Справа № 804/5786/16
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2016 р. Справа № 804/5786/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
при секретаріЛісна А.М.
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 Бісерова А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
08.09.2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_5 з позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації № 148-ск від 27.07.2016 року.
Представник позивача під час судового засідання підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та пояснив обставини справи таким чином, як про це вказано вище.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні цього адміністративного позову з огляду на наступне.
Спір між сторонами виник з приводу правомірності чи протиправності винесення відповідачем рішення про скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації №148-ск від 27.07.2016 року, тому предметом доказування є встановлення наявності чи відсутності підстав для прийняття такого рішення.
З урахуванням положень ч. 1 ст. 72 КАС України, відомостей з листа Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України від 13.07.2016 року, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до державного акта на право безстрокового користування земельною ділянкою, виданого у 1988 році, земельна ділянка площею 20 447,0 га, в межі якої входить у тому числі і спірна земельна ділянка площею 4,2 га, що розташована по АДРЕСА_2, передана Дніпропетровській квартирно-експлуатаційній частині (правонаступник - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська). У зв'язку з цим, з 1988 року зазначена земельна ділянка знаходиться у постійному користуванні Міністерства оборони України.
У червні 2007 року позивач звернувся до голови Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про виділення земельної ділянки площею 42 000 кв. км, в оренду на 49 років під належним йому на підставі договору купівлі-продажу від 21.05.2007 року нерухомим майном, з наступним викупом для рекреаційних цілей.
Рішенням земельної комісії від 06.07.2007 року, зафіксованим у протоколі № 6/2, ОСОБА_5 було відмовлено у відведенні земельної ділянки, у зв'язку із тим, що земельна ділянка входить до складу воєнлісгоспу.

29.11.2007 року Черкаська селищна рада прийняла рішення № 6, яким зобов'язала виконком Черкаської селищної ради підготувати клопотання командувачу Південного оперативного командування на відчуження земельної ділянки на території Черкаської селищної ради за межами населеного пункту загальною площею 4,2 га (територія колишнього літнього табору «ІНФОРМАЦІЯ_1») у відповідь на звернення ОСОБА_5 щодо прийняття Черкаською селищною радою земельної ділянки, загальною площею 42 000 кв. км, із земель Міністерства оборони України.

Тимчасово виконуючий обов'язки директора Державного департаменту надлишкового майна та земель на звернення Черкаської селищної ради повідомив, що у зв'язку з дорученням Кабінету Міністрів України № 48889/3/1-07 Міністерству оборони України запропоновано зупинити операції з реалізації та передачі земель оборони (у тому числі під об'єктами нерухомості), а розгляд питання передачі зазначеної у зверненні земельної ділянки загальною площею 4,2 га буде здійснено після скасування вказаного доручення.

Однак, у лютому 2008 року ОСОБА_5 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та Відділу земельних ресурсів Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, з позовними вимогами про зобов'язання Відділу земельних ресурсів Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області вилучити земельну ділянку площею 4,2 га зі складу земель оборони і перевести її в землі запасу для рекреаційних цілей, а також про зобов'язання Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області укласти з ним договір оренди зазначеної земельної ділянки.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.03.2008 року, справа № 2а-448/08, позов ОСОБА_5 було задоволено та зобов'язано Відділ земельних ресурсів Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області вилучити земельну ділянку площею 4,2 га, яка розташована по АДРЕСА_2 зі складу земель Міністерства оборони України і перевести в землі запасу для рекреаційних цілей; зобов'язано Відділ земельних ресурсів Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області внести відповідні зміни до обліку земель; зобов'язано Новомосковську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області укласти з ОСОБА_5 договір оренди земельної ділянки площею 4,2 га, яка розташована по АДРЕСА_2.

Прийняття вищевказаного судового рішення стало причиною подальших дій щодо його виконання, хоча на момент їх вчинення рішення суду не набрало законної сили.

Так, внаслідок вищезазначеного, у квітні 2008 року головою Новомосковської райдержадміністрації було видано розпорядження про вилучення земельної ділянки площею 4,2 га зі складу земель Міністерства оборони України і про переведення її в землі рекреаційного призначення на території Черкаської селищної ради.

15.07.2008 року у відповідності до технічної документації, виготовленої на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.03.2008 року, справа № 2а-448/08, а також згідно з розпорядженням голови Новомосковської райдержадміністрації Дніпропетровської області № 1080-р-08 від 02.07.2008 року, Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області з ОСОБА_5 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,2 га під будівлями та спорудами. На виконання вказаного договору оренди актом прийому-передачі від 15.07.2008 року вказана земельна ділянка була передана зазначеному орендарю.

Рішенням виконкому Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 39 від 05.06.2009 року, яке було прийнято у відповідь на заяву ОСОБА_5 про надання дозволу на реконструкцію об'єкту, що знаходиться на земельній ділянці площею 4,2 га за адресою: АДРЕСА_2, з урахуванням договору оренди земельної ділянки від 15.07.2008 року, укладеного ОСОБА_5 з Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, було рекомендовано заявнику звернутись до Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області для отримання дозволу на реконструкцію зазначеного об'єкта, та не заперечувалось проти реконструкції об'єкта, який знаходиться на вказаній земельній ділянці.

