Справа № 541/1565/16-а
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 р.Справа № 541/1565/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25.10.2016р. по справі № 541/1565/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Першого заступника начальника Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області Майбороди Вікторії Миколаївни , Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

про скасування постанови про накладення адміністративого стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

25 жовтня 2016 року постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) до Першого заступника начальника Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області Майбороди Вікторії Миколаївни (далі- відповідач №1), Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (далі- відповідач №2, Миргородська ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області) про скасування постанови першого заступника начальника Миргородської ОДПІ Майбороди Вікторії Миколаївни, від 23 червня 2016 року про накладення адміністративного стягнення на головного бухгалтера ДП ДАК «ХЛІБ УКРАЇНИ» МИРГОРОДСЬКИЙ КХП №1, ОСОБА_1 за скоєння правопорушення передбаченого ч.3 ст. 165-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 680 гривень.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25.10.2016 року у справі №541/1565/16-а скасувати, винести рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Обґрунтовуючи заявлені у апеляційній скарзі вимоги, вказує, що в провадженні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області від 24.11.2014 року при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження ЗВП № 9481299 від 31.01.2008 року накладено арешт на кошти, що містяться на всіх рахунках ДП ДАК "Хліб України" "Миргородський КХП №1", що відкриті у банках, чи будуть відкриті у майбутньому в межах суми стягнення 6 551 329,81 грн. Постановою державного виконавця Вп № 44141327 від 12.09.2014 року накладено арешт на кошти, що містяться або будуть надходити до каси підприємства боржника ДП ДАК "Хліб України" "Миргородський КХП №1". Позивач стверджує, що враховуючи дану постанову в неї не було можливості сплатити єдиний соціальний внесок.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідачами письмових заперечень на апеляційну скаргу надано не було.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 працює головним бухгалтером на ДП ДАК «ХЛІБ «УКРАЇНИ» Миргородський КХП №1. На підставі протоколів про адміністративне правопорушення без номера серія АА№ 869767 та АА№869768 від 21.06.2016 року за не сплату ЄСВ за квітень, травень 2016 року на головного бухгалтера ДП ДАК «ХЛІБ «УКРАЇНИ» Миргородський КХП №1 ОСОБА_1 постановою Серія АА №081606 від 23 червня 2016 року було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн., за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 165-1 КУпАП (а.с.9-14).

14.11.2014 року постановою головного державного виконавця Пецяк Л.В. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у Полтавській області на підставі рішення суду накладено арешт на кошти що містяться на всіх рахунках боржника ДП ДАК «ХЛІБ «УКРАЇНИ» Миргородський КХП №1 (а.с.6).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності накладення адміністративного стягнення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди зобов'язані перевірити оскаржені рішення, дії на предмет того, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства доходів і зборів в Україні від 09.09.2013р. за №455, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 19.09.2013р. №1622/24154 (далі- Інструкція).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Пунктом 10 зазначеної норми Закону визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з абзацом 1 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Тобто, позивач, в розумінні зазначених норм Закону, є страхувальником та на нього покладений обов'язок нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Статтею 6 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що платник єдиного внеску, зокрема, зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4.3.6 Інструкції передбачено, що нараховані за відповідний календарний місяць суми єдиного внеску сплачуються платниками не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця незалежно від виплати заробітної плати та інших видів виплат, на суми яких нараховується єдиний внесок.

Абзацом 1 частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Абзацом 2 частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі.

Також, колегія суддів зазначає, що ч. 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

З системного аналізу вказаної норми випливає, що сплата єдиного внеску відбувається у строки визначені абзацом першим ч. 8 ст. 9 вищенаведеного Закону підчас кожної виплати доходу, але винятком є випадок коли внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим ч. 8 ст. 9 вищенаведеного Закону, в зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що виплата єдиного внеску незалежно від дати сплати сум на які нараховується єдиний внесок повинна відбуватися у строки визначені абз.1 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Таким чином посилання заявника в апеляційній скарзі на неможливість сплати єдиного внеску в зв'язку з арештом рахунків підприємства є безпідставним.

Також, згідно зі ст. ст. 1, 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв'язку з неспроможністю боржника виконати після настаня встановленого строку існуючі зобов'язання і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідації з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням провадження у справі про банкрутство не пов'язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати угоди, у нього можуть виникати нові зобов'язання, а відтак дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Що стосується зобов'язань поточних кредиторів, то за цими зобов'язаннями згідно із загальними правилами нараховуються неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

З матеріалів справи вбачається. що арешт рахунків ДП ДАК "Хліб України" "Миргородський КХП №1" здійснено 12.09.2014 року, але підприємство на даний час працює, використовує працю фізичних осіб на умовах трудового договору, отримує прибуток тому накладення арешту на рахунки боржника не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після накладення арешту на рахунки.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на постанову Миргородського районного суду Полтавської області від 05.08.2016 року №541/1717/16-п є безпідставними, оскільки вказана постанова не є преюдиційною для даної справи.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується повністю із висновком суду першої інстанції, так як обставини справи встановлені правильно, докази досліджені вірно, відповідно рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, тому судове рішення не підлягає скасуванню, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25.10.2016р. по справі № 541/1565/16-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Сіренко О.І.
Судді Любчич Л.В. Спаскін О.А.
Повний текст ухвали виготовлений 05.12.2016 р.