Справа № 639/7408/16-а
Суддя: Гаврилюк С. М.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/7408/16-а
Провадження № 2-а/639/219/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Гаврилюк С.М.,

при секретарі судового засідання - Макушенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у місті Харкові лейтенанта поліції Ведмедері Євгена Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ДР № 124713 від 08.09.2016, складену інспектором роти № 4 батальйону № 1 УПП у м. Харків лейтенантом поліції Ведмедерею Євгеном Вікторовичем.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08 вересня2016 року інспектором роти № 4 батальйону № 1 УПП в місті Харкові лейтенантом поліції Ведмедерею Євгеном Вікторовичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ДР № 124713. Даною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Як вказує позивач, накладаючи стягнення, інспектор поліції вважав, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушим п. 8.4 (в) ПДР України, крім того на вимогу іпнсектора поліції не надав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 (ґ) ПДР України.

Однак, ОСОБА_1 зазначає, що є підстави вважати, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ДР № 124713 від 08.09.2016 складена без достатніх на те правових підстав, а тому є безпідставною та необґрунтованою і підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

08.09.2016 близько 18 год. 20 хв., керуючи транспортним засобом Toyta Camry, номерний знак НОМЕР_1, позивач рухався в бік пров. Соборного, побачив знак 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», після чого розвернувся і поїхав в зворотному напрямку, та з мінімальною швидкістю почав рухатися в напрямку вул. Квітки-Основ'яненко, проте був зупинений працівником патрульної поліції, який вказав на порушення п. 8.4 (в) ПДР України та попрохав пред'явити поліс обов'язкового страхування. Але, в край не погоджуючись з пред'явленим обвинуваченням, оскільки, на думку позивача, з його боку порушення ПДР не було, він не надав інспектору поліції наявний на той момент у нього, як зазначає позивач, поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Позивач вказує, що під час складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ДР № 124713 від 08.09.2016, інспектор поліції не надав жодного доказу, який би підтверджував його обвинувачення в порушенні позивачем правил дорожнього руху, а тому пред'явлене обвинувачення ґрунтується на припущеннях, а не на конкретних доказах.

Також позивач зазначає, що даною постановою інспектор поліції накладає адміністративне стягнення на ОСОБА_3, який фактично є іншою особою, оскільки прізвище позивача - ОСОБА_1.

А отже позивач вважає, що при винесенні вказаної постанови інспектор поліції в достатній мірі не встановив особу правопорушника та правильні відомості про нього, що в свою чергу фактично призвело до накладення стягнення на іншу особу.

У зв'язку з вищевикладеним позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Належним чином повідомлений позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач по справі, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився про причини своєї неявки суд не сповістив, а тому справа у відповідності до ч. 4 ст. 128 КАС України розглянута за відсутності відповідача.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалася представник позивача , як на підставу своїх заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновкупро задоволення обґрунтованого адміністративного позову з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 124713 від 08.09.2016, складеної інспектором роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Харкові лейтенантом поліції Ведмедерею Євгеном Вікторовичем, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 08.09.2016 о 18 год. 20 хв., керуючи транспортним засобом TOYOTA CAMRY, державний номерний знак НОМЕР_1, по провулку Соборний, 1 в місті Харкові, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.2. «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушив пункт 8.4.в ПДР України та не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, чимпорушив п. 2.1.ґ ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 5).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом № 1395 від 07.11.2015 (далі Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених статтями 122 та 126 КУпАП.

Як передбачено п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 122 та 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Відповідно до п.п. 1, 2, 5 розділу IV Інструкції розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона не містить визначених та обов'язкових реквізитів передбачених ч. 3 ст. 283 КУпАП та додатком 5 до Інструкції, а саме: не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідно до вимог ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові, яка оскаржується, відповідачем не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення винесене лейтенантом Ведмедерею Є.В. про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідач не надав суду жодних належних доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_1 08вересня 2016 року п. 8.4.в та п. 2.1.ґ ПДР України.

Окрім того, з оглянутої постанови вбачається, що прізвище особи, яка притягнута до відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме ОСОБА_3, не відповідає прізвищу позивача - ОСОБА_1. Чим також порушено приписи ст. 283 КУпАП, якою передбачено, що постанова повинна містити, зокрема, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування. Тобто, при винесенні вказаної постанови інспектор поліції в достатній мірі не встановив особу правопорушника та правильні відомості про нього.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 162 того ж Кодексу при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову зокрема про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання недійсним рішення чи окремих його положень.

На підставі п. 3 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Пунктом 5 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі» передбачено, що відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. При цьому слід ураховувати, що в такому разі в мотивувальній частині рішення суд повинен навести відповідне обґрунтування.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позивач просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 124713 від 08.09.2016 про накладення адміністративного стягнення на нього у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Однак суд зазначає, що для повного захисту його прав необхідно також закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, скасування постанови серії ДР № 124713 від 08.09.2016по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 гривень та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Однак, позивач в адміністративному позові та представник позивача у судовому засіданні також просили суд вирішити питання про судові витрати, про що суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення сплачено судовий збір на суму 551,21 грн (а.с. 2).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 42 своєї постанови № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року зі змінами, внесеними 25.09.2015 року, роз'яснив судам, що статтею 7 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI "Про судовий збір"). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом № 3674-VI); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд роз'яснює, що позивач не позбавлений права звернутись до суду з відповідною заявою про повернення йому сплаченої суми судового збору.

Керуючись ст. 19 Конституції України, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 4, 8, 9, 11, 49, 70-72, 86, 158-160, 161-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у місті Харкові лейтенанта поліції Ведмедері Євгена Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 124713 від 08.09.2016 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень - скасувати.

Провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень - закрити на підставі ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М.Гаврилюк