Розпорядженням голови Новомосковської районної адміністрації Дніпропетровської області від 16.06.2009 року № 846-р-09 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було дозволене виконання проектних робіт з реконструкції бази відпочинку за вказаною адресою. А розпорядженням від 21.08.2009 року № 1075-р-09 надано завдання на виконання проектних робіт по реконструкції заміської бази відпочинку в смт. Черкаське, Новомосковського району, Дніпропетровської області, тому попередньо зазначене розпорядження втратило свою чинність.

Згодом 31.03.2010 року філією Державного підприємства «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба української державної будівельної експертизи» у Дніпропетровській області «Дніпропетровськдержбудекспертиза» було затверджено позитивний висновок комплексної державної експертизи № 04-224-10(1178) по робочому проекту реконструкції заміської бази відпочинку. У зв'язку із цим, Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Дніпропетровській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надано дозвіл № 196/2010-04 на виконання будівельних робіт з реконструкції бази відпочинку за адресою: АДРЕСА_2. В матеріалах справи також містяться копії загального журналу по реконструкції заміської бази відпочинку (І черга будівництва) та журналу авторського нагляду за будівництвом, дата початку робіт з 08.06.2010 року, дата закінчення - 20.10.2011 року.

Втім, вищевказане судове рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області оскаржувалось в апеляційному порядку Новомосковським міжрайонним прокурором Дніпропетровської області та постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2011 року, справа № 2а-448/08/0427, його скаргу було задоволено, а постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.03.2008 року, справа № 448/08 - скасовано.

Так, вказаною постановою апеляційного суду було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про зобов'язання Відділу земельних ресурсів Новомосковської райдержадміністрації вилучити земельну ділянку площею 4,2 га зі складу земель Міністерства оборони України і перевести її в землі запасу для рекреаційних цілей, внести відповідні зміни до обліку земель, а також про зобов'язання Новомосковської райдержадміністрації укласти договір оренди земельної ділянки площею 4,2 га. Суд мотивував своє рішення тим, що спірна земельна ділянка знаходиться у постійному користуванні Міністерства оборони України, а Відділ земельних ресурсів Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області не віднесено до органів, у компетенцію яких входить право на вилучення земельних ділянок. При цьому рішення про відмову від землекористування спірною земельною ділянкою Міністерство оборони України не приймало. Крім того, позовні вимоги про зобов'язання Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області укласти договір оренди з позивачем визнані передчасними, адже рішення компетентним органом про вилучення земельної ділянки не приймалось, проект відведення земельної ділянки не виготовлявся, не узгоджувався та не затверджувався у встановленому Законом порядку, а також рішення про передачу земельної ділянки в оренду не приймалось. Вказане рішення суду набрало законної сили станом на 01.03.2011 року.

Крім того, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.02.2013 року, провадження № 22-ц/774/1626/13, категорія 19/23 (набрало законної сили станом на 29.11.2013 року), договір оренди земельної ділянки площею 4,2 га, укладений 15.07.2008 року між Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області і ОСОБА_5 - визнано недійсним, а також зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повернути земельну ділянку площею 4,2 га належному землекористувачеві - Квартирно-експлуатаційному відділу м. Дніпропетровська. Суд мотивував своє рішення тим, що укладення спірного договору оренди стало можливим з огляду на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.03.2008 року по справі № 2а-448/08, яка згодом була скасована постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2011 року. Також судом враховано, що відповідно до Державного акта на право користування землею від 1988 року, спірна земельна ділянка, яка за своїм цільовим призначенням віднесена до земель оборони, належить на праві постійного користування Квартирно-експлуатаційному відділу м. Дніпропетровська, згоди якого на її вилучення, у відповідності до положень ст. 149 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) не було, як і не було згоди на це Міністерства оборони України.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Втім, з матеріалів справи вбачається, що на зазначеній земельній ділянці, що орендувалась за вищевказаним договором оренди, проводились будівельні роботи, в результаті чого були побудовані котеджи № № 2, 4, 6, 8 та Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Дніпропетровській області зареєстровані декларації про готовність цих об'єктів до експлуатації, а саме:

- побудованого котеджу № 4, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, дата початку будівництва - 08.06.2010 року, дата закінчення будівництва - 20.04.2011 року, дата введення в експлуатацію - жовтень 2013 року. Декларація зареєстрована Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Дніпропетровській області - 30.10.2013 року;

- побудованого котеджу № 2, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, дата початку будівництва - 08.06.2010 року, дата закінчення будівництва - 20.04.2011 року, дата введення в експлуатацію - грудень 2013 року. Декларація зареєстрована Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Дніпропетровській області - 18.12.2013 року;

- побудованого котеджу № 8, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, дата початку будівництва - 08.06.2010 року, дата закінчення будівництва - 20.04.2011 року, дата введення в експлуатацію - жовтень 2013 року. Декларація зареєстрована Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Дніпропетровській області - 01.11.2013 року;

- побудованого котеджу № 6, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, дата початку будівництва - 08.06.2010 року, дата закінчення будівництва - 20.04.2011 року, дата введення в експлуатацію - жовтень 2013 року. Декларація зареєстрована Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Дніпропетровській області - 09.10.2013 року.

