Справа № 682/1737/16-а
Суддя: Мацюк Ю. І.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 682/1737/16-а
Провадження № 2-а/682/67/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2016 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Мацюка Ю.І.,

з участю секретаря Захарчук С.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Соболевської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Славутського міськрайонного суду Хмельницької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Славутської міської ради Хмельницької області, виконавчий комітет Славутської міської ради Хмельницької області про визнання чинним рішення виконавчого комітету Славутської міської ради № 353 від 18.09.1980 року «Про наслідки обміру земель по м. Славута» та плану присадибної земельної ділянки, виготовленого на основі рішення виконавчого комітету Славутської міської ради № 353 від 18.09.1980 року,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Славутської міської ради Хмельницької області про визнання чинним рішення виконавчого комітету Славутської міської ради № 353 від 18.09.1980 року «Про наслідки обміру земель по місту Славута» та плану присадибної земельної ділянки, виготовленого на основі рішення виконавчого комітету Славутської міської ради № 353 від 18.09.1980 року.

В обґрунтування заявленого адміністративного позову вказує про те, що на підставі матеріалів обміру земель в місті Славута виконавчий комітет Славутської міської ради Хмельницької області 18 вересня 1980 року прийняв рішення № 353, яким затвердив матеріали обміру земель забудованих кварталів в місті Славута №№ 30, 33, 35, 43, 80, 102, 149, загальною площею 234468 кв.м.

На підставі даного рішення Шепетівське міжміське БТІ виготовило план присадибної земельної ділянки будинку АДРЕСА_1, загальною площею 2585 кв.м. та зареєструвало земельну ділянку за № 2410 від 28 вересня 1980 року.

Проте, на звернення про отримання копії плану земельної ділянки будинку АДРЕСА_1, позивачка отримала відповідь, що згідно наявної інформації, даний будинок на балансі КП «Славутське ЖКО» не перебуває, відомості про будинок та земельну ділянку відсутні, а також відсутня інформація щодо створення та зберігання плану земельної ділянки.

Позивачка, як один із співвласників багатоквартирного будинку, вказуючи про наміри створення ОСББ, позбавлена права отримати земельну ділянку, на якій розташований будинок, у власність чи користування з метою його обслуговування та розміщення на ній будівель та споруд, оскільки, як вона зазначає, такої земельної ділянки фактично не існує. За такими мотивами позивачка та її представник просять визнати чинними рішення та план присадибної ділянки.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області залучено до участі в справі в якості другого відповідача виконавчий комітет Славутської міської ради Хмельницької області.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з викладених у позовній заяві підстав, просить їх задовольнити.

Представник відповідачів Соболевська Т.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказуючи на їх безпідставність.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області № 353 від 18 вересня 1980 року «Про наслідки обміру земель по місту Славута», на підставі матеріалів обміру земель в місті Славуті Шепетівським бюро технічної інвентаризації, затверджено представлені міжміським бюро технічної інвентаризації матеріали обміру земель забудованих кварталів №№ 30, 33, 35, 43, 60, 102, 149, загальною площею 234468 кв.м.

На підставі рішення виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області № 353 від 18 вересня 1980 року «Про наслідки обміру земель по місту Славута», виготовлено план прибудинкової ділянки АДРЕСА_1 в місті Славута, квартал № 43. Користувачем зазначену міську раду. Загальна площа земельної ділянки 2585 кв.м. Згідно даних плану на вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок, два хліва, погріб та вбиральня. План прибудинкової ділянки зареєстрований за № 2410 від 28 вересня 1980 року.

За даними копії інвентарної справи на будинок АДРЕСА_1, зі змінами від 14 квітня 1986 року, 23 липня 2006 року та 10 серпня 2010 року план прибудинкової ділянки та житлового будинку уточнювався, з'явилися нові об'єкти будівництва.

Листом міського голови Славутської міської ради Хмельницької області № 17/21-24 від 23 лютого 2016 року позивачку ОСОБА_3 повідомлено, що відповідно до інформації КП «Славутське ЖКО» будинок, що розташований по АДРЕСА_1, на балансі не перебуває та відомості про будинок і земельну ділянку відсутні, а також відсутня інформація щодо створення та зберігання плану земельної ділянки даного будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності…

В силу ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Фактично, позивачка ОСОБА_3 звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, вказує на відмову Славутської міської ради визнавати факт наявності земельної ділянки для обслуговування будинку АДРЕСА_1, всупереч наявного рішення виконавчого комітету № 353 від 18.09.1980 року та плану присадибної ділянки будинку, який був виготовлений на підставі даного рішення, які позивач просить визнати чинними.

Відповідно до ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема - спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Водночас, численні повідомлення про відсутність відомостей про передачу на баланс та зняття з балансу зазначеного будинку, відсутність інформації про земельну ділянку, носять інформативний характер та не створюють для позивача чи інших осіб будь-яких прав та обов'язків, оскільки рішення виконавчого комітету є чинним.

Суд звертає увагу, що судовому захисту підлягають тільки порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

У постанові Верховного Суду України від 26 березня 2013 року №21-438а12 зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 2, п.п. 6, 8 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 6 КАС України, предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси.

У інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 01 червня 2010 року № 781/11/13-10 зазначено, що нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування.

Другу групу актів за критерієм юридичної природи складають індивідуальні акти. Останні стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

З урахуванням вище викладених норм та з'ясованих обставин, суд зазначає, що прийняте рішення за своєю суттю є актом індивідуальної дії, який не змінювався і не скасовувався.

В суді представником позивача не надано докази, що підтверджують факт визнання рішення незаконним, скасованим чи таким що втратило чинність та не вказано на наявність таких.

Фактично, судом не встановлено порушення охоронюваних законом прав позивача.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_3 про визнання чинними рішення виконавчого комітету Славутської міської ради № 353 від 18.09.1980 року «Про наслідки обміру земель по м. Славута» та плану присадибної земельної ділянки, виготовленого на основі рішення виконавчого комітету Славутської міської ради № 353 від 18.09.1980 року, є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 17, 69, 71, 161-163 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні вимог ОСОБА_3 за адміністративним позовом до Славутської міської ради Хмельницької області, виконавчий комітет Славутської міської ради Хмельницької області про визнання чинним рішення виконавчого комітету Славутської міської ради № 353 від 18.09.1980 року «Про наслідки обміру земель по м. Славута» та плану присадибної земельної ділянки, виготовленого на основі рішення виконавчого комітету Славутської міської ради № 353 від 18.09.1980 року, відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя Мацюк Ю. І.