підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Водночас, пунктом 6.3.2 Інструкції №230 встановлено право особи рядового або начальницького складу, стосовно якої проводиться службове розслідування брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування.

Крім того, згідно абз. 2 п. 6.3.6 Інструкції №230 забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи рядового або начальницького складу, стосовно якої проводиться службове розслідування письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.06.2016 року наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України № 244 "Про призначення та проведення службового розслідування" на підставі скарги ОСОБА_3 про неправомірні дії ОСОБА_2 та з метою перевірки обставин події, що мала місце 23.05.2016 року за вказаним фактом призначено службове розслідування.

Судом першої інстанції встановлено, що під час проведення службового розслідування комісією отримано пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_5, а за результатами проведення 25.07.2016 року складено висновок службового розслідування за зверненням ОСОБА_3 щодо неправомірних дій працівників поліції управління захисту економіки у Вінницькій області.

З матеріалів якого слідує, що під час проведення службового розслідування встановлено, що між відомостями, зазначеними у скарзі ОСОБА_3 та поясненнями працівників поліції управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України існують протиріччя, які не знайшли свого об'єктивного підтвердження.

Таким чином, комісія, що проводила службове розслідування дійшла висновку, що обставини викладені у скарзі ОСОБА_3 не відповідають дійсним обставинам справи, а вказана скарга є необґрунтованою.

Такий висновок суду ґрунтується також на усних поясненнях представників відповідача у судовому засіданні, які зазначили, що за результатами службового розслідування скаргу визнано не обґрунтованою, а викладені у ній обставини не давали підстав для висновку про порушення позивачем прав ОСОБА_3 під час складання протоколу.

Відтак, за скаргою ОСОБА_3, яка стала приводом для призначення службового розслідування і доводи якої перевірялись при його проведенні, підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності фактично не виявлено.

Водночас, комісія дійшла висновку про порушення старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, підполковником поліції ОСОБА_2 вимог ст. 259 КУпАП.

Підпунктом 6.3.2 Інструкції № 230 передбачено, що право особи на участь у службовому розслідуванні є однією із гарантій як захисту прав такої особи так і забезпечення повноти та об'єктивності проведення службового розслідування. Це право реалізується в тому числі у формі надання відповідних пояснень щодо обставин які перевіряються в ході службового розслідування.

Однак, як із тексту висновку службового розслідування за зверненням ОСОБА_3 щодо неправомірних дій працівників поліції управління захисту економіки у Вінницькій області від 25.07.2016 року слідує, що скарга взагалі не стосувалася порушення позивачем ст. 259 КУпАП (доставлення порушника). Тобто, очевидним є те, що ОСОБА_3 не скаржився на те, що працівники поліції не застосували до нього заходу забезпечення провадження, який за своєю суттю може передбачати доставлення порушника в поліцію, який за своєю природою фактично є заходом примусу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що фактично службове розслідування в частині можливого порушення позивачем ст. 259 КУпАП взагалі не проводилось, а проведеним службовим розслідуванням за скаргою ОСОБА_3 перевірка обставин дотримання позивачем ст. 259 КУпАП не охоплювалась.

Колегія суддів зазначає, що підставою для застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов'язаного зі здійсненням службової діяльності слугують порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування.

Крім того, аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 11.11.2014 року в справі № 21-303а14 та від 21.05.2013 року в справі № 21-403а12.

Таким чином, висновки про порушення старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, підполковником поліції ОСОБА_2 вимог ст. 259 КУпАП зроблені із порушенням вимог Інструкції № 230, процедури проведення службового розслідування та фактично без його участі.

Щодо наявності у діях позивача складу порушення ст. 259 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 259 КУпАП встановлено, що з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов'язковим, порушника може бути доставлено в поліцію її співробітником.

Так, диспозицією вказаної статті передбачено, що доставлення порушника можливе за наявності певних умов, а саме: метою доставлення є складення протоколу про адміністративне правопорушення, неможливість складення протоколу на місці вчинення правопорушення у тих випадках, коли складення протоколу про вчинене правопорушення є обов'язковим. Зазначені умови повинні об'єктивно існувати одночасно.

Доставлення порушника - це примусове (в межах адміністративного примусу) вилучення особи, що вчинила чи вчиняла на момент виявлення адміністративне правопорушення, з місця вчинення (виявлення) правопорушення, а також супровід цієї особи до відповідного органу із застосуванням заходів психічного або фізичного впливу з метою припинення адміністративного проступку, встановлення особи правопорушника, складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що застосування заходів щодо доставлення порушника в поліцію її співробітником не є обов'язком уповноваженої на це особи. При цьому, оцінка підстав та рішення відносно доставлення порушника здійснюється виключно особою, що складає протокол з метою забезпечення складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, 23.05.2016 року старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, підполковником поліції ОСОБА_2 складено протокол серії ВІ № 034124 про адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, вчинене ОСОБА_3

Із зазначеного слідує, що обставини, які існували під час складання протоколу не вплинули на факт його складання, а тому відсутні підстави вважати про обов'язковість застосування ст. 259 КУпАП в частині доставлення правопорушника в поліцію.

Таким чином, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що висновок службового розслідування щодо необхідності доставлення ОСОБА_3 з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення до поліції є безпідставним та необґрунтованим, що унеможливлює порушення позивачем вимог ст. 259 КУпАП.

Крім того, колегія суддів вважає, що прийняття Вінницьким міським судом постанов від 31.05.2016 року про повернення протоколу серії ВІ № 034124 від 23.05.2016 року про адміністративне правопорушення та від 24.06.2016 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за відсутністю складу адміністративного правопорушення, не впливають на результат вирішення зазначених позовних вимог.

Щодо посилань відповідача на порушення позивачем норм Інструкції з організації контролю за виконанням документів у системі МВС, затвердженої наказом МВС України від 23.04.2012 року № 350, колегія суддів зазначає, що в матеріалах висновку службового розслідування не відмічено будь-яких порушень в цій частині.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 71, 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.