Справа № 153/1237/16-а
Суддя: Любинецька-Онілова А. Г.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2016 р. Справа153/1237/16-а

Категорія 3

Код суду: 231

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Любинецької-Онілової А.Г.

за участю секретаря с/з Сарафімовської Т.О.

позивача ОСОБА_2 та її представника адвоката Вітвіцького О.Ю.

представника відповідача Ямпільської районної ради Вінницької області Колюшко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль Вінницької області

справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_2 до Ямпільської районної ради Вінницької області про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С ТА Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Ямпільської районної ради Вінницької області про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. До початку розгляду справи по суті позивач ОСОБА_2 подала заяву про зміну позовних вимог (вх.6257 від 31.10.2016). Вказала, що в період з 13.11.2008 року по 20.07.2016 року вона працювала в Ямпільській районній раді Вінницької області на різних посадах. Їй було присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування. З 18.12.2015 року вона була переведена на посаду головного спеціаліста відділу організаційного забезпечення виконавчого апарату Ямпільської районної ради, та з цієї посади звільнилась за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП) 20.07.2016 року. Позивач зазначила, що 21 червня 2016 року вона звернулася до відповідача із письмовою заявою про надання їй основної відпустки за 2016 рік тривалістю 10 календарних днів з 29.06.2016 року та виплати матеріальної допомоги на оздоровлення. 21 червня 2016 року Розпорядженням голови Ямпільської районної ради №10 «Про надання відпустки ОСОБА_2» їй була надана частина основної щорічної відпустки за відпрацьований період роботи в органах місцевого самоврядування з 13.11.2015 року по 12.11.2016 року тривалістю 10 календарних днів з 29 червня 2016 року по 08 липня 2016 року включно з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати, з яким вона особисто ознайомилася, про що розписалася у Розпорядженні, отримавши на руки копію цього Розпорядження. Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення не була їй виплачена, вийшовши з відпустки, вона знову звернулася до керівництва з заявою про виплату їй матеріальної допомоги, пред'явивши копію Розпорядження голови Ямпільської районної ради №10 «Про надання відпустки ОСОБА_2», в якому відповідач зобов'язався виплатити їй матеріальну допомогу на оздоровлення. Однак 22.08.2016 року вона отримала лист-повідомлення відповідача за вих.№01-14-160, разом з яким їй надали копію іншого за змістом Розпорядження голови Ямпільської районної ради №10 «Про надання відпустки ОСОБА_2», з яким вона не ознайомлена і в якому не було зазначено про виплату їй матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати. Позивач вказала, що 02.09.2016 року вона повторно звернулася з письмовою заявою до відповідача з проханням виплати їй матеріальну допомогу на оздоровлення, яка, відповідно до закону, мала надатися разом з основною відпусткою, в якій вона перебувала з 29.06.2016 року по 08.07.2016 рік. 09.09.2016 року відповідачем надано їй письмову відповідь за вих.№;01-14-174, відповідно до якої їй відмовлено у виплаті допомоги на оздоровлення з посиланням на те, що всі належні виплати з нею проведені. Позивач вважає свої права порушеними, а дії відповідача щодо відмови виплатити їй матеріальної допомоги на оздоровлення - протиправними, просить суд визнати протиправними дії Ямпільської районної ради Вінницької області в частині відмови у нарахуванні та виплаті їй матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати до наданої їй частини основної щорічної відпустки за відпрацьований період роботи в органах місцевого самоврядування з 13.11.2015 року по 12.11.2016 року тривалістю 10 календарних днів з 29 червня 2016 року по 08.07.2016 року включно, також зобов'язати відповідача - Ямпільську районну раду Вінницької області здійснити дії щодо нарахування та виплати їй матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати до наданої їй частини основної щорічної відпустки за відпрацьований період роботи в органах місцевого самоврядування з 13.11.2015 року по 12.11.2016 року тривалістю 10 календарних днів з 29 червня 2016 року по 08.07.2016 року включно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала. Пояснила суду, що 21 червня 2016 року вона звернулася до відповідача із письмовою заявою про надання їй основної відпустки за 2016 рік тривалістю 10 календарних днів з 29.06.2016 року та виплати матеріальної допомоги на оздоровлення. На підставі її заяви було видано Розпорядження голови районної ради. Але матеріальну допомогу на оздоровлення їй не було виплачено. Вона неодноразово зверталася з цим питанням до голови районної ради. Причину невиплати матеріальної допомоги на оздоровлення їй не пояснили. В кінці серпня 2016 року вона отримала письмову відповідь на свої звернення. Просила задовольнити її позовні вимоги.

