Справа № 821/1568/16
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/1568/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради до відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, третя особа: ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, скасування постанов ВП № 16193391 від 04.10.2016 р. про накладення штрафу та про закінчення виконавчого провадження,

встановив:

Департамент містобудування та землекористування Херсонської міської ради (далі - позивач, Департамент) звернувся з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні (далі - відповідач, ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні), третя особа: ОСОБА_1, в якому просить визнати незаконними дії головного державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні Федосєєва Сергія Миколайовича; скасувати постанову про накладення штрафу від 04.10.2016 р. серія ВП № 16193391, постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.10.2016 р. серія ВП № 16193391, винесені головним державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні Федосєєвим Сергієм Миколайовичем.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06.05.2016 р. головним державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні Федосєєвим С.М. винесено постанову про накладення штрафу на Департамент за невиконання рішення Господарського суду Херсонської області, яку було оскаржено у судовому порядку. Оскільки вказана постанова від 06.05.2016 р. не набрала законної сили головний державний виконавець ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні не мав підстав для винесення постанови про накладення штрафу за повторне невиконання рішення суду боржником та постанови про закінчення виконавчого провадження. Також вказує на те, що при винесенні оскаржуваних постанов державний виконавець керувався редакцією Закону України "Про виконавче провадження", яка не діяла на момент їх прийняття. На даний час новим Законом України "Про виконавче провадження" взагалі не передбачено винесення повторної постанови про накладення штрафу у подвійному розмірі. Також зазначає, що державний виконавець порушив редакцію й старого Закону, так як при прийнятті першої постанови про накладення штрафу не встановив новий строк виконання рішення суду відповідно до ст.89 Закону України "Про виконавче провадження.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача повторно до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень на позов не надав. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. До суду повернулись рекомендовані поштові повідомлення, які свідчать про отримання відповідачем кореспонденції суду 11.11.2016 р. та 18.11.2016 р.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Частиною 6 статті 128 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06.05.2016 р. головним державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні Федосєєвим С.М. винесено постанову про накладення на Департамент містобудування та землекористування Херсонської міської ради штрафу в розмірі 680 грн. за невиконання рішення Господарського суду Херсонської області від 26.12.2006 р. за виконавчим листом від 26.10.2009 р. № 14/211-АП-06 про зобов'язання Департаменту надати висновок щодо проекту відведення земельної ділянки площею 0,0084 га із земель запасу по АДРЕСА_1, та висновок по додатковому відведені земельної ділянки площею 0,0116 га за позовом ОСОБА_1

Постанову про накладення штрафу від 06.05.2016 р. Департаментом оскаржено у судовому порядку. Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 14.07.2016 р. у справі № 821/656/16 позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог.

01.08.2016 р. на постанову від 14.07.2016 р. позивачем подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного адміністративного суду, яким 05.10.2016 р. відкрито апеляційне провадження, а 16.11.2016 р. винесено ухвалу, якою апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14.07.2016 р. без змін.

04.10.2016 р. за повторне невиконання рішення суду головним державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні Федосєєвим С.М. винесено постанову про накладення на Департамент штрафу в подвійному розмірі, а саме в сумі 1360 грн., а також постанову про закінчення виконавчого провадження з метою направлення до правоохоронних органів подання про порушення кримінального провадження за невиконання рішення суду.

Не погоджуючись з даними постановами позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступних приписів чинного законодавства України.

02 червня 2016 року прийнято в новій редакції Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень цей Закон набирає чинності одночасно з набранням чинності Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", крім статей 8, 9 та положень, що стосуються діяльності приватних виконавців, які вводяться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

Також 02 червня 2016 року прийнято Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII).

Відповідно до розділу IV Прикінцевих та перехідних положень цей Закон набирає чинності через три місяці з дня його опублікування, крім пункту 7 цього розділу цього Закону, який набирає чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.

Розділами ХІІІ та ІV Прикінцевих та перехідних положень Законів № 1404-VIII та № 1403-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України "Про державну виконавчу службу".

Закони № 1404-VIII та № 1403-VIII набрали чинності 05.10.2016 р., у зв'язку з чим Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. № 606-ХІV (далі - Закон № 606-ХІV) втратив чинність 05.10.2016 р.

Оскаржувані позивачем постанови про накладення штрафу та про закінчення виконавчого провадження винесені головним державним виконавцем 04.10.2016 р., тобто у період дії Закону № 606-ХІV, а тому доводи позивача про застосування головним державним виконавцем норм Закону, які втратили чинність, не відповідають дійсності.

Згідно ст.1 Закону № 606-ХІV (тут і надалі - який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) є сукупністю дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Відповідно до ст.17 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.19 Закону № 606-ХІV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документу, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, яку надсилає не пізніше наступного дня стягувачу та боржникові. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом (ч.2 ст.25 Закону № 606-ХІV).

Статтею 75 Закону № 606-ХІV передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Відповідно до ст.89 Закону № 606-ХІV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян; на боржника юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржника без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

Аналогічні приписи містить Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5.

З наведених правових норм слідує, що штраф застосовується до боржника, у разі невиконання ним без поважних причин вимог державного виконавця про необхідність виконання судового рішення у встановлений ним строк. Тобто, постанова державного виконавця про накладення штрафу, в тому числі повторного, приймається за умови наявності таких факторів як невиконання рішення суду та відсутність поважних причин такого невиконання.

Поважними причинами невиконання рішення суду відповідно до норм чинного законодавства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Позивач у своєму позові не зазначає про наявність будь-яких поважних причин повторного невиконання ним судового рішення.

Суд акцентує увагу на тому, що жодною правовою нормою не передбачено такого поняття "як набрання постановою про накладення штрафу" законної сили. Законом № 606-ХІV визначено підстави для накладення на боржника штрафу за невиконання судового рішення та порядок і строки її оскарження.

Оскарження боржником постанови про накладення штрафу у судовому порядку не звільняє його від обов'язку виконати судове рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Судове рішення, яке набрало законної сили підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок. Державний виконавець зобов'язаний вживати усіх передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів для примусового виконання рішень суду неупереджено, своєчасно та в повному обсязі. Тобто, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст.8 Конституції України принципу верховенства права.

Оскільки Департаментом повторно не виконано судове рішення без поважних причин, головним державним виконавцем правомірно накладено на позивача штраф у розмірі 1360 грн.

При цьому суд зазначає, що головним державним виконавцем було надано Департаменту достатньо часу для виконання рішення суду з моменту винесення першої постанови про накладення штрафу, а саме майже 5 місяців.

У зв'язку з неможливістю виконання рішення суду без боржника, та накладення на позивача штрафів постановами від 06.05.2016 р. та 04.10.2016 р., державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.10.2016 р. Дані дії головного державного виконавця повністю узгоджуються з вимогами п.11 ч.1 ст.49, ч.3 ст.75 Закону № 606-ХІV.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що оскаржувані постанови від 04.10.2016 р. про накладення штрафу в розмірі 1360 грн. та про закінчення виконавчого провадження прийняті головним державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні Федосєєвим С.М. на підставах, у спосіб та в порядку, передбаченому чинним законодавством України, тобто правомірно, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 71, 122, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Відмовити в задоволенні позову Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради до відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, третя особа: ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, скасування постанов ВП № 16193391 від 04.10.2016 р. про накладення штрафу та про закінчення виконавчого провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 11.5