Справа № 311/3288/16-а
Суддя: Пушкарьова С. П.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження № 2-а/311/56/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2016 року місто Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Пушкарьова С.П., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до положень ст.. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком за 2016 рік з урахуванням раніше сплачених сум, а саме, 4 730 грн.

Відповідач копію ухвали про відкриття скороченого провадження отримав, у встановлений законом строк подав заперечення на позов.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності із ст.183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

За результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, оцінивши обставини справи, суд вважає їх достатніми для прийняття рішення.

При вивченні матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 20.09.2016.

В 2016 році позивачу ОСОБА_1 відповідачем була нарахована та виплачена щорічна грошова допомога, як учаснику бойових дій, відповідно до вимог пп. 5 п.22 ч.1 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» та постанови КМ України № 141 від 02.03.2016 «Деякі питання виплати в 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» в розмірі 920 грн., що визнано відповідачем та підтверджено ним в листуванні з позивачем та запереченнях на позов.

Крім іншого, відповідачем в листуванні з ОСОБА_1 зазначалося про відсутність правових підстав для застосування положень ст.. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», оскільки статус інваліда війни III групи позивачем отримано лише 20.09.2016, тобто вже після виплати допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 2 статті 95 Конституції України передбачено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно з пунктом 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст.12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 передбачено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 передбачено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та

прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Крім того, право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати пенсії узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі «Валентина Ніканорівна Великода проти України», яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст.1 Протоколу №1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень.

Судом встановлено, що позивач, як учасник боових дій, отримав щорічну одноразову допомогу до 5 травня за 2016 рік в розмірі 920 грн.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік у розмірі 920 грн. відповідач правомірно керувався положеннями Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

При цьому, суд вважає про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 щодо необхідності виплати йому грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік у розмірі встановленому статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки нормою цієї статті встановлено пільги особам, які мають статус «інваліда війни» при тому, що

позивач на момент виплати грошової допомоги такого статусу не мав, оскільки мав статус «учасника бойових дій» пільги для яких встановлені положеннями статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 86, 159, 160, 161, 162, 163, 167, 183-2 КАС України, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, відмовити.

Постанова, прийнята в порядку скороченого провадження, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною. Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Василівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.П. Пушкарьова

Суддя С.П. Пушкарьова

Помічник судді О.М. Коваль