Позивач надав суду копію свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно від 08.09.2014 року, індексний номер: 26508904, на об'єкт нерухомого майна - котедж № 2, адреса об'єкта: АДРЕСА_1, загальна площа - 73, 9 кв. м, житлова площа - 24, 2 кв. м., яке зареєстроване за ОСОБА_6 У той же час з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 оформила право власності на усі побудовані котеджі за №№ 2, 4, 6, 8.

Так, декларації про готовність вищевказаних об'єктів до експлуатації були зареєстровані Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Дніпропетровській області 09.10.2013 року, 30.10.2013 року, 01.11.2013 року, 18.12.2013 року за № № ДП 87, ДП 40, ДП 77, ДП 00 відповідно.

Втім, згодом з листа від Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України від 13.07.2016 року відповідачу стали відомі обставини, які свідчать про недостовірність даних, зазначених ОСОБА_5 в поданих деклараціях про готовність об'єктів до експлуатації. Оскаржуване рішення про скасування вищевказаних декларацій було прийнято відповідачем на підставі ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Також відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Аналіз вищевказаних положень чинного законодавства показує, що підставами вважати об'єкт самочинним будівництвом та відповідно підставами для скасування декларацій визначені такі випадки: якщо об'єкт збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

Водночас позивач посилається на те, що таких підстав у інспекції не було. Однак, в ході судового розгляду справи судом було встановлено, що належним землекористувачем залишалось Міністерство оборони України, а дії ОСОБА_5 на спірній земельній ділянці площею 4,2 га від самого початку були протиправними. В подальшому це стало наслідком виникнення все нових протиправних дій, та підставою для прийняття протиправних рішень. Адже, як вже зазначалось вище, на підставі рішення суду - постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.03.2008 року, справа № 2а-448/08, - яке не набрало законної сили, в подальшому вчинялись протиправні дії по вилученню земельної ділянки площею 4,2 га зі складу земель Міністерства оборони України, переведенню її в землі рекреаційного призначення на території Черкаської селищної ради, а згодом і по передачі в оренду ОСОБА_5 за договором оренди від 15.07.2008 року, укладеного між Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області (орендодавець) з ОСОБА_5 (орендар). З урахуванням цього виготовлялась і технічна документація.

Як стало відомо, зазначена постанова Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.03.2008 року, справа № 2а-448/08, була скасована в апеляційному порядку, а договір оренди від 15.07.2008 року - визнано судом недійсним, та відповідні рішення судів набрали законної сили.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 375 ЦК України, ст. ст. 90, 95 ЗК України, ч. 2 ст. 24. ч. ч. 2, 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», лише власники або землекористувачі земельних ділянок мають право здійснювати проектування та будівництво на них відповідних об'єктів нерухомості, при цьому за умов обов'язкового додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умов використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок.

Частиною 4 ст. 373 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Згідно з ст. 152 ЗК України, захист прав землекористувача прирівнюється до захисту прав власника.

Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту його прийняття в експлуатацію.

Відповідно до п. 49 постанови Кабінету Міністрів України № 869 від 17.10.2013 року «Про затвердження порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку.

Судом встановлено, що у п. 11-1 поданих декларацій про готовність об'єктів до експлуатації позивач зазначив інформацію про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою та позначив як такий договір оренди земельної ділянки за номером у реєстрі нотаріальних дій 904 від 15.07.2008 року, укладений між Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та ОСОБА_5, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1. Втім, на момент реєстрації цих декларацій зазначений договір вже був визнаний судом недійсним та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.02.2013 року, провадження № 22-ц/774/1626/13, категорія 19/23, про це, набрало законної сили станом на 29.11.2013 року, про що суд зазначав вище. Цим спростовуються і твердження позивача про те, що згідно з відомостями з Витягу з Державного реєстру правочинів договір оренди вважається чинним, адже такий Витяг наданий суду станом на 15.07.2008 року.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, відповідач після отримання листом Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України від 13.07.2016 року відомостей про те, що є передбачені законом підставами вважати, що ОСОБА_5 вніс до поданих декларацій недостовірні відомості щодо права користування земельною ділянкою, 22.07.2016 року прийняв правомірне рішення № 148-ск про скасування декларацій про готовність об'єктів до експлуатації.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Під час судового розгляду справи доводи позивача не знайшли свого підтвердження, бо судом були встановлені факти, що свідчать про правомірність дій відповідача щодо винесення рішення від 22.07.2016 року № 148-ск, яким скасовані декларації про готовність об'єктів до експлуатації.

Згідно з ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні розглядуваного адміністративного позову.

Що стосується вирішення питання про розподіл судових витрат, то суд зазначає, що відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» та ст.87, ст.94 КАС України, враховуючи рішення суду про відмову у задоволенні даного адміністративного позову у повному обсязі, сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн. (квитанція від 25.08.2016 року №0.0.606719680.1) позивачу не повертається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 14 листопада 2016 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник