Справа № 461/1310/16-а
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року Справа № 876/5721/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Богдан А.О.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 08.07.2016 року в справі №461/1310/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції м. Києва, інспектора патрульної поліції роти №6 батальйону №4 УПП у м. Києві Колеснікова Сергія Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

У лютому 2016 року позивач - ОСОБА_2 - звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції м. Києва, інспектора патрульної поліції роти №6 батальйону №4 УПП у м. Києві Колеснікова Сергія Володимировича, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №797408 від 13 січня 2016 року, складену інспектором патрульної поліції роти №6 батальйону №4 УПП у м. Києві лейтенантом поліції Колесніковим С.В. та стягнути сплачений судовий збір в сумі 562,45 грн.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 08.07.2016 року в задоволено позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при ухваленні даної постанови було зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує на відсутність підстав для винесення оскаржуваної постанови, оскільки за адресою, за якою був припаркований автомобіль, відсутній знак «Зупинку заборонено»; відповідач виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не керувала транспортним засобом, не припарковувала вказаний в постанові автомобіль, а суд першої інстанції не взяв до уваги покази свідка, надані під присягою.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, проаналізувавши доводи апелянта та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, апеляційний суд дійшов переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Суд встановив та матеріалами справи встановлюється, що постановою серії ПС2 №797408 в справі про адміністративне правопорушення від 13 січня 2016 року, винесеної інспектором патрульної поліції роти №6 батальйону №4 УПП у м. Києві лейтенантом поліції Колесніковим С.В., позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. Постановою встановлено, що позивач ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Pajero д.н.з. НОМЕР_1, 13 січня 2016 року о 19 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Гусовського, 1 здійснив стоянку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», транспортний засіб було припарковано таким чином, що повністю перекривало тротуар, чим істотно перешкоджало пішоходам, як учасникам дорожнього руху й змушувало їх виходити на проїжджу частину дороги.

Зазначена постанова послужила підставою для звернення позивача до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, виходив з доведеності факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а також з того, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законами України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Розділом 33 Правил дорожнього руху України врегульовано питання дорожніх знаків, в якому роз'яснено, що знак 3.34 означає «Зупинку заборонено», тобто забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Даючи оцінку факту вчинення адміністративного правопорушення, суд першої інстанції надав перевагу постанові у справі про адміністративне правопорушення та довідці від 08.04.2016 року, наданої першим заступником директора КП «Київдорсервіс», про стан технічних засобів регулювання дорожнього руху по вул. Гусовського 1 в м. Києві станом на 13.01.2016 року, з якої неможливо достеменно встановити наявність знаку 3.34 «Зупинку заборонено» в місці вчинення позивачем стверджуваного адміністративного правопорушення.

Положеннями п.3 ч.4 ст.283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, зокрема, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Ч.4 ст.283 КУпАП передбачає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у матеріалах справи міститься лише постанова у справі про адміністративне правопорушення від 13 січня 2016 року, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а також довідка КП «Київдорсервіс» від 08.04.2016 року, яку, на думку колегії суддів, вважати як належний та допустимий доказ на підтвердження вини позивача у вчиненні цього адміністративного правопорушення немає підстав, оскільки така не підтверджує подій, які відбулися 13 січня 2016 року.

Разом з тим, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, зокрема, фото- відеозапис, яким зафіксовано адміністративне правопорушення, відповідач не надав.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання протиправною та скасування постанови серії ПС2 №797408 про адміністративне правопорушення від 13 січня 2016 року, оскільки відповідач як суб'єкт владних повноважень згідно з вимогами ч.2 ст.71 КАС України належними та допустимими доказами не довів правомірності прийнятого ним рішення, тому позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови серії ПС2 №797408 про адміністративне правопорушення від 13 січня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП необхідно задовольнити.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є підставними та обґрунтованими і спростовують висновки суду першої інстанції.

Щодо вимоги позивача про присудження на його користь судового збору в розмірі 562,45 грн., то стягненню підлягає 551,20 грн, оскільки сплата саме такої суми підтверджується квитанцією №ПН530837 від 23.02.2016 року.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст.202 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 08.07.2016 року в справі №461/1310/16-а та прийняти нову постанову, якою позовну заяву задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №797408 від 13.01.2016 року, якою до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.00 коп.

Присудити на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1) 551 грн 20 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції м. Києва.

Постанова набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а у разі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Кузьмич С.М.

Шавель Р.М.

Повний текст постанови складено 05.12.2016 року.