Справа № 826/19398/15
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року м. Київ К/800/15753/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Голяшкіна О.В. Кравцова О.В.

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Київської міської митниці ДФС України

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2016 року

у справі №826/19398/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Керамхолл"

до Київської міської митниці ДФС України

про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної

вартості товару та картки відмови у прийнятті митної декларації, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Керамхолл" звернулося до суду з позовом до Київської міської митниці ДФС України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товару та картки відмови у прийнятті митної декларації.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено правомірність застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості товару та обґрунтовано неможливість застосування попередніх методів визначення митної вартості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2016 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2016 року скасовано.

Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамхолл» задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської митиці ДФС України від 14 серпня 2015 року №100270001/2015/00062/2 про коригування митної вартості товару.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації від 14 серпня 2015 року №100270001/2015/00142.

Суд апеляційної інстанції скасував рішення та задовольнив позов, оскільки надані Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Керамхолл" для митного оформлення документи не містять розбіжностей, а їх дані піддаються обчисленню та підтверджують ціну товару.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Київська міська митниця ДФС України звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем (покупець) та OU Solifanance (Естонія) (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №060913 від 06 вересня 2013 року, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує та оплачує будівельні та оздоблювальні матеріали (керамічну плитку).

14 серпня 2015 року з метою митного оформлення ввезених на територію України товарів позивачем до Київської міської митниці ДФС подано митну декларацію від 14 серпня 2015 року №100270001/2015/220597, в якій вказано митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору.

Для здійснення митного оформлення товару позивачем надано такі документи: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами №100/2012/0003873; міжнародна актобільна накладна №036977; коносамент NYKS; документ, що підстверджує вартість перевезення товару №12/08/Л-18; прейкранти (прайс-листи) виробника товару; рахунки-фактури (інвойси); пакувальні листи; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №060913; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) (специфікація№16, 17, 18); інформацію про позитивні результати здійснення фіто санітарного контролю товару; інформація про позитивні результати здійснення радіоекологічного контролю; декларації про походження товару; копію митної декларації країни відправлення.

14 серпня 2015 року Київською міською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №100270001/2015/00062/2, яким митну вартість визначено із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Митного кодексу України.

Відповідачем вказано, що заявлена декларантом митна вартість не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій), у зв'язку з відсутністю всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв'язку з розбіжностями в поданих документах.

Рішення про коригування митної вартості товарів від 14 серпня 2015 року №100270001/2015/00062/2 стало підставою для видання картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14 серпня 2015 року №100270001/2015/00142.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно частин 1, 2 статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно частини 1, 2 статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно частини 4 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Частиною 1 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Скаржник касаційну скаргу мотивував тим, що документи, подані позивачем для підтвердження правильності визначення митної вартості товару містили розбіжності та не мали всіх відомостей, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів. Вказав, що в п. 2.2 контракту від 06 вересня 2013 року№060913 зазначено, що ціна на товар включає вартість пакування та маркування товару, проте відсутні відомості щодо вартості пакування та маркування товару, що виключає можливість перевірити заявлену декларантом митну вартість.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з твердженням скаржника та вважає за необхідне зазначити наступне.

За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів відповідач дійшов висновку, що відсутні відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості (відомості не підтверджено документально), а саме маркування, пакування.

У зв'язку з тим, що подані документи містять розбіжності, а саме в п. 2.2 контракту вказано, що вартість маркування, пакування включені у вартість товару, відповідач повідомив позивача про необхідність подання додаткових документів: прайс-лист виробника товару; виписку з бухгалтерської документації; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку, митна вартість яких визначається; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, банківські платіжні документи, що стосуються товару, також на бажання декларанта інші додаткові документи для підтвердження вартості товару (а.с.26).

На вказаний запит позивачем надано: виписки з бухгалтерської документації; прайс-лист продавця; копію митної декларації країни відправлення; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Стосовно посилань скаржника на п. 2.2 контракту від 06 вересня 2013 року№060913 як на підставу неправильності визначення декларантом митної вартості товару, колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає наступне.

Відповідно до статті 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати, понесені покупцем на вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

З огляду на вказане, наведені складові митної вартості товарів додаються до неї (митної вартості) тільки в тому разі, якщо вони не включаються до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті.

З урахуванням того, що згідно з п. 2.2 контракту № 060913 від 06 вересня 2013 року, в ціну товару включена вартість пакування та маркування товару, то вимоги митного органу щодо виокремлення та підтвердження вказаних складових митної вартості товару є безпідставними.

Отже, надані для митного оформлення документи не містять розбіжностей, а їх дані піддаються обчисленню та підтверджують ціну товару.

Тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамхолл».

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновку суду апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

Судом апеляційної інстанції правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновку, викладеному в оскаржуваному рішенні суду апеляційної інстанції, воно ґрунтується на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Київської міської митниці ДФС України - залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2016 року

у справі №826/19398/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді