Справа № 2610/4579/2012
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2610/4579/2012 Головуючий у 1-й інстанції: Гуменюк А.І. Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

05 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного медичного університету імені О.О. Богомольця на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2013 року у справі за адміністративним позовом Національного медичного університету імені О.О. Богомольця до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міністерство охорони здоров'я України, про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

Національний медичний університет імені О.О. Богомольця звернувся до суду з адміністративним позовом до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області про визнання протиправною бездіяльності щодо розгляду його заяви № 120/2-519 від 14 квітня 2011 року про надання в постійне користування земельної ділянки рекреаційного призначення площею 10,0 га в межах Козинської селищної ради для розміщення Спортивно-оздоровчого табору "Медик", визнання протиправним та скасування рішення П'ятнадцятої сесії VІ скликання Козинської селищної ради № 5 від 25 січня 2012 року "Про розгляд заяви Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця" та зобов'язання розглянути в установлені законодавством строки заяву № 120/2-519 від 14 квітня 2011 року про надання в постійне користування земельної ділянки рекреаційного призначення площею 10,0 га в межах Козинської селищної ради для розміщення Спортивно-оздоровчого табору "Медик", з наданням дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, оскільки правові перепони для надання такого дозволу відсутні (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог).

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2013 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2014 року постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 жовтня 2016 року касаційну скаргу Національного медичного університету імені О.О. Богомольця було задоволено частково, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2014 року - скасовано, а справу направлено до апеляційного суду на новий розгляд.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 квітня 2011 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 120/2-519 від 14 квітня 2011 року про надання йому у постійне користування земельної ділянки рекреаційного призначення площею 10,0 га в межах Козинської селищної ради для розміщення Спортивно-оздоровчого табору "Медик", з наданням дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право постійного користування цією земельною ділянкою.

Рішенням сьомої сесії Козинської селищної ради VI скликання "Про розгляд заяви Національного медичного університету імені О.О. Богомольця та надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки в постійне користування" № 18 від 16 травня 2011 року, розгляд заяви відкладено до усунення недоліків у поданій заяві, з'ясування цільового призначення та адреси земельної ділянки, що має бути відведена, її конфігурації та приведення заяви у відповідність до вимог ст. 123 Земельного кодексу України, із визначенням строку для подання до 30 червня 2011 року уточнень до заяви, із одночасним застереженням у рішенні, що, заява підлягає розгляду на найближчій черговій сесії Козинської селищної ради, після спливу строку, визначеного пунктом 3 цього рішення.

Також, рішенням сьомої сесії Козинської селищної ради VI скликання "Про повторний розгляд заяви Національного медичного університету імені О.О. Богомольця" № 20 від 19 травня 2011 року, пропозиції та зауваження, викладені у рішенні № 18 від 16 травня 2011 року були підтверджені та додатково запропоновано позивачеві в місячний строк після отримання рішення подати затверджений детальний план території спортивно-оздоровчого табору "Медик" на територію, визначену кадастровим планом як забудовані території.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вищенаведених рішень відповідача, позивач подав заяви № 120/2-1028 від 01 серпня 2011 року, № 120/2-1496 від 11 листопада 2011 року та № 120/2-1800 від 28 грудня 2011 року.

Згідно з рішенням п'ятнадцятої сесії Козинської селищної ради VI скликання "Про розгляд заяви Національного медичного університету імені О.О. Богомольця" № 5 від 25 січня 2012 року, відмолено у задоволенні заяви про винесення рішення про надання Національному медичному університету імені О.О. Богомольця в постійне користування земельної ділянки рекреаційного призначення площею 10,0 га в межах Козинської селищної ради для розміщення Спортивно-оздоровчого табору "Медик", надавши дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, з підстав відсутності підтвердження повноваження особи, яка подала заяву, відсутності обліку в державному земельному кадастрі на території Козинської селищної ради земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 та невідповідності заяви вимогам ст. 123 Земельного кодексу України в частині щодо надання дозволу на розробку технічної документації.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Вищого господарського суду України від 01 жовтня 2010 року у справі № 10/124-09 за заявою Управління Держкомзему в Обухівському районі Київської області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вищого господарського суду України від 04 серпня 2010 року за позовом Козинської селищної ради Обухівського району Київської області до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, треті особи: Управління земельних ресурсів в Обухівському районі Київської області, Київське державне лісогосподарське підприємство "Київліс", виконавчий комітет Козинської селищної ради, Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру", за участю: Прокуратури Київської області, про скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею та повернення земельної ділянки до земель запасу, постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 18 травня 2010 року у справі № 10/124-09 - змінено, виклавши резолютивну частину в наступній редакції: "позов задовольнити частково. Розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 401 від 10 вересня 2002 року визнано недійсним. Повернуто земельну ділянку площею 10,0 га до земель запасу Козинської селищної ради Обухівського району Київської області". У решті позовних вимог постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 18 травня 2010 року у справі № 10/124-09 залишено без змін.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписом ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Стаття 146 Конституції України передбачає, що інші питання організації місцевого самоврядування, формування, діяльності та відповідальності органів місцевого самоврядування визначаються законом.

