Справа № 826/11243/16
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Публічного акціонерного товариства "Київенерго" та Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом Української асоціації виробників феросплавів та іншої електрометалургійної продукції та Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: Публічне акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів", Публічне акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", Публічне акціонерне товариство "Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат", треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго", Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Донецькобленерго", Публічне акціонерне товариство "Київенерго" про визнання нечинними рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Українська асоціація виробників феросплавів та іншої електрометалургійної продукції та публічне акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" звернулись з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: Публічне акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів", Публічне акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", Публічне акціонерне товариство "Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат", треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго", Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Донецькобленерго", Публічне акціонерне товариство "Київенерго" про:

- визнання нечинною повністю з моменту прийняття постанови НКРЕКП від 28 квітня 2016 року № 755 "Про встановлення на травень 2016 року єдиних роздрібних тарифів на електричну енергію, що відпускається для кожного класу споживачів, крім населення, населених пунктів та зовнішнього освітлення, на території України";

- визнання нечинною повністю з моменту прийняття постанови НКРЕКП від 24 травня 2016 року № 826 "Про встановлення на червень 2016 року єдиних роздрібних тарифів на електричну енергію, що відпускається для кожного класу споживачів, крім населення, населених пунктів та зовнішнього освітлення, на території України";

- визнання нечинною повністю з моменту прийняття постанови НКРЕКП від 24 червня 2016 року № 1179 "Про встановлення на липень 2016 року єдиних роздрібних тарифів на електричну енергію, що відпускається для кожного класу споживачів, крім населення, населених пунктів та зовнішнього освітлення, на території України".

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Публічне акціонерне товариство "Київенерго", посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго", посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом встановлено, що 28 квітня 2016 року відповідачем було прийнято постанову № 755 "Про встановлення на травень 2016 року єдиних роздрібних тарифів на електричну енергію, що відпускається для кожного класу споживачів, крім населення, населених пунктів та зовнішнього освітлення, на території України", якою на травень 2016 року встановлено єдині роздрібні тарифи на електричну енергію, що відпускається для кожного класу споживачів, крім населення, населених пунктів та зовнішнього освітлення, на території України на рівні: 1 клас напруги - 130,68 коп./кВт. год.; 2 клас напруги - 168, 48 коп./кВт. год.

Відповідачем 24 травня 2016 року було прийнято постанову № 826 "Про встановлення на червень 2016 року єдиних роздрібних тарифів на електричну енергію, що відпускається для кожного класу споживачів, крім населення, населених пунктів та зовнішнього освітлення, на території України", якою на червень 2016 року встановлено єдині роздрібні тарифи на електричну енергію, що відпускається для кожного класу споживачів, крім населення, населених пунктів та зовнішнього освітлення, на території України на рівні: 1 клас напруги - 130, 68 коп./кВт.год.; 2 клас напруги - 168, 48 коп./кВт.год.

Крім того, 24 червня 2016 року відповідачем було прийнято постанову № 1179 "Про встановлення на липень 2016 року єдиних роздрібних тарифів на електричну енергію, що відпускається для кожного класу споживачів, крім населення, населених пунктів та зовнішнього освітлення, на території України", якою на липень 2016 року встановлено єдині роздрібні тарифи на електричну енергію, що відпускається для кожного класу споживачів, крім населення, населених пунктів та зовнішнього освітлення, на території України на рівні: 1 клас напруги - 143, 75 коп./кВт.год.; 2 клас напруги - 182, 25 коп./кВт.год.

Вважаючи, що означеними рішеннями було порушено права позивачів, останні звернулися до суду з адміністративним позовом.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у зв'язку з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, державним наглядом за безпечним виконанням робіт на об'єктах електроенергетики незалежно від форм власності, безпечною експлуатацією енергетичного обладнання і державним наглядом за режимами споживання електричної і теплової енергії, а також з централізованим диспетчерським (оперативно-технологічним) управлінням регулюються Законом України "Про електроенергетику".

Відповідно до статті 11 Закону України "Про електроенергетику" державне регулювання діяльності в електроенергетиці провадиться шляхом формування тарифної політики відповідно до законодавства, надання ліцензій на здійснення окремих видів діяльності в електроенергетиці, здійснення контролю за діяльністю суб'єктів електроенергетики та інших учасників ринку електричної енергії та встановлення відповідальності за порушення умов і правил здійснення ними діяльності в електроенергетиці та на ринку електричної енергії.

Органом державного регулювання діяльності в електроенергетиці є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, регулює діяльність суб'єктів природних монополій у сфері електроенергетики та господарюючих суб'єктів, які діють на суміжних ринках, а також виконує інші функції відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про електроенергетику" національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, встановлює ціни (тарифи) на електричну енергію, що відпускається населенню для побутових потреб, у тому числі диференційовані за обсягами спожитої електричної енергії та/або за групами споживачів.

Згідно приписів п. 3 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого указом Президента України від 10 вересня 2014 року № 715/2014, одним з основних завдань НКРЕКП є забезпечення проведення цінової і тарифної політики у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, у нафтогазовому комплексі, сприяння впровадженню стимулюючих методів регулювання цін.

