Справа № 826/2137/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

25 листопада 2016 року 09:20 справа №826/2137/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О., Огурцова О.П., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до1. Міністерства оборони України 2. Генерального штабу Збройних Сил України
провизнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі по тексту - відповідач 1), Генерального штабу Збройних Сил України (далі по тексту - відповідач 2), в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо не призначення позивача з 15 грудня 2015 року на одну із вакантних посад - начальник центру планування; начальник центру напрямків Об`єднаного оперативного штабу; головний оперативний черговий Головного командного центру Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України; 2) зобов`язати відповідачів вчинити дії щодо призначення позивача на одну із вакантних посад - начальник центру планування; начальник центру напрямків Об`єднаного оперативного штабу; головний оперативний черговий Головного командного центру Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України; 3) зобов`язати відповідачів вчинити дії щодо зарахування позивача у розпорядження відповідного командира (начальника) з 16 грудня 2015 року зі збереженням виплат усіх встановлених чинним законодавством складових грошового забезпечення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/2137/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 13 квітня 2016 року позивач позовні вимоги підтримав, представник відповідача 2 проти задоволення позову заперечив, відповідач 1 свого представника до суду не направив, у зв`язку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:
15 жовтня 2011 року набрав чинності Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі по тексту - Контракт), відповідно до умов якого, позивач на посаді начальника відділу бойової підготовки військ (сил) заступника начальника управління підготовки військ (сил) Центрального управління підготовки та повсякденної діяльності військ (сил) Збройних Сил України добровільно взяв на себе зобов`язання проходити військову службу у Збройних Силах України протягом строку Контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулює порядок проходження військової служби, та цим Контрактом.

Згідно пункту 2 Контракту Міністерство оборони України, відповідно до умов вищезазначеного Контракту, зобов`язується відповідно до законодавства забезпечити належні умови для проходження військової служби позивачем; додержання його особистих прав і свобод та прав членів його сім`ї, включаючи надання пільг, гарантій і компенсацій, установлених законами та іншими нормативно-правовими актами України; призначення його на військові посади відповідно до отриманої освіти та військово-облікової спеціальності, присвоєння військових звань, просування по службі з урахуванням ділових і моральних якостей тощо.

Відповідно до пункту 3 Контракту він є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін на п`ять років.

Як стверджує позивач та не заперечується відповідачами, у зв`язку з проведенням організаційних заходів відповідно до спільних директив Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 30 липня 2015 року №Д-322/1/23дск та від 26 жовтня 2015 року №Д-322/1/30дск в Головному командному центрі Збройних Сил України проводилися організаційні заходи, внаслідок яких передбачалося у строк до 31 листопада 2015 року Головний командний центр Збройних Сил України переформувати у Об`єднаний оперативний штаб Збройних Сил України, а також передбачалося скорочення посади начальника центру планування-заступника начальника Головного командного центру.

Позивач вважає, що відповідачі в порушення вимог нормативно-правових актів з 15 грудня 2015 року до теперішнього часу не призначили його на одну з вакантних посад начальника центру планування, начальника центру напрямків Об`єднаного оперативного штабу, головного оперативного чергового Головного командного центру Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України та не зарахували позивача у розпорядження відповідного командира, чим допустили протиправну бездіяльність.

Відповідач 1 у письмових запереченнях на адміністративний позов зазначив, що відповідно до норм чинного законодавства позивач вважається таким, що перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , окрім того, повідомив, що станом на 27 квітня 2016 року документів щодо подальшого службового використання та розміщення позивача до Міністерства оборони України не надходило, як наслідок, підстави для видачі відповідного наказу відсутні.

Відповідач 2 письмове заперечення проти адміністративного позову до суду не надав.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред`явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України Про військовий обов`язок і військову службу, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно частини четвертої статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини шостої та сьомої статті 6 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу співвідношення чисельності офіцерського складу за військовими званнями та граничні строки перебування осіб офіцерського складу на посадах у Збройних Силах України та інших військових формуваннях встановлюються відповідно Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями.

Порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.

Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, який затверджено Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі по тексту - Положення).

Абзацами першим та другим пункту 12 Положення визначено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище.

Згідно підпункту 1 пункту 81 Положення призначення на посади військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі - номенклатура посад), яка затверджується Міністром оборони України.

Відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 82 Положення призначення військовослужбовців на нижчі посади здійснюється у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду.

Згідно пункту 93 Положення призначення військовослужбовців рядового складу, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, на посади, нижчі від їх фактичного військового звання, може здійснюватися у випадках, передбачених підпунктом 3 пункту 82 цього Положення, а також у разі переміщення військовослужбовців для дальшого проходження військової служби у місцевостях з установленими строками проходження військової служби.

Абзацом другим пункту 94 Положення визначено, що переміщення військовослужбовців з вищих посад на нижчі здійснюється на підставах, передбачених абзацами другим - шостим підпункту 3 та останнім абзацом пункту 82 цього Положення, - прямими начальниками у межах наданих їм прав щодо призначення на посади.

