Справа № 205/5712/16-а (2-а/205/137/16)
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2016 рокусправа № 205/5712/16-а (2-а/205/137/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Уханенка С.А. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2016 року у справі № 205/5712/16-а за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 було повернуто Позивачу.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2016 року скасувати та прийняти судове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для розгляду справи.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи адміністративний позов Позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Закону України Про судовий збір, який визначає правові засади справляння судового збору, а саме в статті 5 вказаного Закону, відсутні відомості щодо звільнення даної категорії справ від сплати судового збору, а тому Позивачу необхідно було сплатити судовий збір за подання адміністративного позову немайнового характеру.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно п.1 ст.104 КАС України, позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Приписами п.3 ст.106 КАС України визначено, що до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб'єктом владних повноважень. Суб'єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов'язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу і третім особам копії позовної заяви та доданих до неї документів. До позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Згідно ч.1 ст.108 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

В свою чергу, відповідно до ч.3 ст.108 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що кожна особа може звернутися до суду з метою отримання захисту своїх порушених прав, свобод та інтересів шляхом подання адміністративного позову, оформленого з дотриманням вимог ст.106 КАС України, а саме зокрема додавши документ про сплату встановленого судового збору. Недотримання вказаної вимоги має наслідком залишення адміністративного позову без руху та подальшого його повернення Позивачу.

Як свідчать встановлені обставини справи, предметом спору виступає можливість скасування постанови серії ДР №108966 від 26.09.2016 року по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення дій, передбачених ч.6 ст.121 КУпАП.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку щодо недотримання Позивачем приписів КАС України при поданні адміністративного позову, а саме не здійснив сплату судового збору за подання позову немайнового характеру, що стало підставою для прийняття ухвали від 28.07.2016 року про залишення адміністративного позову без руху.

В подальшому, на підставі вказаних висновків, суд першої інстанції прийняв ухвалу від 19.09.2016 року про повернення адміністративного позову Позивачу.

Отже, з зазначеного вбачається, що підставою для винесення оскаржуваної ухвали були висновки суду першої інстанції стосовно не усунення Позивачем недоліків позовної заяви, яку залишено без руху.

Між тим, відповідно до ч.4 ст.288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що норми ч.4 ст. 288 КУпАП є спеціальними нормами порівняно з нормами Закону про судовий збір.

Отже, за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом про судовий збір.

Зазначена позиція також кореспондується з позицією пленуму Вищого адміністративного суду України, зазначеній в постанові №2 від 23.01.2015 року.

Таким чином, з огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості повернення адміністративного позову Позивачу з огляду на невиконання ним ухвали від 28.07.2016 року в частині несплати судового збору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2016 року була винесена з порушенням норм процесуального права, що свідчить про необхідність її скасування.

На підставі наведеного, керуючись, ст. 196, ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2016 року у справі № 205/5712/16-а скасувати.

Матеріали справи № 205/5712/16-а направити до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження по справі.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко