Справа № 671/1348/16-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 671/1348/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Чорний С.Б.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

30 листопада 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Волочиському районі Хмельницької області про визнання дій та рішення неправомірними а зобовязання вчининити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Волочиського районного суду Хмельницької області з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Волочиському районі Хмельницької області щодо відмови у проведенні перерахунку її пенсії, з врахуванням довідки Управління Державної казначейської служби у Волочиському районі № 03-42/1155 від 08.09.2016 року, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на час призначення її пенсії, неправомірними;

- зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Волочиському районі Хмельницької області здійснити перерахунок її пенсії з моменту її звернення відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на час призначення її пенсії, в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Управління Державної казначейської служби у Волочиському районі № 03-42/1155 від 08.09.2016 року, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Постановою Волочиського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необгрунтованість останньої, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Водночас, позивач просила здійснити апеляційний розгляд даної справи без її участі.

Відповідач, скористався наданим йому правом подання письмових заперечень на апеляційну скаргу позивача, де він просить залишити останню без задоволення.

Водночас, Управлінням Пенсійного фонду України у Волочиському районі Хмельницької області подані клопотання про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_2 за загальними правилами КАС України у відкритому судовому засіданні, вважаючи, що в порядку письмового провадження ухвалення законного та обгрунтованого рішення без виклику осіб, які беруть участь у справі, є неможливим, та клопотання про розгляд даної справи в режимі відеоконференції.

Колегія суддів, дослідивши подані відповідачем клопотання дійшла висновку, що останні задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, суд першої інстанції розглянув дану справу в порядку скороченого провадження з урахуванням усіх наявних обставин по справі, та не вбачав підстав для переходу у відкрите судове засідання.

Колегія суддів зазначає, що до Вінницького апеляційного адміністративного суду відповідачем не було надано належної аргументації щодо підстав розгляду справи за загальними правилами адміністративного судочинства у відкритому судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу та те, що відповідач мав можливість подати додаткові обґрунтування та інші докази до суду, що не заборонено Законом та не було обмежено судом, однак, як вбачається з матеріалів справи відповідач не скористався своїм правом щодо доказування в розумінні ст. 70 КАС України.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно ч.8 ст. 183-2 КАС України апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Отже, положеннями КАС України не передбачено перехід у відкрите судове засідання, якщо справа розглянута у суді першої інстанції згідно п.1 ст.183-2 КАС України.

Таким чином, дана справа буде розглянута судом апеляційної інстанції згідно матеріалів, які надані суду сторонами.

Щодо клопотання відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, то колегія суддів також дійшла висновку про відмову в задоволенні останнього, з наступних підстав.

Згідно з приписами частин 1 - 3 статті 122-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони, іншого учасника адміністративного процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. У клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в обов'язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь. Питання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції вирішується судом за наявності відповідного клопотання або за власною ініціативою не пізніш як за п'ять днів до дня проведення такого судового засідання. Ухвала суду, прийнята за наслідками вирішення цього питання, оскарженню не підлягає.

Таким чином, прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. Вказана норма не передбачає обов'язку проведення судового засідання в режимі відео конференції в разі наявності про це клопотання сторони.

Крім того, ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року призначено дану справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, відповідно до положень п. 2 ч. 1 статті 183-2 КАС України, про що повідомлено осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку що клопотання про розгляд справи у відкритому судовому засіданні, а також клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не підлягають задоволенню.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 197 та ч. 8 ст. 183-2 КАС України судова колегія апеляційної інстанції здійснює розгляд даної справи в порядку письмового провадження на основі наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 з 11.01.2004 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Волочиському районі Хмельницької області та отримує пенсію за віком як державний службовець, призначену на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу» (в чинній на час призначення пенсії редакції Закону) в розмірі 90% від середньомісячного (чинного) заробітку. Позивач займала посаду головного спеціаліста в Управлінні Державного казначейства України у Волочиському районі Хмельницької області (на даний час Державна казначейська служба України у Волочиському районі Хмельницької області).

08.09.2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії державного службовця на підставі поданої нею довідки управління Державної казначейської служби України у Волочиському районі Хмельницької області від 08.09.2016 року.

Листом №7117/03 від 13.09.2016 року Управління Пенсійного фонду України в Волочиському районі Хмельницької області відмовило позивачу у проведенні перерахунку пенсії з посиланням на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», відповідно до якого з 01 червня 2015 року норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначена відповідно до Закону України «Про державну службу», скасовані, право на перерахунок раніше призначених пенсій відповідно до цього Закону відсутнє, а тому з 01.06.2015 року раніше призначені пенсії не перераховуються.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою та незаконною позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що оскільки чинним законодавством України (Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України») скасовані норми про перерахунок призначених пенсій державних службовців у зв'язку з підвищенням окладів із 1 січня 2015 року, а Кабінетом Міністрів України не визначені умови та порядок проведення такого перерахунку, тому у відповідача відсутні підстави для перерахунку пенсії позивачу, в зв'язку з чим відсутні і законні підстави для визнання неправомірними дій відповідача.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно з частиною другої та п'ятою статті 37 Закону України Про державну службу в редакції Закону України Про внесення змін до Закону України Про державну службу від 16 січня 2003 року № 432-IV пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Така редакція статті 37 Закону України Про державну службу існувала після визнання неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених підпунктами а та б підпункту 2 пункту 37 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року №107-VI.

Відповідно до статті 37-1 Закону України Про державну службу у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Пунктом 4 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії, в редакції, яка була чинна до 15.12.2015, було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року №432-IV Про внесення змін до Закону України Про державну службу заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України Про державну службу, визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що законодавством, чинним станом на час призначення пенсії позивачу, було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру, в зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

Однак, в наступному законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилося.

В зв'язку із прийняттям Закону України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України 28 грудня 2014 року №76-VIII текст статті 37-1 Закону України Про державну службу викладено у такій редакції: Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, внесені зміни, які набрали чинності 01 січня 2015 року, в статтю 37-1 Закону України Про державну службу, що регулює порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців та фактично скасовано норми законодавства, які визначали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою та підстави для такого перерахунку.

У зв'язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 9 грудня 2015 року № 1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів, яка набрала чинності 15.12.2015 року, був виключений пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії, яким було визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України Про державну службу, а пункт 5 змінений.

Слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013, регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Таким чином, з 15 грудня 2015 року діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про державну службу.

На час звернення позивача до управління Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідного нормативно-правового акту прийнято не було.

Оскільки чинним законодавством України (Законом України від 28.12.2014 №76-VIIІ) скасовано право на перерахунок призначених пенсій державних службовців у зв'язку з підвищенням окладів з 01.01.2015 року, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, жодних підстав у відповідача для перерахунку пенсії позивачу не має.

При цьому, відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

З огляду на вищенаведене, у спірних правовідносинах відповідач здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що з огляду на викладене, права апелянта ніяким чином не порушені, а відповідно і підстав для задоволення вимог апеляційної скарги на разі немає.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи позивача не спростовують правомірності рішення суду першої інстанції, а відтак останній правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з статтею 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2016 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4