Відповідно ж до п. 4 вказаного Положення, НКРЕКП установлює ціни (тарифи) на електричну енергію, тарифи на її передачу та постачання.

Отже, наведеними правовими положеннями саме на НКРЕКП покладається обов'язок зі встановлення тарифів на електричну енергію, який був реалізований нею, в тому числі, шляхом прийняття оскаржуваних рішень.

Щодо доводів позивачів про порушення під час прийняття оскаржуваних рішень процедури прийняття регуляторних актів, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами статті 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", регуляторний акт - це: прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Водночас, відповідно до ч. 1 статті 15 Закону України "Про природні монополії", рішення комісій, які відповідно до закону є регуляторними актами (крім рішень щодо встановлення тарифів), розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Аналогічне за змістом положення міститься і в Положенні про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого указом Президента України від 10 вересня 2014 року № 715/2014.

З аналізу наведених норм вбачається, що процес прийняття рішень НКРЕКП про встановлення тарифів, в тому числі на електроенергію, виключено зі сфери регулювання Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість доводів позивачів щодо порушення при прийнятті оскаржуваних рішень визначеного таким Законом порядку прийняття регуляторних актів.

Щодо доводів позивачів стосовного того, що оскаржувані рішення порушують принцип недискримінаційного ціноутворення, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні", дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, в оскаржуваних постановах єдині тарифи на електричну енергію встановлюються в однаковому розмірі для кожного класу споживачів, крім населення, населених пунктів та зовнішнього освітлення, на території України та не ставляться в залежність від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану або будь-яких інших ознак, визначених Законом України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні". Жодному із споживачів електроенергії, згідно оскаржуваних рішень, не надано окремих, відмінних від інших, привілеїв.

Таким доводи позивачів про порушення оскаржуваними постановами НКРЕКП принципу недискримінаційного ціноутворення є необґрунтованими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент прийняття оскаржуваних рішень, відповідачем було порушено вимоги п. 2.1 Порядку розрахунку єдиних роздрібних тарифів на електричну енергію, що відпускається для кожного класу споживачів, крім населення, населених пунктів та зовнішнього освітлення, на території України, затвердженого постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 26 серпня 2005 року №707 (далі - Порядок), а саме не відбулось завершення переходу до Єдиних роздрібних тарифів, а тому п'ятивідсоткове обмеження щодо граничного розміру допустимого підвищення єдиного тарифу підлягає застосуванню протягом всього строку дії самого пункту 2.1. Порядку.

Відповідно п. 2.1 Порядку перехід до Єдиних роздрібних тарифів здійснюється поетапно. На першому етапі граничний рівень підвищення тарифів не може перевищувати 5 відсотків рівня тарифів на 1 липня 2005 року, з подальшим щомісячним підвищенням не більш як на 5 відсотків рівня тарифів попереднього місяця.

Втім, суд першої інстанції не взяв до уваги, що постанова Національної комісії регулювання електроенергетики України від 26 серпня 2005 року №707 приймалась на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 15 серпня 2005 року №745 «Про перехід до єдиних тарифів на електричну енергію», що відпускається споживачам», якою врегульовано одне й те саме питання, а саме, що граничний рівень підвищення тарифів не може перевищувати 5 відсотків рівня тарифів на 1 липня 2005 р. з подальшим щомісячним підвищенням не більш як на 5 відсотків рівня тарифів попереднього місяця.

Наразі, постанова Кабінету Міністрів України від 15 серпня 2005 року №745 втратила чинність, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2015 року №1106 «Про внесення зміни до пункту 8 додатка до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 р. №1548 та визнання такою, що втратила чинність, постанови Кабінету Міністрів України від 15 серпня 2005 р. №745», яка набрала чинності 01 січня 2016 року.

Водночас, на підтвердження факту завершення періоду переходу до єдиних тарифів свідчить і постанова Національної комісії регулювання електроенергетики України від 23 грудня 2008 року №1440, відповідно до якої роздрібні тарифи на електричну енергію для не побутових споживачів території України на території ліцензійної діяльності всіх енергопостачальних компаній залишаються однаковими на відповідному класі напруги.

Колегія суддів звертає увагу, що оскаржувані постанови НКРЕКП від 28 квітня 2016 року № 755, від 24 травня 2016 року № 826 та від 24 червня 2016 року № 1179 в другому абзаці містять посилання про встановлення на травень, червень та липень 2016 року саме єдиних роздрібних тарифів.

Означене свідчить про завершення періоду переходу до єдиних тарифів, а тому п'ятивідсоткове обмеження щодо граничного розміру допустимого підвищення єдиного тарифу не підлягає застосуванню.

За наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані рішення прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За наведеного, колегія суддів дійшла висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року - підлягає скасуванню, з постановленням нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Публічного акціонерного товариства "Київенерго" та Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову Української асоціації виробників феросплавів та іншої електрометалургійної продукції та Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів"- відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Файдюк В.В.

Чаку Є.В.