Справа № 804/16397/15
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним наказу та скасування рішення, -
13.01.2014 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_5 з позовом до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
1) визнати неправомірним наказ № 357 від 22.10.2013 року про проведення перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_5;
2) визнати протиправним та скасувати рішення № НОМЕР_1 від 06.12.2013 року.
Ці позовні вимоги вже були предметом судового розгляду. Так, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2014 року по справі №804/1056/14 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 відмовлено. Постанову суду мотивовано тим, що анульована сума заборгованості є доходом, отриманим як додаткове благо, а отже позивач повинен був його відобразити у річній декларації з податку на доходи фізичних осіб і самостійно сплатити податок з цього доходу.
Втім, не погодившись із таким рішенням суду ОСОБА_5 оскаржував його в апеляційному порядку. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014 року апеляційну скаргу було залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Представник позивача під час судового засідання підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та пояснив обставини справи таким чином, як про це вказано вище.
Заслухавши пояснення сторін, що брали участь у справі, дослідивши письмові докази в їх сукупності, обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні цього адміністративного позову з огляду на наступне.
Предметом доказування в цій адміністративній справі є встановлення обставин, які мають значення для вирішення справи, та ними обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, а також встановлення правомірності/протиправності винесених податковим органом наказу № 357 від 22.10.2013 року про проведення перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 та податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 06.12.2013 року.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22.10.2013 року ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська прийнято оспорюваний наказ №357 «Про проведення невиїзної документальної позапланової перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_5».
Згідно тексту цього наказу, його винесено на підставі вимог пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України та у звязку із неподанням позивачем в установлений законом строк податкової декларації або розрахунків, якщо їх подання передбачено законом.
Позивач не погодився із таким наказом та у позовній вимозі п.1 просить визнати неправомірним наказ № 357 від 22.10.2013 року про проведення перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, з приводу чого суд зазначає таке.
Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України (далі ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
За пп.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79 ПК України визначено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, що стосується обставин справи, платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.
Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.
Крім того, на підставі п.70.17 ст.70 ПК України державний реєстр фізичних осіб - платників податків формується на основі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів. Обліковим карткам фізичних осіб, які на момент набрання чинності цим Кодексом зареєстровані у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, присвоюються номери, що відповідають ідентифікаційним номерам платників податків - фізичних осіб. Документи про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, видані контролюючими органами у порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Кодексом, вважаються дійсними для всіх випадків, передбачених для використання реєстраційних номерів облікових карток фізичних осіб, не підлягають обов'язковій заміні та є такими, що засвідчують реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.
Тому, з урахуванням наявної інформації від податкового агента, на виконання вищевказаних норм ПК України, податковою інспекцією було прийнято рішення про проведення невиїзної документальної позапланової перевірки позивача, яке було оформлене оскаржуваним наказом від 22.10.2013 року за №357.
Також з акту перевірки та встановлених в ході перевірки порушень вбачається, що перевірку проведено стосовно фізичної особи ОСОБА_5 Так, як вже зазначалось вище, відповідачем було встановлено, що ОСОБА_5 не було подано податкову декларацію фізичної особи ОСОБА_5 за 2012 рік. Субєктний склад та предмет перевірки в оскаржуваному наказі №357 від 22.10.2013 року та акті перевірки №854/1703/НОМЕР_2 від 08.11.2013 року є тотожними та стосуються одного й того ж кола питань. Оскільки, згідно реєстраційного номеру облікової картки платника податків НОМЕР_2 зареєстровано ОСОБА_5 як фізичну особу і як фізичну особу-підприємця, тому зазначення відповідачем в назві наказу про перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, замість фізичної особи ОСОБА_5 не може бути підставою для визнання оскаржуваного наказу неправомірним. Тобто, суд не вбачає в діях відповідача щодо винесення оспорюваного наказу ознак протиправності, та у задоволенні позовної вимоги п.1 необхідно відмовити.
Щодо позовної вимоги, заявленої у п.2 позовних вимог, то суд зазначає наступне.
За результатами проведеної перевірки згідно акту від 08.11.2013 року №854/1703/НОМЕР_2 було встановлено, що позивач у ІІ кварталі 2012 року отримав доходи як фізична особа у вигляді додаткового блага від ТОВ «Кей-Колект» у сумі 738195,36грн. та утримався від сплати податку на доходи фізичних осіб, чим припустив порушення:
- пп.16.1.3 п. 16.1 ст. 16, пп. «в» п. 176.1 ст. 176 ПК України в результаті неподання податкової декларації за період, що перевірявся, в тому числі за 2012 рік;
- абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, в результаті чого визначено суму податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, у розмірі 125278,61грн.
Листом 17.04.2012 року № 12-21/9288 кредитор - ПАТ «УкрСиббанк» повідомив ОСОБА_5 про те, що 12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 1, за яким ПАТ «УкрСиббанк» здійснив відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором № НОМЕР_3 від 05.11.2007 року, укладеного між ОСОБА_5 та ПАТ «УкрСиббанк», на користь ТОВ «Кей-Колект».
Окремо ТОВ «Кей-Колект» у своєму листі звертає увагу ОСОБА_5 на те, що відповідно до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, анульована сума заборгованості є доходом ОСОБА_5, отриманим як додаткове благо, у звязку з чим позивачу необхідно самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації.
Відтак, за висновками акту перевірки було встановлено неподання такої податкової декларації за 2012 рік, у звязку із чим визначено суму податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, у розмірі 125278,61грн.
За нормою Податкового кодексу України доходом з джерелом його походження з України - є будь-який дохід, отриманий резидентом або нерезидентом, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України, її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні (пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).
Підпунктом 14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що додаткові блага це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Відповідно до пп.162.1.1, 162.1.3 п.162.1 ст.162 ПК України платниками податків є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; податковий агент.
Згідно пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. ОСОБА_6 кредитор повідомляє платника податку-боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.
На підставі п. 176.1 ст. 176 ПК України платники податку зобов'язані, зокрема: вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку; подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.
У відповідності до п.167.1 ст.167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри. ОСОБА_6 база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.
Відповідно п. 177.6 ст. 177 ПК України у разі, якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.
Згідно пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Згідно п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі, якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Тож аналіз вищевикладених норм ПК України та обставин справи показує, що ОСОБА_5 дійсно отримав у 2012 році додаткове благо у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором ТОВ «Кей-Колект» за його самостійним рішенням, про що було належним чином повідомлено позивача, а саме: повідомленням про анулювання (прощення) боргу від 19.04.2012 року за вих. № 2091 під підпис.
Слід зазначити, що Закон у пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України не визначає необхідність визначення судом, у разі спору, того з яких сум складається сума боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, та чи має значення для висновку про отримання платником податку додаткового блага обсяг понесених боржником за кредитним договором витрат.
Так, доходом платника податку, отриманим як додаткове благо, є сума боргу, анульованого кредитором за самостійним рішенням, та виключенням з цього правила є лише застереження щодо рішень кредитора, повязаних з процедурою банкрутства.
А обов'язок відображення боржником у річній податковій декларації доходу у вигляді суми анульованого кредитором боргу та відповідно його сплаті до бюджету виникає у разі повідомлення кредитором боржника про анулювання боргу, а також факт включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку.
Тим більше, що на вимогу суду було надано повідомлення ТОВ «Кей-Колект» про анулювання боргу в порядку пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України із зазначенням загальної суми кредитної заборгованості станом на момент прийняття рішення - 19.04.2012 року, а також суми анульованої частини боргу, інформації про необхідність самостійного відображення у податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб суми додаткового блага та сплати податку.
Тому, з цього приводу доводи позивача щодо сум боргу та понесених витратах не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи. Та винесене за результатами проведеної перевірки оскаржуване податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 06.12.2013 року правомірно відображає суму заниження податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік у розмірі 125278,61грн., із нарахованим штрафом у 25% суми визначеного податкового зобов'язання за п. 123.1 ст.1243 ПК України, з огляду на що у задоволенні позовної вимоги п.2 також слід відмовити.
Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Суд згідно ст.86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Таким чином, доводи позивача є хибними та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, тому у задоволенні розглядуваного адміністративного позову необхідно відмовити повністю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складений 05.10.2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 05 жовтня 2016 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1