Справа № 642/5425/16-а
Суддя: Гримайло А. М.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№642/5425/16-а
Провадження №2-а/642/215/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 Ленінський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Гримайло А.М., при секретарі Сорокіній Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, суд
В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова з позовною заявою, в осатаній редакції уточнення від 10 листопада 2016 року, в якій просить суд:

Визнати противоправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерства оборони України у неподанні висновку, у відмові щодо виплати ОСОБА_1 , 1960 р.н. (Ідентиф.код НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і. правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постановою КМУ від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

Зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати ОСОБА_1 , 1960 р.н. (Ідентиф.код НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

Зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат подати протягом ЗО днів, з дня набрання постановою законної сили звіт про виконання судового рішення, що

передбачено ч.1 ст.267 КАС України.

Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення щодо виплати ОСОБА_1 , 1960 р.н. (Ідентиф.код НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постановою КМУ від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

В обґрунтування позову зазначено, що згідно довідки МСЕК серії 10 ААБ № 201455 від 14.04.2014 року позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності, у зв`язку з вогнепальними осколками голови, що сталося при виконання обов`язків по несенню військової служби. Підтвердженням даних обставин є : Довідка МСЕК серії 10 ААБ № 201455 від 14.04.2014 року; Висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи від 15.10.2013 року; Витяг з протоколу № 2672 від 04.11.2013 р. Міністерства оборони України.Засіданням Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України встановлено причинний зв`язок захворювань, поранення, контузії з виконуванням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися військові дії, тобто Витяг з протоколу № 2672 від 04.11.2013 р. Міністерства оборони України. ОСОБА_1 звертався із відповідними заявами до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Адміністрації Прикордонної служби України, Міністерства оборони України, проте листами на ім`я позивача було повідомлено про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги в зв`язку з тим, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом який здійснював розрахунок під час звільнення, посилаючись на Державну прикордонну службу. Такі дії відповідачів по справі, на думку позивача, є протиправними та порушують його права та обов`язки. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом з урахуванням уточнення.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надавши через канцелярію суду заяву з проханням розглядати справу без участі представника позивача, позов підтримала в повному обсязі.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, повідомлений судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Згідно з письмовими запереченнями, які містяться в матеріалах справи, ХОВК заперечують проти заявленого позову у зв`язку з тим, що відповідно до норм діючого законодавства виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби, а оскільки позивач проходив строкову військову службу в Республіці Афганістан у військовій частині НОМЕР_2 , яка відносилась до Прикордонних військ, підпорядкованих КДБ СРСР. Міністерство оборони України не має обов`язку виплати позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки Міністерство оборони України не є правонаступником Прикордонних військ КДБ СРСР, строкову військову службу в яких проходив позивач. Таким чином позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник Міністерства оборони України в судове засідання з`явився, проти позову заперечував, у зв`язку з тим, що позивач не надав належних документів необхідних для складання висновку, а саме довідки про обставини поранення, що передбачено діючим законодавством. Крім того оскільки ОСОБА_2 звільнений зі строкової військової служби з прикордонних військ, правонаступником якого є Адміністрація Державної прикордонної служби України, а тому встановлення причинного зв`язку поранення та виплати грошового забезпечення не відноситься до компетенції Центральної ВЛК Міністерства оборони України. Письмові заперечення в матеріалах справи.
Суд, вислухавши представника МОУ, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши письмові докази у їх сукупності вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 з 13.11.1981-16.11.1981 року, 15.07.1982 - 18.07.1982 роках проходив військову службу в лавах Збройних сил СРСР, є учасником бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан.

Згідно первинної довідки МСЕК серії 10 ААБ № 201455 від 14.04.2014 року він визнаний інвалідом третьої групи у зв`язку з вогнепальними осколками голови, що сталося при виконання обов`язків по несенню військової служби. Підтвердженням даних обставин є : Довідка МСЕК серії 10 ААБ № 201455 від 14.04.2014 року; Висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи від 15.10.2013 року; Витяг з протоколу № 2672 від 04.11.2013 р. Міністерства оборони України .

Засіданням Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України встановлено причинний зв`язок захворювань ОСОБА_1 , поранення, контузії з виконуванням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися військові дії, тобто Витяг з протоколу № 2672 від 04.11.2013 р. Міністерства оборони України.