Статтею 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах: народовладдя; законності; гласності; колегіальності; поєднання місцевих і державних інтересів; виборності; правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами; підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб; державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування; судового захисту прав місцевого самоврядування.

За змістом ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ст. 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Згідно із п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", вирішення відповідно до закону питань земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно зі ст. 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою.

Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проекту він повертається заявнику у зазначений у цій частині строк.

Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи відповідно до закону.

У разі якщо місце розташування об'єкта, розміри і межі земельної ділянки, що пропонується до вилучення (викупу), та умови вилучення (викупу) цієї ділянки погоджені згідно з вимогами статті 151 цього Кодексу, які під час розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не змінилися, проект погодженню не підлягає.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Якщо земельна ділянка надається у користування Кабінетом Міністрів України, погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається відповідно до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, які розглядають його і в місячний строк подають зазначений проект із своїми пропозиціями до Кабінету Міністрів України.

Якщо земельна ділянка надається у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, яка розглядає його і в місячний строк подає зазначений проект із своїми пропозиціями до Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач під час розгляду заяви позивача діяв в порядку та в межах наведених законодавчих норм, та прийняв рішення за результатами розгляду заяви, яке відповідає вимогам законодавства, а саме: Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), оскільки є результатом об'єктивної та всебічної перевірки заяви позивача № 120/2-519 від 14 квітня 2011 року, з урахуванням обставин, встановлених в постанові Вищого господарського суду України від 01 жовтня 2010 року у справі № 10/124-09, що набрала законної сили.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що постановою Вищого господарського суду України від 01 жовтня 2010 року у справі № 10/124-09 за позовом Козинської селищної ради Обухівського району Київської області до Обухівської районної державної адміністрації київської області та Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, 3-я особа Управління земельних ресурсів в Обухівському районі Київської області, Київське державне лісогосподарське підприємство «Київліс», Виконавчий комітет Козинської селищної ради, ДП «Центр земельного державного кадастру» (за участю прокуратури Київської області) про скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право постійного користування землею та повернення земельної ділянки до земель запасу, було ухвалено повернути земельну ділянку площею 10,0 га до земель запасу Козинської селищної ради Обухівського району Київської області.

Відповідно до рішення 37 сесії Козинської селищної ради V скликання № 5/11 від 30.10.2010 р. «Про затвердження проекту відведення та передачу гр. ОСОБА_3 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» гр. ОСОБА_3 було передано у власність земельну ділянку площею 1,6441 га для ведення особистого селянського господарства, в смт. Козин Обухівського району Київського області за рахунок земель, не наданих у власність чи користування. Відповідно до рішення 37 сесії Козинської селищної ради V скликання 5/12 30.10.2010 р. «Про затвердження проекту відведення та передачу гр. ОСОБА_4 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» гр. ОСОБА_4 було передано у власність земельну ділянку площею 1,7014 га для ведення особистого селянського господарства, в смт. Козин Обухівського району Київського області за рахунок земель, не наданих у власність чи користування.

Національний медичний університет імені О.О. Богомольця звернувся з позовом до Господарського суду Київської області про визнання права позивача на постійне користування земельною ділянкою площею 10 га, розташованою на території Козинської селищної ради, якій присвоєно державний кадастровий номер НОМЕР_2; визнання недійсними рішення 37 сесії Козинської селищної ради від 30.10.2010 № 5/12 та 5/11 про затвердження проектів землеустрою та надання у власність земельних ділянок громадянам ОСОБА_4 та ОСОБА_3; зобов'язання Козинської селищної ради припинити дії, що порушують право постійного користування Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця земельною ділянкою площею 10 га, розташованою на території Козинської селищної ради, якій присвоєно державний кадастровий номер НОМЕР_2, які полягають у незаконній передачі цієї земельної ділянки іншим особам.

Як вбачається з рішення Господарського суду київської області від 20.09.2013 по справі №911/3493/13, яке залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 17.06.2104 року, у задоволенні позовних вимог Національного медичного університету імені О.О. Богомольця було відмовлено.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до рішення апеляційного суду Київської області від 10 листопада 2015 року у справі №372/5635/13-ц, залишеного без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року, позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця, третя особа Козинська селищна рада Обухівського району Київської області було задоволено частково, а саме: зобов'язано Національний медичний університет ім. О.О. Богомольця усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 земельними ділянками площею 0.80 га кадастровий номер НОМЕР_3, площею 0,8441 га кадастровий номер НОМЕР_1, площею 1,0 га кадастровий номер НОМЕР_4, площею 0.7015 га кадастровий номер :05:018:0010 шляхом демонтажу трьох крайніх секцій металевого паркану (сітка рабиця на залізобетонних стовпчиках) загальною довжиною 11.93 м. по вул. Солов'яненка на перехресті з провулком Дачним в смт. Козин Обухівського району Київської області.

Колегія суддів звертає увагу, що в силу приписів ч. 5 ст. 116 ЗК України у користування може бути надана лише вільна земельна ділянка, а надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Національного медичного університету імені О.О. Богомольця до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Національного медичного університету імені О.О. Богомольця залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І. Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Чаку Є.В.

Файдюк В.В.