Справа № 826/7369/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 грудня 2016 року № 826/7369/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Погрібніченка І.М., суддів: Іщука І.О., Шулежка В.П. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної архітектурно - будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області

третя особа ОСОБА_2

про визнання протиправною бездіяльності,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась з позовом до Державної архітектурно - будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області (надалі також - відповідач), за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 з урахуванням зменшених позовних вимог про:

- визнання протиправною бездіяльність Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області, яка полягає у не вчиненні дій щодо вимог про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 22.10.2014р. №КС 89 поданої заявником будівництва ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1;

- визнання протиправними дії Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області щодо реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 22.10.2014р. №КС 89 поданої заявником будівництва ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій та бездіяльності відповідача щодо реєстрації та не скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 22.10.2014р. №КС 89 поданої заявником будівництва ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги.

Представник відповідача та представник третьої особи проти позову заперечили з підстав його необґрунтованості.

На підставі п. 6 ст. 128 КАС України суд прийшов до переконання про можливість подальшого розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 0,0639га розташованої в с. Софіївська Борщагівка, вул. Волошкова, 18/1, Києво-Святошинський район, Київської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 19.02.2008р. на якій розташовано нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 141,2кв.м., житловою площею 95,2кв.м. з надвірними будівлями та спорудами.

Як зазначає позивач та його представник на межі її земельної ділянки, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будується багатоквартирний житловий будинок з порушенням норм містобудівного законодавства, зокрема, в порушення п. 3.13 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» відстань між жилими будинками повинна становити 20 метрів, а по факту становить 10 метрів.

Позивач наголошує на тому, що неодноразово зверталась до відповідача з заявами та скаргами щодо необхідності проведення перевірки та встановлення факту здійснення самочинного будівництва та щодо скасування (призупинення) декларації про початок будівельних робіт, зареєстрованої забудовником ОСОБА_2

Однак, лише після звернення до суду з даним адміністративним позовом відповідачем було скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 22.10.2014р. №КС 89 поданої заявником будівництва ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Вважаючи протиправними дії та бездіяльність відповідача щодо реєстрації та не скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 22.10.2014р. №КС 89 поданої заявником будівництва ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи дану справу, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовідносини, що є предметом даного спору регулюються Законом України "Про основи містобудування" від 16.11.1992 року №2780-ХП, Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 року №3038-VI, Порядком виконання будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466, та іншими нормативними актами.

Законом України "Про основи містобудування" передбачено, що він визначає правові, економічні, соціальні та організаційні засади містобудівної діяльності в Україні і спрямований на формування повноцінного життєвого середовища, забезпечення при цьому охорони навколишнього природного оточення, раціонального природокористування та збереження культурної спадщини.

Статтею 1 Закону України "Про основи містобудування" визначено, що містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об'єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об'єктів містобудування, спорудження інших об'єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збережені традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітації об'єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

Стаття 2 Закону України "Про основи містобудування" визначає головні напрямки містобудівної діяльності, якими є планування, забудова та інше використання територій, розробка і реалізація містобудівної документації та інвестиційних програм розвитку населених пунктів і територій, визначення територій, вибір, вилучення (викуп) і надання земель для містобудівних потреб, здійснення архітектурної діяльності, розміщення будівництва житлово-цивільних, виробничих та інших об'єктів, формування містобудівних ансамблів і ландшафтних комплексів, зон відпочинку та оздоровлення населення, створення соціальної, інженерної і транспортної інфраструктур територій та населених пунктів, створення та ведення містобудівних кадастрів населених пунктів, захист життєвого та природного середовища від шкідливого впливу техногенних і соціально-побутових факторів, небезпечних природних явищ, збереження пам'яток культурної спадщини, розвиток національних і культурних традицій в архітектурі і містобудуванні, забезпечення архітектурно-планувальих, функціональних і конструктивних якостей об'єктів містобудування, формування і реконструкція містобудівних ансамблів, кварталів, районів і ландшафтних комплексів, зон відпочинку та природних лікувальних ресурсів, розробка правових актів, державних стандартів, норм і правил, пов'язаних з містобудуванням, контроль за дотриманням містобудівного законодавства, підготовка кадрів для містобудування, підвищення їх кваліфікації, ліцензування певних видів господарської діяльності у будівництві в порядку, встановленому законодавством .

Згідно статті 3 Закону об'єктами містобудування є територія України та території її адміністративно-територіальних одиниць, їх частини та окремі земельні ділянки, функціональні території (зони) адміністративно-територіальних одиниць (житлової і громадської забудови, виробничі, рекреаційні, комунальні, охорони нерухомої культурної та природної спадщини та інші), будинки і споруди, їх комплекси, комунікаційні та споруди інженерної і транспортної інфраструктури, об'єкти архітектурної діяльності.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про архітектурну діяльність" для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 р. N 294 (далі - Положення №294) Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Згідно з п. 3 Положення № 294 основними завданнями Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, а саме, крім іншого здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування у визначених законодавством випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації. Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється.

Відповідно до п. 8 Порядку № 466 реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності". Декларація приймається у дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта.

Замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до Інспекції два примірники декларації (п. 9 Порядку № 466).

Згідно з п. 10.11 Порядку № 466 Інспекція протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та вносить їх до єдиного реєстру. У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її замовнику з обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 391 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Отже, з зазначених норм законодавства вбачається, що орган архітектурно-будівельного контролю має законодавчо визначені права щодо реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та скасування її реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.10.2014р. від ОСОБА_2 до відповідача надійшло два примірника декларації про початок виконання будівельних робіт "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями з окремими входами по АДРЕСА_1". Перевіривши повноту даних, які були зазначені в поданій декларації відповідач здійснив дії щодо її реєстрації.

Обставини щодо реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями з окремими входами по АДРЕСА_1 були предметом дослідження в адміністративній справі №826/19507/14 за позовом ОСОБА_1 до ДАБІ України, третя особа ОСОБА_2 про скасування реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт замовником будівництва ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.02.2015р. у зазначеній справі, яка ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2015р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.09.2015р. залишена без змін, у задоволенні позову було відмовлено.

Зокрема, вказаними судовими рішеннями було встановлено відсутність підстав для захисту прав та охоронюваних інтересів позивача шляхом скасування реєстрації вказаної декларації, а належним способом захисту є звернення позивача до суду з вимогами про визнання наслідків будівництва самочинним із застосуванням відповідних правових наслідків.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, за вказаних обставин суд вважає, що вимога позивача про визнання дій Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області щодо реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 22.10.2014р. №КС 89 поданої заявником будівництва ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 також не призведе до відновлення порушених прав позивача через неналежно обраний спосіб судового захисту, у зв'язку із чим в її задоволенні слід відмовити.

Одночасно, вирішуючи вимогу позивача про визнання протиправною бездіяльності Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області, яка полягає у не вчиненні дій щодо скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 22.10.2014р. №КС 89 поданої заявником будівництва ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 суд зазначає таке.

Як вбачається з позовної заяви така позовна вимога обґрунтована тим, що протиправна бездіяльність відповідача продовжувалася з 10.11.2014 року (дати подання третьої скарги ОСОБА_1) по 01.03.2016 року, коли відповідачем було самостійно скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт на підставі багаторазових скарг і звернень позивача. При цьому, на переконання позивача, відповідач проводив перевірки неповно та вибірково, не перевіряючи наявність наведених у скаргах порушень.

Суд заначає, що бездіяльністю субєкта владних повноважень є його пасивна поведінка, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи (наприклад, неприйняття рішення за заявою особи, неоприлюднення нормативно- правового акта тощо).

У той же час матеріали справи містять копію наказу Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області від 01.03.2016р. №63 «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт», яким скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 22.10.2014р. №КС 89, замовник - ОСОБА_2

Отже, права позивача у спірних правовідносинах було поновлено відповідачем в позасудовому порядку та на час розгляду даної адміністративної справи така бездіяльність перестала існувати.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно приписів статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто, для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв'язку з вчиненням відповідних дій/бездіяльності чи прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень порушуються права позивача, що підлягають відновленню.

Із наведених норм випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки позивача у сфері публічно-правових відносин.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Отже, зважаючи на ту обставину, що визнання протиправною бездіяльності Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області, яка полягає у не вчиненні дій щодо скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 22.10.2014р. №КС 89, за обставин вчинення суб'єктом владних повноважень таких дій, не призведе до поновлення порушених прав позивача у спірних правовідносинах, в задоволенні такої вимоги має бути відмовлено.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб'єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно з частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя І.М. Погрібніченко

Судді: І.О. Іщук

В.П. Шулежко