Представник позивача, адвокат Вітвіцький О.Ю., який діє на підставі Договору про надання правової допомоги №78 від 05.10.2016 та ордеру, серії ВН №0211163, позовні вимоги підтримав. Вказав, що позивач ОСОБА_2 зверталася до Міністерства соціальної політики Україниі їй надійшло роз'яснення вих.№855/13/155-16 від 11.11.2016, в якому зазначено, що при поділі щорічної відпустки на частини, матеріальна допомога на оздоровлення може виплачуватися працівникові за його заявою при наданні будь-якої із частин відпустки. Просив задовольнити позовні вимоги позивача.

Представник відповідача Ямпільської районної ради Вінницької області Колюшко В.В., яка діє на підставі доручення №01-14/201 від 31.10.2016, позовні вимоги не визнала. Пояснила суду, що заявлені позовні вимоги відповідач не визнає, оскільки відповідно до ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Колективного договору Ямпільської районної ради, прийнятого на загальних зборах працівників виконавчого апарату районної ради 16.03.2015 року на 2015-2018 роки та Постанови Кабінету Міністрів України №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 09.03.2006 матеріальна допомога на оздоровлення виплачується працівникові при наданні відпустки тривалістю 30 календарних днів та при наявності коштів. Позивач ОСОБА_2 своєю можливістю не скористалася, а саме: не взяла відпустку тривалістю 30 днів, тому й не має права на матеріальну допомогу на оздоровлення. Коли позивач ОСОБА_2 звернулася з письмовою заявою про виплату їй матеріальної допомоги на оздоровлення, то вона вже не перебувала у трудових відносинах. Їй невідомо, де позивач взяла копію Розпорядження, в якому було зазначено про виплату їй матеріальної допомоги на оздоровлення. В задоволенні позову просила відмовити.

В письмових запереченнях проти позову за підписом голови районної ради Гаджука С. (вх.6199 від 27.10.2016), наданих до матеріалів справи, вказано, що позивач ОСОБА_2 в своєму позові посилається на копію Розпорядження №10 від 21.06.2016 «Про надання відпустки ОСОБА_2», яким їй надано частину основної щорічної відпустки за відпрацьований період в органах місцевого самоврядування з 13.11.2015 року по 12.11.2016 року включно, тривалістю 10 календарних днів з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення, з яким вона ознайомлена, про що свідчить її підпис. Однак в цій копії Розпорядження, на яку позивач посилається, зазначено зовсім інший період роботи, а саме: з 01.07.2015 року по 30.06.2016 року, а також відсутній запис про те, що цей документ є копією згідно оригіналу. Відповідно до інструкції з діловодства у Ямпільській районній раді позивачеві надано копію Розпорядження від 21 червня 2016 року №10 «Про надання відпустки ОСОБА_2» уже при розгляді заяви ОСОБА_2 вих.№01-14-160 від 22.08.2016 року. Також відповідач просив звернути увагу на те, що позивач в день подачі заяви про надання їй основної відпустки 21.06.2016 року, перебувала у додатковій оплачуваній відпустці за стаж служби в органах місцевого самоврядування тривалістю12 календарних днів за 2016 рік з 13 червня 2016 року по 24 червня 2016 року включно. Тому працівник загального відділу, відповідальний за цей напрямок роботи, нехтуючи своїми посадовими обов'язками, не належним чином повідомив позивача про надання відпустки. Крім цього, коли, як стверджує позивач, вона намагалася вирішити питання про виплату їй матеріальної допомоги на оздоровлення після відпустки, вона вже не перебувала у трудових відносинах з Ямпільською районною радою та при звільненні 20.07.2016 року отримала за невикористані 10 днів відпустки грошову компенсацію. Вважає, що підстав для задоволення позовних вимог позивача немає, так як відповідно до чинного законодавства щорічна відпустка на прохання працівника може бути поділена на частини будь-якої тривалості за умови, що основна безперервна її частина становитиме не менше 14 календарних днів, при якій виплачується допомога на оздоровлення.

Із показань свідка ОСОБА_7 встановлено, що вона працює провідним спеціалістом загального відділу Ямпільської районної ради. Вказала, що на даний час такого Розпорядження голови районної ради, в якому зазначено про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення позивачу, немає. Копія, яку надала суду позивач, не містить відмітки про те, що з оригіналом згідно. Їй невідомо, що це за копія Розпорядження. Виносилося лише одне Розпорядження. Позивач подавала заяву на виплату їй матеріальної допомоги на оздоровлення. Їй невідомо, чому позивачу не виплачена матеріальна допомога на оздоровлення. Така допомога виплачується в розмірі середньомісячної заробітної плати.

Із показань свідка ОСОБА_8 встановлено, що вона працює начальником загального відділу Ямпільської районної ради. З 01.06.2016 року по 31.06.2016 року вона перебувала у відпустці. Коли вийшла на роботу, дізналась про ситуацію, яка виникла з позивачем. Коли було підписано Розпорядження про відпустку позивача, її повинні були ознайомити з ним. Також свідок пояснила, що вона особисто брала половину основної відпустки і їй виплатили матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячного заробітку. Якщо надається додаткова відпустка, то виплата матеріальної допомоги на оздоровлення не проводиться.

Судом встановлені такі обставини.

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Із досліджених письмових доказів судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 в період з 13.11.2008 року по 20.07.2016 року працювала в Ямпільській районній раді Вінницької області на різних посадах. Їй було присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування. З 18.12.2015 року вона працювала на посаді головного спеціаліста відділу організаційного забезпечення виконавчого апарату Ямпільської районної ради, тобто була посадовою особою місцевого самоврядування. 20.07.2016 року позивач з цієї посади звільнилась за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП), про що є запис у її трудовій книжці.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадові особи одержують заробітну плату, розмір якої має забезпечувати достатній життєвий рівень.

З копії заяви позивача ОСОБА_2 від 21.06.2016 року встановлено, що позивач звернулася до відповідача з проханням надати їй частину основної відпустки за 2016 рік тривалістю 10 днів з 29.06.2016 року та виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення.

Із копії Розпорядження голови Ямпільської районної ради №10 від 21.06.2016 року встановлено, що позивачеві ОСОБА_2 21 червня 2016 року була надана частина основної щорічної відпустки за відпрацьований період роботи в органах місцевого самоврядування з 13.11.2015 року по 12.11.2016 року тривалістю 10 календарних днів з 29 червня 2016 року по 08 липня 2016 року включно з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати. В цьому Розпорядженні є підпис позивача ОСОБА_2 про те, що вона ознайомлена з ним.

Крім цього, в матеріалах справи наявна інша завірена копія Розпорядження голови Ямпільської районної ради №10 від 21.06.2016 року про надання позивачеві ОСОБА_2 частини основної щорічної відпустки за відпрацьований період роботи в органах місцевого самоврядування з 13.11.2015 року по 12.11.2016 року тривалістю 10 календарних днів з 29 червня 2016 року по 08 липня 2016 року включно. Про виплату їй матеріальної допомоги на оздоровлення відомості відсутні. В цій копії Розпорядження відсутній підпис позивача ОСОБА_2 про її ознайомлення з цим Розпорядженням.

Під час огляду в судовому засіданні журналу Розпоряджень голови Ямпільської районної ради про стягнення, надання щорічних відпусток та відпусток у зв'язку із навчанням було встановлено, що в журналі наявне Розпорядження голови Ямпільської районної ради №10 від 21.06.2016 року про надання позивачеві ОСОБА_2 частини основної щорічної відпустки за відпрацьований період роботи в органах місцевого самоврядування з 13.11.2015 року по 12.11.2016 року тривалістю 10 календарних днів з 29 червня 2016 року по 08 липня 2016 року включно. Про виплату їй матеріальної допомоги відомості відсутні. В цьому Розпорядженні також відсутні відомості про ознайомлення із ним ОСОБА_2.

Оцінюючи вказані докази, суд вважає встановленим, що на заяву позивача від 21.06.2016 року відповідачем видано Розпорядження №10, яким надано позивачу частину основної щорічної відпустки тривалістю10 днів. Також встановлено, і ця обставина визнана сторонами, що позивачу не здійснено виплату матеріальної допомоги на оздоровлення.

Із довідки Ямпільської районної ради №01-14-178 від 21.09.2016 про нарахування заробітної плати та утримання з неї встановлено, що посадовий оклад головного спеціаліста відділу організаційного забезпечення виконавчого апарату Ямпільської районної ради ОСОБА_2 за період з 01.01.2016 по 20.07.2016 становив 1723,00 гривень. Також з цієї довідки встановлено, що ОСОБА_2 виплачена матеріальна допомога в розмірі 3772,00 гривень. Ця допомога, як стверджує сама позивач і не заперечує відповідач, була виплачена на вирішення соціально-побутових проблем. Матеріальна допомога на оздоровлення позивачеві не була виплачена.

Судом встановлено, що в порушення вимог ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та пункту 4.3. Колективного договору Ямпільської районної ради, прийнятого на загальних зборах працівників виконавчого апарату Ямпільської районної ради 16.03.2015 року (протокол №1 від 16.03.2015 року) на 2015-2018 роки позивачеві ОСОБА_2 не була виплачена матеріальна допомога на оздоровлення при наданні їй частини основної щорічної відпустки за вказаний відпрацьований період роботи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про колективні договори і угоди» колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод. Забороняється включати до трудових договорів умови, що погіршують становище працівників порівняно з чинним законодавством, колективними договорами та угодами.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлено, що умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України, матеріальна допомога на оздоровлення проводиться при наданні щорічної відпустки у розмірі посадового окладу.

Відповідно до п.п.3 п.2 Постанови КМ України №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 09.03.2006 встановлено, що матеріальна допомога на оздоровлення надається при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Відповідно до п.4.3. Колективного договору Ямпільської районної ради, прийнятого на загальних зборах працівників виконавчого апарату районної ради 16.03.2015 року на 2015-2018 роки, встановлено, що матеріальна допомога на оздоровлення проводиться при основній щорічній відпустці у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Доводи представника відповідача про те, що матеріальна допомога на оздоровлення повинна виплачуватися лише при наданні основної відпустки тривалістю 30 календарних днів або частини основної відпустки тривалістю 14 днів, не дають підстав для відмови позивачу у виплаті матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати відповідно до умов Колективного договору.

Вимоги щодо виплати допомоги на оздоровлення до більшої частини щорічної основної відпустки або до основної безперервної її частини законодавством не визначено. Тому, у випадку поділу щорічної основної відпустки на частини, матеріальна допомога на оздоровлення може виплачуватися працівникові один раз при наданні будь-якої з частин щорічної основної відпустки за його заявою. Заяву про виплату матеріальної допомога на оздоровлення позивач подала саме з заявою про надання їй частини основної щорічної відпустки за відпрацьований період роботи в органах місцевого самоврядування з 13.11.2015 року по 12.11.2016 року тривалістю 10 календарних днів з 29.06.2016 року по 08.07.2016 року включно. Вимога позивача про виплату вказаної допомоги ґрунтується на положенні п.4.3. Колективного договору, п.п.3 ч.2 Постанови КМУ №268 та не суперечить положенням ст..21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Враховуючи всі обставини справи, суд вважає права позивача порушеними і має підстави визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплати ОСОБА_2 матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати до надання їй основної щорічної відпустки за відпрацьований період роботи в органах місцевого самоврядування з 13.11.2015 по 12.11.2016 тривалістю 10 календарних днів з 29.06.2016 по 08.07.2016 включно та зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати до надання їй основної щорічної відпустки за відпрацьований період роботи в органах місцевого самоврядування з 13.11.2015 по 12.11.2016 тривалістю 10 календарних днів з 29.06.2016 по 08.07.2016 включно.

Оскільки позов задоволено, при подачі позовної заяви позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до ст.94 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат, судові витрати компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 71, 94, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, на підставі ст.ст.19, 22, 43 Конституції України, ст.ст.2, 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», ст.ст.1, 5 Закону України «Про колективні договори і угоди», суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Ямпільської районної ради Вінницької області про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Ямпільської районної ради Вінницької області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати працівника до наданої їй частини основної щорічної відпустки за відпрацьований період роботи в органах місцевого самоврядування з 13.11.2015 по 12.11.2016 тривалістю 10 календарних днів з 29.06.2016 по 08.07.2016 включно.

Зобов'язати Ямпільську районну раду Вінницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати працівника до наданої їй частини основної щорічної відпустки за відпрацьований період роботи в органах місцевого самоврядування з 13.11.2015 по 12.11.2016 тривалістю 10 календарних днів з 29.06.2016 по 08.07.2016 включно.

Постанова може бути оскаржена повністю або частково до Вінницького апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу Адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий А.Г. Любинецька-Онілова