Справа № 826/10916/16
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 грудня 2016 року № 826/10916/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДержавної архітектурно-будівельної інспекції України
доСолом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві
третя особа:ПАТ «Київський завод зварювального обладнання»
проскасування постанов ВП №51042291 від 13.06.2016 року та ВП №51042291 від 13.06.2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про скасування постанов ВП №51042291 від 13.06.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження та ВП №51042291 від 13.06.2016 року про скасування процесуального документа.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, та такою, що винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та інших норм чинного законодавства.

В судовому засіданні суд протокольною ухвалою залучив до участі у справі в якості третьої особи ПАТ «Київський завод зварювального обладнання».

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник третьої особи проти задоволення позову заперечив, свої доводи виклав в письмових запереченнях, доданих до матеріалів справи.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився.

З огляду на неявку в судове засідання представника відповідача, який згідно вимог Кодексу адміністративного судочинства України є таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи, а також беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд на підставі ч.6 ст.71, ч.ч.4, 6 ст.128 КАС України розглядає справу у порядку письмового провадження на основі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.04.2016 року Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві звернувся до відповідача із заявою №10/26-73/1204/05 про прийняття виконавчого документу до виконання.

Постановою старшого державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кукурічко Л.І. 11.05.2016 року відкрито виконавче провадження ВП №51042291 на виконання постанови №86/14/7/26-18/2102/02/1 від 21.02.2014 року.

Постановами відповідача від 13.06.2016 року скасовано процесуальний документ, а саме, постанову від 11.05.2016 року, та відмовлено у відкритті виконавчого провадження. Підставою для прийняття оскаржуваних постанов стало порушення встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Надаючи правову оцінку заявленим позивачем вимогам, з урахуванням викладених ним обставин, суд враховує наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі - Закон №606-XIV).

Відповідно до ст.1 Закону №606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч.1 ст.6 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

У ч.1 ст.17 Закону №606-XIV зазначено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно ч.1 ст.22 Закону №606-XIV виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

При цьому, відповідно до абз.4 ч.3 ст.4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.1994 року №208/94-ВР (надалі - Закон №208/94-ВР) не підлягає виконанню постанова, яку не було звернуто до виконання протягом двох років з дня винесення.

Таким чином, строк до пред'явлення до виконання постанови №86/14/7/26-18/2102/02/1 від 21.02.2014 року два роки.

На обґрунтування дотримання строків пред'явлення документу до виконання позивач посилається на наступне.

Відповідно до п.29 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995року №244 (надалі - Порядок №244), у якому зазначено, що оскарження постанови про накладення штрафу в установлений строк зупиняє її виконання до набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Згідно п.31 Порядку №244 постанова про накладення штрафу є виконавчим документом і підлягає виконанню в установленому законом порядку з дня набрання нею законної сили. У разі оскарження постанови про накладення штрафу та належного повідомлення відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю про її оскарження така постанова направляється до органу державної виконавчої служби для примусового виконання після набрання законної сили відповідним рішенням суду, крім випадків скасування її судом.

Постанову №86/14/7/26-18/2102/02/1 від 21.02.2014 року було оскаржено до суду та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2014 року у справі №826/10004/14 було залишено без змін ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.08.2014 року про залишення позовної заяви без розгляду. Таким чином, у відповідності до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України вказана постанова набрала законної сили 16.10.2014 року.

Враховуючи положення ч.2 ст.23 Закону №606-XIV, відповідно до якої після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується, позивач зазначає, що граничним строком пред'явлення документу до виконання є 16.10.2016 року.

Однак, суд до такого твердження ставиться критично з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону №606-XIV строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються:

1) пред'явленням виконавчого документа до виконання;

2) частковим виконанням рішення боржником;

3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Як вбачається з зазначеного, ч.1 ст.23 Закону №606-XIV містить виключний перелік підстав для переривання строків пред'явлення виконавчого документа до виконання і оскарження рішення у судовому поряду до таких підстав не належить.

Щодо посилання позивача на Порядок №244, то суд звертає увагу на те, що у п.29 вказаного положення зазначено лише про зупинення виконання постанови про накладення штрафу до набрання законної сили відповідним рішенням суду, однак не зазначено про зупинення строків пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що державний виконавець був зобов'язаний відмовити у відкритті виконавчого провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону №606-XIV у зв'язку з пропуском встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши надані позивачем та відповідачем докази в контексті наведених вище вимог законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене і керуючись ст.ст.69-71, 94, ч.6 ст.128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову Державної архітектурно-будівельної інспекції України відмовити повністю.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О.Іщук