Справа № 711/7611/16-а
Суддя: Дунаєв С. О.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 711/7611/16-а

Номер проваджегння 2-а/711/243/16

01 листопада 2016 року

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючий суддя: Дунаєв С.О.

при секретарі: Нарадько Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову №121, винесену 19.08.2016р. головним інспектором будівельного нагляду УДАБІ у Черкаській області ОСОБА_2, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.8 ст.96 КУпАП та накладення на нього штрафу у розмірі 8534грн за внесення недостовірних даних до декларації про початок виконання будівельних робіт (далі Декларація).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії відповідача не відповідають вимогам закону, оскільки встановлена законом адміністративна відповідальність за внесення недостовірних даних до Декларації лише в тих випадках, коли обєкт будівництва за своїми критеріями є самочинним будівництвом. Також позивач посилався на те, що постанова, якою на нього накладене стягнення, не відповідає вимогам закону, оскільки винесена без врахування всіх обставин правопорушення, в ній відсутні повні відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності і дані про негативні наслідки вчинення правопорушення.

Відповідач позовні вимоги заперечив в повному обсязі. В обґрунтування заперечень суду надані матеріали, на підставі яких було прийнято оскаржувану постанову.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Зазначив, що оскаржувана постанова прийнята без врахування тих обставин, що позивач не мав на меті ввести в оману органи будівельно-технічного контролю, а саме внесення в Декларацію недостовірних даних про сертифікат особи, яка здійснює технічний нагляд за проведенням будівельних робіт, не потягло і не могло потягнути ніяких шкідливих наслідків. Зауважив, що скасування постанови не позбавляє відповідача повторно розглянути справу про адміністративне правопорушення і прийняти рішення у відповідності з вимогами закону, оскільки на момент розгляду справи судом строк накладення адміністративного стягнення на позивача не сплинув.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог. Зауважила, що диспозиція ч.8 ст.96 КУпАП не передбачає настання будь-яких наслідків правопорушення, а має формальний характер. Наголосила, що невідповідність внесених у Декларацію даних було виявлено лише під час проведення позапланової перевірки підприємства, оскільки до цього моменту можливості у відповідача перевірити дійсність внесених у Декларацію даних не було. Зауважила, що на момент здійснення перевірки на обєкті будівництва був відсутній діючий сертифікат особи, яка здійснює технічний нагляд за будівництвом. Вважає, що правопорушення мало місце, а позивач, як директор ТОВ «Екопромхолдінг», є особою, яка відповідальна за достовірність внесених в декларацію даних. Стосовно відсутності повних даних про особу правопорушника у постанові пояснила, що позивач не з'явився для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення. Представник ТОВ «Екопромхолдінг», який був присутнім під час розгляду справи, за вимогою інспектора надав лише копію наказу про призначення позивача директором підприємства. Тож відомості про особу позивача були взяті із ЄДРПОУ. Зазначила, що інспектор будівельного нагляду ОСОБА_2 діяла в межах своєї компетенції і у спосіб передбачений законом. Просила відмовити у позові повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані сторонами письмові докази, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Зокрема, судом встановлені наступні обставини справи.

Позивач працює на посаді директора ТОВ «Екопромхолдінг» /а.с.61/.

08.06.2016р. ТОВ «Екопромхолдінг» подало до Управління ДАБІ у Черкаській області декларацію про початок виконання будівельних робіт з реконструкції цеху забою птиці потужністю 3,0тис голів на годину по вул. Філатова, 7, с. Балаклея, Смілянського району Черкаської області /а.с.35-36/, яка підписана позивачем, як директором підприємства. В поданій декларації зазначено, що технічний нагляд за будівництвом здійснює ОСОБА_4, серія і номер кваліфікаційного сертифікату ІТ №003102.

На підставі направлення №394 від 02.08.2016р. посадовими особами відповідача проведено позапланову перевірку на обєкті будівництва /а.с.30/. Під час проведення перевірки було встановлено, що в Декларації зазначені недостовірні дані невірно вказані дані кваліфікаційного сертифікату особи, яка здійснює технічний нагляд, ОСОБА_4 (вказані дані недійсного сертифікату ІТ №003102, замість дійсного АТ №004371), про що складено відповідний акт від 08.08.2016р. /а.с.31/.