Таким чином, призначення позивача на нижчу посаду допускається нормами Положенням у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів та здійснюється на підставі наказу відповідної посадової особи.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170 (далі по тексту - Інструкція), військовослужбовці Збройних Сил України призначаються на військові посади, передбачені штатами (штатними розписами) військових частин. Призначення військовослужбовців на посади і переміщення по службі здійснюються за результатами оцінювання на підставі Резерву кандидатів для просування по службі (далі Резерв для просування по службі), Плану переміщення по службі з числа військовослужбовців (далі План переміщення на посади), подань, службового документа, визначеного підпунктом 5 пункту 1.5 розділу І цієї Інструкції (якщо в умовах воєнного часу неможливо оформити подання), та клопотань посадових осіб, а також рішень колегіальних органів, утворених відповідно до чинного законодавства України.

Згідно абзацу восьмого пункту 4.9 Інструкції підставами для видання наказів по особовому складу про призначення і переміщення військовослужбовців на нижчі посади є витяг із Плану переміщення на посади або в разі здійснення незапланованого переміщення - Подання.

Абзац дванадцятий пункту 4.9 Інструкції визначає, що подання підписується командиром військової частини й надсилається до посадової особи, яка має право видавати наказ по особовому складу щодо призначення або переміщення військовослужбовця.

Відповідно до абзаців тринадцятого-вісімнадцятого пункту 4.9 Інструкції крім вказаних документів, залежно від підстав призначення і переміщення, для видання наказів по особовому складу подаються: рапорти військовослужбовців з проханням про переміщення, а також рапорти посадових осіб щодо переміщення осіб рядового, сержантського і старшинського складу; копії атестацій і оцінних карток, а в особливий період службові характеристики; висновок військово-лікарської комісії; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин; копія наказу про накладене дисциплінарне стягнення.

Отже, для призначення позивача на нижчу посаду необхідно подати посадовій особі, яка має право видавати накази по особовому складу документи, без яких таке призначення є неможливим, а саме: подання командира військової частини, рапорт позивача з його проханням про переміщення, висновок військово-лікарської комісії тощо.

Матеріали справи підтверджують, що відповідно до аркушу бесіди від 30 листопада 2015 року позивачу повідомлено, що у зв`язку із проведенням організаційних заходів відповідно до спільних директив Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 30 липня 2015 року №Д-322/1/23дск та від 26 жовтня 2015 року №Д-322/1/30дск посада позивача підлягає скороченню, рівнозначних посад для розміщення в новій структурі Об`єднаного оперативного штабу не має, але разом з тим, існує можливість розміщення на нижчій за посадовим окладом вакантній посаді начальника центру планування (або начальника центру напрямів) Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України.

В аркуші бесіди від 30 листопада 2015 року зазначено, що позивач від призначення на нижчу посаду не згоден.

Підпис позивача на вищезазначеному аркуші бесіди від 30 листопада 2015 року відсутній, проте, позивач не заперечує, що на першій бесіди він дійсно відмовився від призначення на нижчу посаду.

Докази того, що у новій структурі Об`єднаного оперативного штабу наявні рівнозначні до скороченої посади позивача посади до суду не надано та в матеріалах справи відсутні.

07 грудня 2015 року позивач подав своєму безпосередньому керівництву рапорт для тимчасово виконуючому обов`язки начальника Головного командного центру Збройних Сил України генерал-майору ОСОБА_2 , відповідно до якого надав згоду на призначення на нижчу посаду начальника центру планування Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України.

Відповідно до аркушу бесіди від 12 грудня 2015 року позивачу повідомлено, що у зв`язку із проведенням організаційних заходів відповідно до спільних директив Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 30 липня 2015 року №Д-322/1/23дск та від 26 жовтня 2015 року №Д-322/1/30дск посада позивача підлягає скороченню, рівнозначних посад для розміщення офіцера в новій структурі не має, офіцеру для розміщення запропонована нижча за посадовим окладом вакантна посада начальника центру напрямків Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України.

В аркуші бесіди від 12 грудня 2015 року зазначено, що позивач від призначення на посаду начальника центру напрямків не погоджується.

Позивач в аркуші бесіди від 12 грудня 2015 року зазначив власноручно, що погоджується лише на посаду начальника центру планування.

Відповідачем 1 подано до суду список вакантних посад керівного складу Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України станом на 15 грудня 2015 року, відповідно до якого є вакантні посади начальник центру планування та начальник центру напрямків.

04 січня 2016 року листом №321/23 Головне управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України повідомило позивача про те, що на посаду начальника центру планування Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України, на яку погодився позивач, прийнято рішення призначити іншу посадову особу, та запропоновано позивачу надати згоду щодо призначення позивача на посаду начальника центру напрямку Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України, інших посад у Збройних Силах України для розміщення позивача немає.

