Справа № 711/6103/16-а
Суддя: Кондрацька Н. М.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 711/6103/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді: Кондрацької Н.М.

при секретарі Мелещенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1доУправління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Черкасах Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. В позові вказує, що їй з 01.02.2009призначено пенсію відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 3662-12 від 26.11.1993 в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001 «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 80%від суми заробітної плати. Позивач 17.06.2016звернулась до Управління пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області із заявою про перерахунок призначеної пенсії за правилами вище вказаної статті Закону України «Про прокуратуру» та на підставі довідки прокуратури Черкаської області №18/101 від 12.05.2016, в якій зазначено, що заробітна плата з 01.12.2015 згідно постанов КМУ від 31.05.2012 № 505 та від 09.12.2015 № 1013 становить 7280,94 грн. Однак, Управлінням пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області листом № 9821/02 від 24.06.2016 в перерахунку пенсії позивачу відмовило. Приймаючи таке рішення, відповідач посилався на Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII та п. 5 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213. З цих норм відповідачем зроблено висновок, що з 01.06.2015 пенсії в порядку та на умовах, визначених вказаними законами не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Позивач зазначила, що відмова відповідача в проведенні перерахування призначеної пенсії у розмірі 80% від суми місячного заробітку є незаконною. Так як, пенсія по інвалідності позивачу була призначена 01.02.2009, тобто до вступу в дію законів, на які у свій відмові посилається відповідач. Позивач просить суд визнати рішення Управління пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про відмову у здійсненні перерахунку пенсії їй у розмірі 80 % від розміру заробітку, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, - неправомірним та просить суд, зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області провести перерахунок пенсії призначеної їй згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 3662-12 від 26.11.1993 в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001 «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру», на підставі довідки прокуратури Черкаської області № 18/101 від 12.05.2016 у розмірі 80% від суми заробітку та виплатити їй різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.01.2016.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, представником відповідача згідно доручення Ільященко А.С. було надане суду заперечення, в якому зазначено, що позивач звернулася до управління 14.06.2016 із заявою про перерахунок пенсії з прийняттям постанови КМ України від 06.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативних актів». Але дана постанова стосується лише розміру окладу окремих категорій працівників та в ній відсутнє будь-яке посилання на здійснення перерахунку пенсії. Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII внесені зміни до ст. 50 -1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема, в частині проведення перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури. Так положення цієї статті поширюється на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію. Тобто закон передбачає, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначається КМ України, а зазначені зміни набрали чинності з 01.01.2015. Зазначили, що на даний час Урядом не визначено умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури. Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/ щомісячне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». В зв'язку з викладеним з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами не призначаються, раніше призначенні пенсії не перераховуються. А також, вимога позивача щодо стягнення з бюджетних асигнувань управління судового збору є безпідставною, так, як, позивач звільнений від сплати судового збору. Позов не визнала та просила суд, відмовити в задоволені позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно до ч.1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 призначена пенсія по інвалідності відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 80 % від суми заробітної плати.

Відповідно до копії довідки прокуратури Черкаської області від 12.05.2016 №18/101 вих. 16, з урахуванням вимог постанов Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505, від 09.12.2015 №1013, заробітна плата за займаною позивачем посадою, складає 7280,94 грн.

Позивач 17.06.2016 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області із заявою про здійснення перерахунку раніше призначеної їй пенсії, виходячи з суми заробітної плати, вказаної в довідці прокуратури Черкаської області від 12.05.2016 №18/101 вих. 16 ( згідно копії заяви ОСОБА_1 від 14.06.2016).

Згідно копії листа Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області від 24.06.2016 № 9821/02 відповідачем відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії. Приймаючи таке рішення, відповідач посилається на Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VIII та п. 5 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213. З цих норм відповідачем зроблено висновок, що з 01.06.2015 пенсії в порядку та на умовах, визначених вказаними законами не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 8, 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 3662-12 від 26.11.1993 року в редакції Закону № 2663-ІII від 12.07.2001, - «прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Прокурорам і слідчим, що визнані інвалідами І або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку із підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отриманих працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи».

Отже, положення Законодавства України, в редакції, що діяла на час виникнення у позивача права на пенсію, - гарантували їй право на перерахунок пенсії, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, виходячи з розміру одержуваного нею заробітку, зокрема станом на 01.12.2015.

Пенсія по інвалідності позивачу була призначена 01.02.2009, тобто до вступу в дію законів, на які у своїй відмові посилається відповідач.

Одночасно, відмовивши у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до вказаного позивачем розміру заробітку, відповідач послався на положення Закону, який не був чинним на час виникнення у позивача відповідного обсягу прав, тобто застосував його зворотну дію.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Конституції України, норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював правову позицію, згідно з якою виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо .

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення № 5-рп/2002).

Крім того, Конституційний Суд України в мотивувальній частині свого рішення від 09.02.1999 року № 1-рп99 у справі щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що «За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце».

Згідно зі ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

У постанові Верховного Суду України від 10.12.2013, ухваленій в порядку п.1 ч.1 ст. 237 КАСУ роз`яснено, що виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Згідно постанови від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади» Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що «відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод».

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАСУ висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно- правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Управління Пенсійного фонду України у м. Черкасах Черкаської області, відмовивши у здійсненні вказаного перерахунку, здійснюючи свої владні повноваження, не виконав вимоги ст.ст. 8, 22 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 3662-12 від 26.11.1993 року в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001 «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру», ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України», постанови Верховного Суду України від 10.12.2013.

Тому рішення відповідача про відмову у здійсненні перерахунку призначеної позивачу пенсії у розмірі 80% від розміру заробітної плати, зафіксованої у довідці прокуратури Черкаської області №18/101 від 12.05.2016є протиправним.

Оскільки у ч. 17 ст. 50-1, ч.20 ст. 86, в ЗУ «Про прокуратуру» закріплено матеріальне право позивача на перерахунок пенсії, якого останній не може бути позбавлений. При цьому, позивач не повинен нести майнову відповідальність за неприйняття Урядом нормативного акта, який визначатиме процедуру реалізації цього права.

В силу вимог ч. 2 ст. 3 Конституції України держава відповідає перед людиною за свою діяльність.

В п. 31 рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року, заяви № 68385/10 та 71378/10 Європейським судом з прав людини наголошувалось, що якщо у договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам. У п. 54-55 цього ж рішення ЄСПЛ зазначив, що відмова держави здійснити певні дії щодо врегулювання порядку реалізації права на соціальні виплати становила втручання в право людини, передбачене статтею 1 Першого протоколу.

У п. 51 рішення у справі «Щокін проти України», заяви №№ 23759/03 та 37943/06 судом зазначено, що говорячи про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції. Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні.

У п. 35 рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року, заяви № 68385/10 та 71378/10 ЄСПЛ зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Існування у позивача законного сподівання на перерахунок призначеної йому пенсії підтверджується наявною практикою національних судів у вирішенні аналогічних справ.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що гарантований Конвенцією принцип правової визначеності є одним із фундаментальних аспектів верховенства права. Він в тому числі, вимагає, щоб судові рішення були розумно передбачуваними. Цей висновок Європейський суд з прав людини зробив, у рішеннях «Коккінакіс проти Греції» від 25 травня 1993 року та «S.W. проти Об'єднаного Королівства» від 22 листопада 1995 року.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 01.06.2016, ухваленій в порядку ст. 237 КАСУ щодо усунення неоднакового застосування судами положень ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру», ст. 99 КАС України, ст. 87 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсії, інших періодичних платежів з Державного бюджету або позабюджетних державних фондів в межах суми стягнення за один місяць. А отже суд вважає, що перерахована сума пенсії у розмірі виплат за 1 місяць повинна бути виплачена позивачу негайно.

Відповідно до ст. 17 КАСУ підсудність справ про спори щодо правовідносин, які виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій визначено за адміністративними судами України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст: 18 КАСУ усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КАСУ адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи - позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування, знаходження) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Суд вважає, що дана позовна заява підлягає до задоволення, так як правовідносини щодо пенсійного забезпечення позивача виникли з часу звернення за призначенням пенсії (01.02.2009), а порядок призначення та перерахунку пенсії позивачу повинен регулюватись нормами законодавства України, які діяли на час призначення їй пенсії. Положення ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 3662-12 від 26.11.1993 в редакції Закону №2663-III від 12.07.2001 «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру», що діяла на час призначення позивачу пенсії гарантували їй право на перерахунок пенсії, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої вона вийшла на пенсію, та перерахунок повинен здійснюватися з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. А тому, в силу вимог ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» різниця між належною до сплати (5824,75 грн.) та фактично сплаченою (3456,46) повинна бути виплачена позивачу за весь строк, починаючи з 01.01.2016. Окрім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір в сумі 551,20 гривень.

На підставі викладеного, та керуючись Конституцією України, Законом України «Про прокуратуру», Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213, ст.ст. 2, 3, 11, 12, 17, 99, 160, 161, 162, 163, 186 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1доУправління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити .

Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області ОСОБА_1в перерахунку пенсії на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24.06.2016 за № 9821/02 - протиправною.

Зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області перерахувати з 01.01.2016 призначену ОСОБА_1пенсію у розмірі 80%, з урахуванням довідки прокуратури Черкаської області 12.05.2016 №18/101вих 16 про заробітну плату, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на момент призначення пенсії.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 гривень.

Постанову суду щодо присуджених виплат у межах суми стягнення за один місяць звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її проголошення, в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Головуючий: Н. М. Кондрацька