08.08.2016р. головними інспекторами будівельного нагляду ОСОБА_2 та ОСОБА_5 стосовно позивача, як директора ТОВ «Екопромхолдінг», складено протокол №156 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.8 ст.96 КУпАП /а.с.32/. За цим же правопорушенням одночасно складено і протокол №155 від 08.08.2016р. стосовно юридичної особи ТВО «Екопромхолдінг».

15.08.2016р. на адресу відповідача надійшов лист від ТОВ «Екопромхолдінг», яким повідомлено про те, що в Декларації було помилково зазначені дані сертифікату ІТ №003102 інженера технічного нагляду ОСОБА_4, оскільки цей сертифікат видавався зі строком дії з 14.09.2010р. по 14.09.2015р., а з 14.09.2015р. кваліфікація цього інженеру підтверджується сертифікатом АТ №004371 /а.с.40-42/. При цьому суд не приймає твердження представника позивача про те, що цей лист було направлено 25.07.2016р., оскільки згідно поштового штемпелю він зданий до відділу поштового зв'язку 09.08.2016р..

ОСОБА_4 має кваліфікацію інженера технічного нагляду, що підтверджується сертифікатом АТ №004371, виданим 14.09.2015р. на підставі рішення Атестаційної архітектурно-будівельної комісії від 11.09.2015р. №3 /а.с.42/, та зареєстрований у реєстрі атестованих осіб 11.09.2015р. за №4308. До 14.09.2015р. ОСОБА_4 мав кваліфікацію інженера технічного нагляду ІІ категорії, що підтверджується сертифікатом ІТ №003102, який виданий 14.09.2010р. і дійсний до 14.09.2015р. /а.с.37/.

18.08.2016р. позивачем надано письмові пояснення на протокол №155 від 08.08.2016р. за фактом внесення недостовірних даних /а.с.38-39/.

19.08.2016р. відбувся розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за наслідками якого винесено постанову №121 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, якою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.8 ст.96 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8534грн. Розгляд справи відбувався у відсутність позивача, але був присутнім представник ТОВ «Екопромхолдінг» ОСОБА_6, який і отримав копію постанови /а.с.33, 43/.

За таких обставин позивач вважає винесену відповідачем постанову №121 від 19.08.2016р. неправомірною та просить її скасувати.

Згідно ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011р. №3038-VI (далі Закон №3038) державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. №553 (далі Порядок).

Відповідно до ч.3 ст.6, ст.ст.7, 41 Закону №3038 Держархібудінспекція України та її структурні підрозділи мають право здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль та розглядати справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до пп.1, 2 п.11 Порядку, п.1, 2 ч.4 ст.41 Закону №3038 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону.

Згідно п.12 Порядку посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язані:

1)у повному обсязі, об'єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством;

2)дотримуватися ділової етики у взаємовідносинах із суб'єктами господарювання та фізичними особами;

3)ознайомлювати суб'єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством;

4)за письмовим зверненням суб'єкта містобудування надавати консультативну допомогу у здійсненні державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до ст.2446 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.8 ст.96 КУпАП, мають право розглядати головні інспектори будівельного нагляду органів Держархібудінспекції України.

Таким чином, відповідач під час виявлення правопорушення та розгляду справи про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності діяв в межах повноважень, наданих йому законом.

Судом встановлено, що позивачем дійсно вчинено дії, які містять в собі склад правопорушення, передбаченого ч.8 ст.96 КУпАП, а тому він може бути притягнутий до адміністративної відповідальності відповідним рішенням відповідача.

Доводи представника позивача щодо відсутності в постанові відомостей про місце проживання порушника та форми його вини суд вважає необґрунтованими. В постанові дійсно відсутнє зазначення місця проживання особи порушника, проте зазначене місце його роботи, що можна вважати місцем його перебування. Щодо форми вини, то законом не передбачено зазначення таких обставин в постанові по справі про адміністративне правопорушення. Аналіз змісту оскаржуваної постанови №121 від 19.08.2016р. свідчить, що вона відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Разом з тим, стосовно дотримання відповідачем способу та порядку застосування стягнення суд зауважує наступне.

