Справа № 697/2010/16-а
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 697/2010/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Льон О.М. Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

05 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області на постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання неправомірними дій, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії посадової особи місцевого самоврядування шляхом врахування суми грошової винагороди за сумлінну працю та індексації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання неправомірними дій Канівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Черкаської області з приводу відмови в проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії у відповідності до ст.ст. 37, 37-1 ЗУ «Про державну службу» та зобов'язання Канівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Черкаської області провести перерахунок та виплату пенсії станом на день первинного звернення 09.09.2016 року, врахувавши 4988, 88 грн. грошової винагороди за сумлінну працю та 4060,31 грн. індексації отриманих нею за місцем роботи за період з серпня 2009 року по липень 2011 року, та виплатити заборгованість з серпня 2011 року.

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позивних вимог в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 1832.

З доповіді судді-доповідача вбачається, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста участь сторін не обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є пенсіонером за віком, з 12.06.2009 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-Х-ІІІ в розмірі 90 % від суми заробітної плати, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 та довідкою Канівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Черкаської області.

ОСОБА_2 працювала в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради, на посаді заступника начальника - начальника відділу у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи.

09.09.2016 року позивач звернулася із заявою до відповідача про перерахунок пенсії державного службовця з урахуванням у складі заробітку сум індексації заробітної плати, грошової винагороди, з яких справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», що відображені в довідках Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради № 1833/03-18 №1834/03-18 від 01.09.2016 року про складові заробітної плати та премії за останні 24 календарних місяців за період роботи з серпня 2009 року по липень 2011 року.

Внаслідок звернення позивачки, листом від 16.09.2016 року № 294/Г-10, у вказаному було відмовлено, з посиланням на те, що законодавством не передбачено при обчисленні пенсії урахування до заробітної плати таких видів виплат, як індексація заробітної плати та грошова винагорода за сумлінну працю, крім тих, які визначені як складові заробітної плати відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу».

Згідно ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до ч. 2 ст. 37-1 цього Закону, перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Отже, призначення державному службовцю пенсії та її перерахунок здійснюється з сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно положень ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ч. 6 ст. 33 вищезгаданого Закону, державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань.

Відповідно до абз. 4 п. 2 постанови КМУ від 17.07.2003 року «Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення» індексації підлягає оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер. Індексація заробітної плати являє собою дохід, з якого відповідно до ст. 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» справляються страхові внески (зори) до соціальних фондів відповідно до діючого законодавства на день одержання заробітку (виплати, доходу).

Згідно ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11 та у постанові від 28 травня 2013 року у справі №21-97а13.

Враховуючи, що виплати, які просив перерахувати та виплатити позивач на свою користь виплачуються щомісячно, колегія суддів дійшла висновку, що позивач знав про порушення своїх прав під час отримання щомісячної державної пенсії в меншому розмірі, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню лише в частині.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області залишити без задоволення, а постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Файдюк В.В.

Чаку Є.В.