Справа № 815/3890/16
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3890/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2016 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Харченко Ю.В.

Суддів Аракелян М.М.

Тарасишина О.М.

При секретарі Рудченко О.І.

За участю представників сторін:

Позивач: ОСОБА_2 (паспорт серії КЕ 420439, виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області).

Від відповідача: представник Національного банку України Каранфілова О.В. - за довіреністю від 17.11.2015 р. №18-02025/88462.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національного банку України про визнання незаконними дій щодо невиплати заробітної плати за вимушений прогул за період з 05.05.2015р. по 24.05.2016р.; зобов'язання виплатити заробітну плату за вимушений прогул (включаючи усі премії та надбавки) за період з 05.05.2015р. по 24.05.2016р. у розмірі 162760,67грн., -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати незаконними дії Національного банку України щодо не виплати заробітної плати за вимушений прогул за період з 05.05.2015р. по 24.05.2016р.; зобов'язати Національний банк України виплатити ОСОБА_2 заробітну плату за вимушений прогул (включаючи усі премії та надбавки) за період з 05.05.2015р. по 24.05.2016р. у розмірі 162760,67грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Наказом Управління Національного банку України в Одеській області від 30 квітня 2015року №150-к завідувача сектору касових операцій відділу готівкового обліку і касових операцій ОСОБА_2, звільнено з роботи з 05 травня 2015року. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2015р. у справі №815/3180/15 визнано протиправним та скасовано Наказ Управління Національного банку України в Одеській області №150-к від 30.04.2015р. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016р. у справі №815/3180/15 апеляційну скаргу Національного банку України в особі Управління Національного банку України в Одеській області задоволено частково. Змінено мотивувальну частину Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2015р., а саме виключено посилання суду першої інстанції на відсутність зміни організаційної структури та скорочення штату працівників в Управлінні Національного банку України в Одеській області, та викладено її й редакції даної постанови. В іншій частині Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2015р. залишено без змін. У зв'язку з чим, на підставі Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2015р., Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016р. у справі №815/3180/15, та заяви ОСОБА_2 від 07.06.2016р., Національним банком України винесено Наказ №2709-к від 21.06.2016р. «Про звільнення ОСОБА_2.», яким скасовано Наказ Управління Національного банку України в Одеській області від 30 квітня 2015року №150-к «Про звільнення ОСОБА_2.», та звільнено завідувача сектору касових операцій відділу готівкового обліку і касових операцій Управління Національного банку України в Одеській області ОСОБА_2 з роботи 24.05.2016р., за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України). Тобто, як стверджує позивач, законне її звільнення відбулося відповідно до Наказу Національного банку України №2709-к від 21.06.2016р. «Про звільнення ОСОБА_2.» з 24.05.2016р., а тому, на думку ОСОБА_2, з урахуванням приписів ст.235 КЗпП України, Національний банк України зобов'язаний виплатити на її користь заробітну плату за вимушений прогул у період з 05.05.2015р. по 24.05.2016р.

Відповідач - Національний банк України з позовними вимогами не погоджується та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов (від 30.08.2016р. б/н), наголошуючи, зокрема, що відповідно до статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Тоді як, ані Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2015р., ані Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016р. у справі №815/3180/15, Національний банк України в особі Управління Національного банку України в Одеській області не зобов'язано поновити ОСОБА_2 на роботі, та виплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, 07.06.2016р. ОСОБА_2 звернулась до Національного банку України з Заявою №Т-102971/1/6377 щодо у якій, серед іншого, виклала прохання виплатити їй заборгованість за вимушений прогул - середньомісячну заробітну плату за посадою завідувача сектору за період з 05 травня 2015року по 24 травня 2016року; прийняти заяву про звільнення за згодою сторін з 24 травня 2016року; звільнити ОСОБА_2 за згодою сторін на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України з 24 травня 2016року; виправити запис в трудовій книжці - змінити підставу звільнення на звільнення за ч.1 ст.36 КЗпП України, а також дату звільнення.

Судом з'ясовано, що 21.06.2016р. на підставі Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2015р., Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016р. у справі №815/3180/15, та заяви ОСОБА_2 від 07.06.2016р., Національним банком України винесено Наказ №2709-к від 21.06.2016р. «Про звільнення ОСОБА_2.», яким скасовано Наказ Управління Національного банку України в Одеській області від 30 квітня 2015року №150-к «Про звільнення ОСОБА_2.», звільнено завідувача сектору касових операцій відділу готівкового обліку і касових операцій Управління Національного банку України в Одеській області ОСОБА_2 з роботи 24.05.2016р., за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України), та здійснено ОСОБА_2 виплату компенсації за 30 календарних днів невикористаної щорічної відпустки: основної за робочий рік з 28.11.2015р. по 24.05.2016р. - 15 календарних днів, додаткової за 15 років стажу державної служби (18.03.2016р. - 17.03.2017р.) - 15 календарних днів.

З матеріалів справи також вбачається, що за результатами розгляду Заяви ОСОБА_2 від 07.06.2016р., Національним банком України на адресу заявника надіслано Лист №17-0007/53990 від 29.06.2016р., за підписом директора Департаменту персоналу Борисенко Р.М., яким ОСОБА_2 повідомлено, що Наказом Національного банку України від 21.06.2016р. №2709-к наказ Управління Національною банку України в Одеській області від 30.04.2015р. №150-к скасовано, та ОСОБА_2 звільнено з роботи 24.05.2016р. за угодою сторін, на підставі п.1 ст.36 Кодексу законів про працю України, згідно з поданою заявою. У зв'язку з чим, до трудової книжки ОСОБА_2 внесено відповідні зміни. Також, в означеному Листі Національного банку України №17-0007/53990 від 29.06.2016р., зазначено, що для виплати середньою заробітку за час вимушеного прогулу підстав не вбачається, оскільки Одеським окружним адміністративним судом, та Одеським апеляційним адміністративним судом відповідне рішення не прийнято.

Не погодившись з позицією Національного банку України, викладеною у вищевказаному Листі №17-0007/53990 від 29.06.2016р. щодо відмови у виплаті заборгованості за вимушений прогул, позивач - ОСОБА_2 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання незаконними дій Національного банку України щодо невиплати заробітної плати за вимушений прогул за період з 05.05.2015р. по 24.05.2016р.; зобов'язання Національного банку України виплатити ОСОБА_2 заробітну плату за вимушений прогул (включаючи усі премії та надбавки) за період з 05.05.2015р. по 24.05.2016р. у розмірі 162760,67грн., є безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами, Наказом Управління Національного банку України в Одеській області від 30 квітня 2015року №150-к завідувача сектору касових операцій відділу готівкового обліку і касових операцій ОСОБА_2, звільнено з роботи з 05 травня 2015року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2015р. у справі №815/3180/15, адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено, визнано протиправним та скасовано Наказ Управління Національного банку України в Одеській області №150-к від 30.04.2015р.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016р. у справі №815/3180/15 апеляційну скаргу Національного банку України в особі Управління Національного банку України в Одеській області задоволено частково. Змінено мотивувальну частину Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2015р., а саме виключено посилання суду першої інстанції на відсутність зміни організаційної структури та скорочення штату працівників в Управлінні Національного банку України в Одеській області, та викладено її й редакції даної постанови. В іншій частині Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2015р. залишено без змін.

У зв'язку з чим, на підставі Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2015р., Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016р. у справі №815/3180/15, та заяви ОСОБА_2 від 07.06.2016р., Національним банком України винесено Наказ №2709-к від 21.06.2016р. «Про звільнення ОСОБА_2.», яким скасовано Наказ Управління Національного банку України в Одеській області від 30 квітня 2015року №150-к «Про звільнення ОСОБА_2.», звільнено завідувача сектору касових операцій відділу готівкового обліку і касових операцій Управління Національного банку України в Одеській області ОСОБА_2 з роботи 24.05.2016р., за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України), та здійснено ОСОБА_2 виплату компенсації за 30 календарних днів невикористаної щорічної відпустки: основної за робочий рік з 28.11.2015р. по 24.05.2016р. - 15 календарних днів, додаткової за 15 років стажу державної служби (18.03.2016р. - 17.03.2017р.) - 15 календарних днів.

Частиною 2 статті 233 Кодексу законів про працю України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно з частинами 1, 2 статті 235 Кодексу законів про працю України (зі змінами та доповненнями) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Таким чином, із системного аналізу вищеокреслених законодавчих приписів вбачається, що виплата працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи можлива лише у разі винесення органом, який розглядає трудовий спір відповідного рішення щодо поновлення на посаді.

Отже, безперечним є обов'язок роботодавця сплатити незаконно звільненому працівнику як середній заробіток за час вимушеного прогулу, так і середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення.

При цьому, відповідний обов'язок виникає у роботодавця з моменту винесення рішення про поновлення на роботі.

Крім того, згідно з п.34 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Між тим, судом встановлено, що позивачем - ОСОБА_2 до суду не надано жодних належних доказів на підтвердження прийняття відповідачем - Національним банком України рішення щодо поновлення ОСОБА_2 на посаді завідувача сектору касових операцій відділу готівкового обліку і касових операцій Управління Національного банку України в Одеській області.

Також, судом встановлено, що ані Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2015р., ані Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016р. у справі №815/3180/15, Національний банк України не зобов'язано поновити ОСОБА_2 на роботі, а відтак законодавчо передбачені підстави для виплати позивачеві суму заробітної плати за вимушений прогул, відсутні.

Вищевикладене спростовує твердження позивача, наведені у позовній заяві, та викладені усно у судових засіданнях в ході судового розгляду справи по суті.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.ч.1,4 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги наведене, та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до Національного банку України про визнання незаконними дій щодо невиплати заробітної плати за вимушений прогул за період з 05.05.2015р. по 24.05.2016р., та зобов'язання виплатити заробітну плату за вимушений прогул (включаючи усі премії та надбавки) за період з 05.05.2015р. по 24.05.2016р. у розмірі 162760,67грн., не обґрунтовані, документально не підтверджені, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Національного банку України про визнання незаконними дій щодо невиплати заробітної плати за вимушений прогул за період з 05.05.2015р. по 24.05.2016р.; зобов'язання виплатити заробітну плату за вимушений прогул (включаючи усі премії та надбавки) за період з 05.05.2015р. по 24.05.2016р. у розмірі 162760,67грн., відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому приписами ст.254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано судом « 02» грудня 2016р.

Головуючий суддя Харченко Ю.В.

Судді Аракелян М.М.

Тарасишина О.М.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Національного банку України про визнання незаконними дій щодо невиплати заробітної плати за вимушений прогул за період з 05.05.2015р. по 24.05.2016р.; зобов'язання виплатити заробітну плату за вимушений прогул (включаючи усі премії та надбавки) за період з 05.05.2015р. по 24.05.2016р. у розмірі 162760,67грн., відмовити повністю.

02 грудня 2016 року.