Згідно ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення субєкт владних повноважень зобовязаний дотримуватися принципів адміністративних правовідносин, які, зокрема, закріплені у ч.3 ст.2 КАС України. За таких обставин, субєкт владних повноважень зобовязаний у своїй діяльності приймати рішення:

✓ на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

✓ з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

✓ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

✓ безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо;

✓ з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

✓ пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

✓ з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

✓ своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Аналіз зазначеної норми, з огляду на зміст завдань КУпАП та соціальну і правову ознаки держави Україна, свідчить, що основною метою адміністративного стягнення є не караність правопорушень, а виховання правопорушника в дусі додержання вимог закону. Стягнення є засобом впливу на його свідомість, за допомогою якого особі подаються навички, які стимулюють добровільне свідоме виконання нею своїх обов'язків з метою реалізації виховного впливу та попередження вчинення правопорушень в майбутньому, стимулювання до правослухняної поведінки.

В судовому засіданні встановлено, що дії позивача із внесення недостовірних відомостей до Декларації мають склад правопорушення, передбаченого ч.8 ст.96 КУпАП, проте суду не надано доказів на підтвердження того, що це правопорушення було вчинено умисно, завдало чи могло завдати шкідливих наслідків (з огляду на те, що відповідальна за будівництво особа мала належний діючий кваліфікаційний сертифікат).

Санкція ч.8 ст.96 КУпАП передбачає застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі від 500 до 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що свідчить про значний ступінь суспільної значимості такого правопорушення. Встановлення законом такого значного за ступенем суворості виду стягнення за порушення у сфері містобудівної діяльності свідчить про удосконалення державної політики у сфері містобудування, посилення та персоніфікації відповідальності субєктів містобудування за порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, забезпечення стійкості, міцності, надійності та необхідної довговічності будівель і споруд. Отже саме можливість настання шкідливих наслідків внаслідок вчинення подібного правопорушення і їх значимість обумовлюють такий значний ступень відповідальності. Отже наявність в діях особи, яка притягується до відповідальності, формальних ознак складу правопорушення не свідчить про необхідність накладення на неї стягнення в межах мінімального розміру санкції статті КУпАП.

Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Очевидно, що малозначним правопорушенням може вважатись таке, яке не становить великої суспільної шкідливості і не завдає значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам в силу обставин його вчинення. Установлення в законі такого заходу впливу, як усне зауваження, дає змогу говорити про невідворотність реагування на кожне правопорушення, зокрема й малозначне. Натомість існування такого механізму є втіленням дії принципу пропорційності рішень субєктів владних повноважень, відповідно до якого при прийнятті рішення обовязкове дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Судом встановлено, що вчинене позивачем правопорушення мало формальний характер, оскільки не завдало і не могло завдати шкідливих наслідків, не було повязане із намаганням приховати чи спотворити обставини здійснення будівництва та не мало на меті введення в оману органи державного будівельного контролю. Аналіз та правова оцінка зазначених даних дозволяють вирішити питання про звільнення порушника від адміністративної відповідальності й можливість обмежитися усним зауваженням.

Натомість, відповідач на зазначене уваги не звернув, не дав оцінки наслідкам вчиненого правопорушення, не дослідив обстановку, в якій вчинене порушення, особистість порушника, мотиви, мету вчинення порушення, та поспішно прийняв рішення про накладення на позивача стягнення у вигляді штрафу.

З урахуванням викладеного слід визнати, що відповідач під час розгляду цієї справи допустив порушення вимог ст.ст.245, 280 КУпАП про необхідність всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, що потягло постановлення рішення, яке не можна визнати цілком обґрунтованим.

Відповідно до ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або подання прокурора на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу або подання прокурора без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, постанова відповідача №121 від 19.08.2016р. підлягає зміні в частині застосування стягнення зі штрафу на усне зауваження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.6,9,10,11,12,71,100,159,160,163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.96, 283-285, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Постанову №121 від 19 серпня 2016 року, винесену головним інспектором будівельного нагляду управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області ОСОБА_2, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.8 ст.96 КУпАП, змінити в частині накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8534грн та оголосити йому усне зауваження.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд міста Черкаси. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений 07 листопада 2016 року.

Головуючий: ОСОБА_7