Докази того, що станом на 04 січня 2016 року посада начальника центру планування є вакантною до суду не надано та в матеріалах справи відсутні.

Рапортом від 19 січня 2016 року позивач доповів, що надає згоду на призначення його на посаду начальника центру планування, згоди на призначення на посаду начальника центру напрямків Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України позивач відповідачам не надав.

19 січня 2016 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 Про направлення полковника ОСОБА_1 на військово-лікарську комісію №14 з метою визначення ступеня придатності до військової служби та прийняття рішення щодо подальшого службового використання наказано полковнику ОСОБА_1 отримати медичну характеристику у Лікувально-профілактичному відділі Національного військово-медичного клінічного центру Головний військовий клінічний госпіталь та з 19 січня 2016 року вибути до Національного військово-медичного клінічного центру Головний військовий клінічний госпіталь для проходження військово-лікарської комісії.

01 лютого 2016 року позивачу надана довідка військову-лікарської комісії №266 про придатність до військової служби.

Докази подання вищезазначеної довідки відповідачам або командиру частини до суду не надано.

Листом від 03 лютого 2016 року №321/699 Головне управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України повідомило позивача про те, що з метою визначення подальшого службового використання прийнято рішення щодо розгляду позивача на атестаційній комісії Збройних Сил України стосовно призначення на посаду начальника центру напрямків головного командного центру Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України.

Окрім того, зі змісту листа від 03 лютого 2016 року №321/699 вбачається, що 27 січня 2016 року позивачем надано згоду на призначення на посаду начальника центру напрямків Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України, яка є нижчою на один ступінь.

Позивач вищезазначене не заперечував, доказів зворотного до суду не надано та в матеріалах справи відсутні.

Як наслідок, суд приходить до висновку, що без рапорту позивача з його згодою на переміщення його на нижчу посаду та без інших передбачених Положенням та Інструкцією документів призначення його на нижчу посаду є неможливим.

Докази підготовки та направлення відповідачам документів, які передбачені Положенням та Інструкцією до суду не надано та в матеріалах справи відсутні, що свідчить про відсутність в діях відповідачів протиправної бездіяльності та відсутність підстав для призначення позивача на відповідну посаду.

Лист Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України від 03 лютого 2016 року №321/699 також свідчить, що відповідачами вчиняються дії для подальшого призначення позивача на відповідну посаду.

Окрім того, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу, що в матеріалах справи міститься список заступників начальника Головного командного центру Збройних Сил України, начальників центрів, заступників начальників центрів та пропозиції щодо подальшого їх службового використання під час проведення організаційних заходів станом на 15 грудня 2015 року, в якому зазначено, що позивачем 18 березня 2016 року подані документи щодо призначення його на посаду начальника управління по роботі з особовим складом заступника командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 по роботі з особовим складом Сухопутних військ Збройних Сил України, доказів зворотного до суду не надано, що додатково свідчить про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Стосовно зарахування позивача у розпорядження необхідно зазначити, що відповідно до підпункту 1 пункту 116 Положення зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі, розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, якщо до кінця встановленого строку проведення цих заходів не вирішено питання щодо дальшого службового використання вивільнених військовослужбовців.

Згідно абзацу двадцять першого пункту 116 Положення військовослужбовець, якого звільнено з посади, вважається таким, що перебуває у розпорядженні відповідного командира (начальника) військової частини, у списках якої він перебуває, з дня, що настає за днем звільнення, та до дня, з якого він приступив до виконання обов`язків за новою військовою посадою, на яку його призначено (до дня зарахування у розпорядження посадової особи, яка має право призначення на посаду).

Абзацами другим, третім, п`ятим та сьомим пункту 4.16 Інструкції передбачено, що зарахування військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб здійснюється з урахуванням таких особливостей: звільнення з посади і зарахування в розпорядження проводяться за підставами, визначеними пунктом 116 Положення, наказом посадової особи, до номенклатури призначення якої належить посада військовослужбовця, або наказом прямого командира (начальника) цієї посадової особи; зарахування проводиться в розпорядження посадової особи, до компетенції якої належить вирішення питання дальшого службового використання військовослужбовця, або, в разі неможливості вирішення цього питання, у розпорядження прямого командира (начальника); зарахування військовослужбовців у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 (крім військовослужбовців, які займають посади номенклатури призначення командира військової частини НОМЕР_2 ) проводиться наказом Міністра оборони України; звільнення з посад і зарахування військовослужбовців у випадках, визначених підпунктами 1, 16 пункту 116 Положення, проводяться в розпорядження посадової особи, до номенклатури призначення якої належала скорочена посада, або наступної вищої посадової особи з дня закінчення встановленого строку проведення організаційно-штатних заходів, крім випадку, визначеного пунктом 256 Положення.

Таким чином, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що позивач з моменту скорочення його посади перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , окрім того до компетенції Міністерства оборони України не належить видання наказу про зарахування позивача у розпорядження.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва відповідачами доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов