Справа № 317/4306/16-а
Суддя: Сакоян Д. І.
Дата ухвалення: 2016-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/317/79/2016
Справа № 317/4306/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

при секретарі Лебідь О.Б.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області про зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області про зобовязання вчинити певні дії та просить зобовязати управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області перерахувати їй пенсію за віком як при первинному призначені відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком з 24 квітня 2016 року та здійснити виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначає, що вона перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області. З 20.09.2010 р. їй призначена пенсія за вислугу років як працівнику освіти у відповідності до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка виплачувалась по вересень 2012 року включно. З 01.10.2012 р. вона почала працювати за спеціальністю вихователем в Веселянському навчально-виховному комплексі «Загальноосвітній навчальний заклад дошкільний навчальний заклад», виплату пенсії за вислугу років управління зобовязано було припинити. У звязку з тим, що вже досягла пенсійного віку та набула право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» вона звернулася до управління за призначенням пенсії за віком на загальних підставах. Але її було фактично переведено з пенсії за вислугою років на пенсію за віком. При розрахунку пенсії застосовано показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, тобто за 2009 рік у розмірі 1650,43 грн. В серпні 2016 року вона звернулася до УПФУ з заявою про перерахунок пенсії за віком відповідно ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2009-2011 роки, однак листом від 09.08.2016 р. за №3355/10 управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області у задоволенні її заяви відмовило, з посиланням на те, що вона просить провести перерахунок на інший вид пенсії, а не на первинне призначення пенсії, тому при перерахунку пенсії застосовується показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії. Вважає відмову управління в проведенні перерахунку пенсії протиправною, такою, що суперечить нормам діючого законодавства та порушує її конституційні права.

Відповідачем у справі подані письмові заперечення на позов від 09.11.2016 р. Заперечення мотивовані тим, що за особистою заявою від 20.09.2010 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років як працівнику освіти відповідно до п. 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Заробітна плата для обчислення пенсії при призначенні була розрахована відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону № 1058 за період з 01.01.1993 р. по 31.12.1997 р. (60 календарних місяців) по довідці від 01.07.2010 р. № 885, виданої відділом освіти Бердянської районної державної адміністрації та за індивідуальними відомостями СПОВ з 01.07.2000 р. по 31.08.2010 р. Показник середньої заробітної плати для обчислення пенсії визначений відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058 за календарний рік, що передував року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2009 рік у розмірі 1650,43 грн. Пенсія за вислугою років виплачувалась ОСОБА_1 по вересень 2012 року. З 01.10.2012 р. вона почала працювати за спеціальністю вихователем у Веселянському навчально-виховному комплексі «Загальноосвітній навчальний заклад дошкільний навчальний заклад», у звязку з чим за особистою заявою її переведено на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». 22 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до УПФУ з заявою про перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2009-2011 роки у розмірі 2001,20 грн., але листом № 3355/10 від 09.08.2016 р. в перерахунку пенсії було відмовлено у звязку з тим, що показник «середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії» застосовувався виключно при призначенні пенсії та залишався незмінним при переведенні з виду на вид.

Звертаючись у вересні 2010 року до управління з заявою про призначення пенсії за вислугу років, ОСОБА_1 використала право первинного призначення пенсії, тому на підставі заяви позивача від 01.10.2012 р. застосовано норму ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком застосовано показник середньої заробітної плати, який враховувався при призначенні пенсії за вислугу років, тобто за 2009 рік в сумі 1650,43 грн.

Отже, дії управління відповідають нормам чинного законодавства та є правомірними, у звязку з чим у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи позивач ОСОБА_1 до суду не зявилась, надала суду заяву від 02.12.2016 р. про розгляд справи у письмовому провадженні без її участі.

Представник відповідача також звернувся до суду із заявою від 02.12.2016 р. про розгляд справи у письмовому провадженні.

У звязку із надходженням від осіб, які беруть участь у справі, заяв про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, за ухвалою суду, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області.

З 20.09.2010 р. їй була призначена пенсія за вислугу років як працівнику освіти у відповідності до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка виплачувалась по вересень 2012 року включно.

З 01.10.2012 р. ОСОБА_1 працевлаштувалась вихователем дошкільної групи до Веселянського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад дошкільний навчальний заклад», виплату пенсії за вислугою років їй припинено.

Розпорядженням № 144276 від 10.10.2012 р. відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачу з виду на вид і призначено з 01.10.2012 р. пенсію за віком у загальному розмірі 1218,72 грн. При цьому, при розрахунку пенсії застосовано показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, тобто за 2009 рік у розмірі 1650,43 грн.

02.08.2016 р. ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за віком відповідно ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2009-2011 роки.

Листом від 09.08.2016 р. відповідач відмовив позивачу в задоволенні вищевказаних вимог, вважаючи, що пенсія призначена та виплачується відповідно до вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд керується принципом верховенства права (ст. 8 КАС України) відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За приписами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у звязку з втратою годувальника.

Отже, видами пенсій у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, один з яких може бути призначено особі, яка має одночасно право на різні види пенсії за її вибором, є пенсія за віком, по інвалідності та у звязку з втратою годувальника. Пенсія за вислугу років Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не передбачена.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообовязкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Пунктом 2 Прикінцевих положень вказаного Закону визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють, зокрема, на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, таким особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст.ст. 51, 52, п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П розмір пенсії, у гривнях; Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За правилами ч. 2 ст. 40 цього Закону заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 цього ж Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Щодо застосування ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» Верховний Суд України неодноразово висловлював свою правову позицію (постанови від 31.03.2015р. у справі №21-612а14, від 02.12.2015 р. у справі №193/1029/14-а, від 09.06.2015 р. у справі №21-550а14), яка є обовязковою для застосування судами України. Так, Верховний Суд України зазначив, що ч. 3 ст. 45 Закону регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Тобто, у випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років за іншим Законом, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» застосовується порядок призначення пенсії за формулою, передбаченою для призначення пенсії, із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Оцінивши обставини даної справи, суд вважає протиправними дії відповідача щодо обчислення позивачу розміру пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2009 рік, оскільки судом встановлено, що 20.09.2010 р. позивачу була призначена пенсія за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», норми якого залишаються чинними на даний час. Виплата позивачу пенсії за вислугу років була припинена з 01.10.2012 р. у звязку з його працевлаштуванням. З заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, позивач звернувся до відповідача 01.10.2012 р. вперше, тому підстав для виплати пенсії за вислугу років, переведення позивача на інший вид пенсії за віком, і застосування ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» при обчисленні розміру пенсії у відповідача не було. Таким чином, при обчисленні розміру пенсії за віком, за призначенням якої ОСОБА_1 звернулась в 2012 році, має застосовуватися середня заробітна плата в України, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2009-2011 роки, як це передбачено ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи критерії правомірності, які предявляються до рішень субєкта владних повноважень та які визначені ч. 3 ст. 2 КАС України, суд вважає, що рішення відповідача є необґрунтованим, тобто таким, що прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Отже, порушене право позивачки ОСОБА_1 підлягає судовому захисту.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 8, 9, 10, 69-71, 79, 86, 87, 94, 98, 99, 100, 122, 158-163, 185, 186, 254Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області про зобовязання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком як при первинному призначені відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком з 24 квітня 2016 року та здійснити виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. (пятсот пятдесят одна грн. 20 коп.).

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький районний суд Запорізької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.І. Сакоян