25.11.2015 року ОСОБА_1 , звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з письмовою заявою щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності, травми, контузії, пов`язаної з проходженням військової служби в країнах, де велися бойові дії.
ІНФОРМАЦІЯ_2 надана відповідь №1760/ВСЗ від 09.12.2015 року, в якій зазначається про те, що позивачу запропоновано звернутися до Державної прикордонної служби для вирішення цього питання, так як військова частина, де він служив відносилась саме до Прикордонних військ, а отже і витрати повинні здійснюватись прикордонною службою.
Згідно з відповіді Державної прикордонної служби України від 13.11.2015 року за № 11/Д-6153 призов ОСОБА_1 на строкову військову службу та звільнення з цієї служби здійснювалися на підставі наказів Міністерства оборони колишнього СРСР і згідно із законодавством він перебуває на військовому обліку у військовому комісаріаті Міністерства оборони України, і те, що причинний зв`язок поранення, отриманого їм під час виконання обов`язків військової служби в період перебування в Афганістані, встановлено Центральною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України, Адміністрація Державної прикордонної служби України вважає, що призначити виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги має Міністерство оборони України.
Крім того, жодним нормативно-правовим актом не встановлено, що Державна прикордонна служба України є правонаступником військових чатсин та підрозділів Прикордонних військ КДБ СРСР, дислокованих за межами території України та відсутні також норманивніфприписи, які зобов`язують, або надають повноваження ДПС України виплачувати одноразову грошову допомогу військовослужбовцям колишніх прикордонних військ КДБ СРСР.
Судом встановлено, що призов ОСОБА_1 , на строкову військову службу та звільнення з цієї служби здійснювалися на підставі наказів Міністерства оборони колишнього СРСР і згідно з законодавством ОСОБА_1 , перебуває на військовому обліку у військовому комісаріаті Міністерства оборони України і причинний зв`язок поранення, отриманого під час виконання обов`язків військової служби в період перебування в Афганістані було встановлено Центральною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України.
Відповідно до приписів ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі змістом статей 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

З матеріалів справи та наданих сторонами письмових пояснень судом встановлено, що суб`єктами владних повноважень не встановлено обставин не відповідності поданих позивачем заяв, проте у листах-відповідях зазначено про відсутність правових підстав для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності через відсутність правового врегулювання правонаступництва прикордонних військ СРСР.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Зазначеним порядком визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Пунктом 11 Порядку передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Суд зазначає, що пунктом 13 Порядку передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Відповідно до приписів пункту 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються, зокрема, дійсна військова служба у Радянській армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Від так слід дійти висновку, що законодавцем визначено прирівняння соціального захисту військовослужбовців Радянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України, зазначена правова позиція суду узгоджується з висновками Вищого адміністративного суду України викладеними в ухвалі від 01.12.2015 року № К/800/40725/15.

Стосовно посилань відповідачів на відсутність обов`язку виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з підстав відсутності правового врегулювання питань правонаступництва прикордонних військ СРСР, суд зазначає наступне.

Судом встановлено та не заперечується відповідачами, що позивач проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , що входила до складу прикордонних військ КГБ СРСР та був звільнений з останньої в запас.

Прикордонні війська КДБ СРСР структурно входили до складу Комітету державної безпеки СРСР (КДБ СРСР, до 1978 року - КДБ при Раді Міністрів СРСР).

Прикордонні війська КДБ СРСР, відповідно до статті 4 «Закона Союза Советских Социалистических Республик «О всеобщей воинской обязаности» від 12.10.1967 року, вважалися складовою частиною Збройних Сил СРСР в період з 1 вересня 1939 року по 21 березня 1989.

З врахуванням вище зазначеного Державна прикордонна служба України до військової частини НОМЕР_2 Прикордонних військ КДБ СРСР жодного відношення ніколи не мала.

Від так, вимоги позивача щодо розгляду заяви щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги по інвалідності мають бути розглянуті саме Міністерством оборони України.

Крім того суд зазначає, що статтями 1, 2 Угоди між державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні і правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей, яка набула чинності для України 14.02.1992 року, встановлено, що за військовослужбовцями, особами, які звільнились з військової служби і проживають на території держав-учасниць Співдружності, а також членами їхніх сімей зберігаються права і пільги, встановлені раніше законами та іншими нормативними актами колишнього Союзу РСР. Односторонні обмеження зазначених прав і пільг військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей не допускаються.

