Справа № 214/5403/16-а
Суддя: Чернова Н. В.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/5403/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 жовтня 2016 року, суддя Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні провадженні адміністративний позов ОСОБА_2 до Інспектора роти дорожньо-патрульної служби при Головному управлінні національної поліції Кіровоградської області лейтенанта поліції ОСОБА_3 на постанову про накладення штрафу по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом на постанову про накладення штрафу по справі про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати постанову серії ПС2 №188252 від 17 вересня 2016 року інспектора дорожньо-патрульної служби при ГУНП в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. В постанові зазначено, що 17.09.2016 року о 12-15 годині ОСОБА_2, керуючи автомобілем KIA Optima, державний номер НОМЕР_1 по автомобільній дорозі М-12 Стрий-Знамянка 698 км. та порушив правила обгону шляхом обгону на ділянці з обмеженою оглядовістю.

Позивач вважає постанову протиправною, та такою, що підлягає скасуванню судом з наступних підстав.

Так, дійсно 17.09.2016 року о 12-00 годині він рухався автомобільною дорогою Стрий Знаменка на автомобілі KIA Optima, державний номер НОМЕР_1 . Попереду нього рухався транспортний засіб КАМАЗ д/н НОМЕР_2. На вказаній дорожній ділянці відсутній знак 3.25 ПДР «Обгін заборонено» та через неякісність дорожнього покриття неможливо було визначити чи було нанесено на дорожньому покритті вузьку суцільну лінію чи то була переривчаста лінія з короткими штрихами. Так як транспортний засіб, який рухався попереду нього, візуально мав швидкість 30км/год, він вирішив здійснити обгін транспортного засобу КАМАЗ. Після вчинення даного маневру, його зупинили працівники ДПС. Не відрекомендувавшись, інспектор повідомив йому, що останній порушив правила дорожнього руху і має сплатити штраф в розмірі 425 грн. На прохання пояснити чим саме та які правила дорожнього руху він порушив, інспектор не відповів та пішов до свого колеги. Повернувшись, інспектор сказав, що він порушив п .14.6 ПДР, за що передбачено відповідальність ч.2 ст. 122 КУпАП.

В той самий час позивач зателефонував на 102, інспектор ДПС ОСОБА_3, не поцікавившись його документами почав самостійно заповнювати постанову серії ПС2 № 188252. За таких обставин позивач повідомив інспектора у письмовій формі про відсутність складу правопорушення у його діях.

Так, відповідно до ст. 14-1 КУпАП встановлено «До адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягуються власники(співвласники) транспортних засобів». Жодних доказів його вини у скоєнні правопорушення не було.

Відповідно п. г) ст.14.6 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в мовах недостатньої видимості.

Пунктом 1.10 вищевказаних Правил визначено, що обмежена оглядовість-видимість дорого в напрямку руху, яка обмежена геометричними параметрами дороги, придорожніми інженерними спорудами, насадженнями та іншими обєктами, а також транспортними засобами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленими статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити опис обставин, установлених при розгляді справи, відомості про час і місце вчинення адміністративного правопорушення.

Так як в оскаржуваній постанові відсутній опис обставин, установлений при розгляді справи він вважає, що дана постанова є незаконною та протиправною.

У відповідності до ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення - не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Позивач у судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву відповідно до якої просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач до судового засідання не зявився, надав до суду заперечення відповідно до яких просить суд розглядати справу за його відсутності та відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2, а постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 188252 від 17.09. 2016 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України, суд розглядає справу у письмовому провадженні за відсутністю сторін.

Суд, дослідивши матеріали адміністративного позову ОСОБА_2, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ПС2 № 188252 В зазначено, що 17.09.2016 року о 12-15 годині ОСОБА_2, керуючи автомобілем KIA Optima, державний номер НОМЕР_1 по автомобільній дорозі М-12 Стрий-Знамянка 698 км. та порушив правила обгону шляхом обгону на ділянці з обмеженою оглядовістю, чим порушила вимоги п. 14.6 г Правил дорожнього руху України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП .

Постановою інспектора ДПС при Головному управлінні національної поліції Кіровоградської області лейтенанта поліції ОСОБА_3 серії ПС2 № 188252 від 17.09.2016 року на ОСОБА_2 було накладено адміністративне стягнення за вищезазначене адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. (а.с. 4).

Так, як зазначив позивач у адміністративному позові, вказані в постанові факти не відповідають дійсності, у звязку з тим, що правил дорожнього руху вона не порушувала.

Позивач вважає, дійсно 17.09.2016 року о 12-00 годині він рухався автомобільною дорогою Стрий Знаменка на автомобілі KIA Optima, державний номер НОМЕР_1 . Попереду нього рухався транспортний засіб КАМАЗ д/н НОМЕР_2. На вказаній дорожній ділянці відсутній знак 3.25 ПДР «Обгін заборонено» та через неякісність дорожнього покриття неможливо було визначити чи було нанесено на дорожньому покритті вузьку суцільну лінію чи то була переривчаста лінія з короткими штрихами. Так як транспортний засіб, який рухався попереду нього, візуально мав швидкість 30км/год, він вирішив здійснити обгін транспортного засобу КАМАЗ.

Після вчинення даного маневру, його зупинили працівники ДПС. Не відрекомендувавшись, інспектор повідомив йому, що останній порушив правила дорожнього руху і має сплатити штраф в розмірі 425 грн. На прохання пояснити чим саме та які правила дорожнього руху він порушив, інспектор не відповів та пішов до свого колеги. Повернувшись, інспектор сказав, що він порушив п .14.6 ПДР, за що передбачено відповідальність ч.2 ст. 122 КУпАП.

Як встановлено ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1.на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2.з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3.обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4.безсторонньо (неупереджено);

5.добросовісно;

6.розсудливо;

7.з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8.пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9.з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10.своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з того, що відповідно ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Правомірність прийняття оскарженого рішення відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, у суді не доказана.

Відсутні посилання на будь-які фактичні дані, на основі яких було встановлено наявність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_2 в його вчиненні у постанові про адміністративне правопорушення. Також відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення не з'ясовані обставини, передбачені ст.280 КУпАП.

Відповідно до ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Під час розгляду справи інспектором роти дорожньо-патрульної служби при Головному управлінні національної поліції Кіровоградської області лейтенанта поліції ОСОБА_3 не дотримано вимог закону, яким приписано забезпечувати точне й правильне застосування матеріальних і процесуальних адміністративно-правових норм з метою з'ясування всіх обставин вчинення адміністративного правопорушення та правильної юридичної кваліфікації, яка б виключала сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні проступку, за вчинення якого на певну особу накладається конкретне стягнення.

Зокрема, інспектором роти інспектором роти дорожньо-патрульної служби при Головному управлінні національної поліції Кіровоградської області лейтенанта поліції ОСОБА_3. не було вжито всіх заходів для забезпечення всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, що і потягло прийняття такого неоднозначного суперечливого рішення.

Не враховані пояснення позивача, надані під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення, яка вказав, що з зазначеним у постанові не погоджується.

Крім того, при винесенні постанови було порушені права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, а саме: подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням.

Доказів того, що постанову в справі про адміністративне порушення серії ПС2 № 188252 від 17.09.2016 року винесено правомірно, відповідачем у судове засідання не надано, оскільки як зазначив відповідач запис вчинення правопорушення, що робився не реєстратор стерто, хоча відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з п.3 ч.1 ст.293 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може скасувати постанову та закрити справу.

Відповідно до ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на те, що відсутні докази наявності вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, суд вважає факт порушення позивачем вимог ПДР України не підтверджений достовірними та достатніми доказами.

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 була винесена з порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та ст.ст. 247, 280, 283, 287-289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст.ст. 2,11, 71, 100, 161, 158-163 Кодексом адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Інспектора роти дорожньо-патрульної служби при Головному управлінні національної поліції Кіровоградської області лейтенанта поліції ОСОБА_3 задовольнити .

Постанову серії ПС2 № 188252 від 17.09.2016 року винесену Інспектором роти дорожньо-патрульної служби при Головному управлінні національної поліції Кіровоградської області лейтенанта поліції ОСОБА_3 по справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 гривень скасувати.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.В. Чернова