Держави Співдружності своїм законодавством встановлюють і забезпечують всю повноту політичних, соціально-економічних та особистих прав і свобод військовослужбовцям, особам, звільненим з військової служби, та членам їхніх сімей відповідно до норм міжнародного права і положень цієї Угоди. Статтею 4 зазначеної Угоди передбачено, що держави-учасниці Співдружності беруть на себе зобов`язання у 1992 році розробити і прийняти взаємопогоджені законодавчі акти про соціальний захист військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей.

Законом України "Про ратифікацію Протоколу до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992", від 07.06.2001 № 2495-ІІІ ратифіковано Протокол до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992 року.

Відповідно до статті 1 даного Протоколу, на громадян, які проходили військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР та які переведені (зараховані) на військову службу в Збройні Сили, інші війська, інші військові формування та органи держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, при їх переїзді на постійне місце проживання з однієї держави Співдружності до іншої поширюються права та пільги, гарантії та компенсації, встановлені законодавством та іншими нормативними правовими актами для військовослужбовців Держави Співдружності, обраної для постійного проживання.

Від так відповідно до вище зазначених норм, міждержавними Угодами не встановлено порядок отримання одноразової грошової допомоги, однак, зазначеними актами гарантується кожному військовослужбовцю, який проходив військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР, право на отримання пільг, гарантій та компенсацій на території тієї держави Співдружності, на якій він проживає.

Таким чином право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлено інвалідність внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії закріплене у статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII та в Порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року.

Судом встановлено, що позивач отримав інвалідність внаслідок поранення, контузії та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, то позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-XII та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що належним способом захисту прав позивача, є зобов`язання Харківського обласного військового комісаріату подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII та Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги".

Щодо позовних вимог стосовно визнання протиправними дій Міністерства оборони України в частині відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу в зв`язку з встановленням інвалідності після звільнення з військової служби внаслідок виконання обов`язків військової служби, суд зазначає наступне.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

В зв`язку із встановленими обставинами справи суд зазначає, що будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до п. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до п. 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Так, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 ще не було направлено зазначений висновок до Міністерства оборони України та Міністерством не розглянуто даний висновок та не прийнято рішення за результатами його розгляду, тобто спір між позивачем та Міністерством оборони України ще не виник, то задоволення позовних вимог в цій частині є передчасним.
Від так суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в частині визнання протиправними дій Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу та зобов`язання МОУ прийняти рішення щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постановою КМУ від 25 грудня 2013 року №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

Згідно з приписами ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен бути утворений в порядку, визначеному Конституцією та законами України, та зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

"У межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен вчиняти дії не виходячи за межі прав та обов`язків, встановлених відповідним законом.

"У спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дій і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ч.2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до частини першої статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що питання про надання звіту про виконання постанови вирішує суд, який прийняв судове рішення по суті спору не на користь суб`єкта владних повноважень.

Цій нормі кореспондують положення абзацу 6 п.4 ч.1 ст.163 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з яким постанова складається з резолютивної частини із зазначенням встановленого судом строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України за значив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Окремо суд зазначає, що визначені певні строки та умови складання висновку та документів органами владних повноважень, а тому строк відповідачу для подачі звіту про виконання судового рішення на протязі місяця з дня набрання постановою законної сили є розумним строком.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимога позивача про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення також підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1, ч. 3, ч.6 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, висловленої зокрема у постанові від 18 листопада 2014 року по справі №21-446а14 та постанові від 21 квітня 2015 року по справі №21-135а15, яка, відповідно до частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов`язковою для всіх судів України, керуючись ст.ст. 6-12, 18, 69-71, 87, 94, 99 159-163, 167, 186, 254, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Визнати протиправними бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає в не поданні у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 , 1960 р.н., одноразової грошової допомоги передбаченої ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги ...» та Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014р.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 подати розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України, висновок щодо виплати ОСОБА_1 , 1960 р.н., одноразової грошової допомоги передбаченої ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , 1960 р.н., ідент.номер НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору за подання адміністративного позову пропорційно задоволеної частини вимог, в розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят один) грн. 20 коп.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 подати протягом 30 днів, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 267 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через Ленінський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, у разі застосування ч.3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.М.Гримайло