Справа № 192/2800/16-а
Суддя: Щербина Н. О.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 192/2800/16-а
Провадження № 2-а/192/27/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" листопада 2016 р. СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання - Папян Д. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського відділу ДПС старшого сержанта поліції Гладченко Сергія Володимировича, третя особа - відділ управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправними дії службової особи - старшого сержанта поліції Гладченко Сергія Володимировича щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення серії АП №271193.

На обґрунтування позову зазначив, що 18 серпня 2016 року близько 23 години 00 хвили він був зупинений працівниками поліцейського відділу ДПС Солонянського взводу поліції, оскільки керував транспортним засобом в лівій смузі при вільній правій. При цьому відповідач звинуватив його в тому, що він знаходився в стані алкогольного сп'яніння та запропонував йому проїхати до м.Дніпро для проходження медичного огляду, тим самим ніби порушив вимоги ПДР України.

Вважає, що дії відповідача при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були незаконними, з порушенням вимог ст.ст.251, 254, 256, 265-2, 266 КУпАП щодо його оформлення, а відповідач не мав повноважень для складання даного протоколу та грубо перевищив свої службові повноваження під час виконання службових обов'язків.

Позивач посилається на те, що згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України №111 «Про затвердження Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС», яка містить виключний перелік підстав для зупинки, а саме дозволяється зупиняти транспортні засоби в разі порушення ПДР, наявних ознак, які свідчать про їх технічну несправність або забруднення ними навколишнього середовища, а також при наявності даних про те, що використовуються з протиправною метою. Оскільки Правила дорожнього руху він не порушував, а був зупинений відповідачем ніби за порушення п.11.2 ПДР, що передбачає, що на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися як найближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом, а наслідком такого порушення є складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, а не ч.1 ст.130 КУпАП, що свідчить про незаконність дій відповідача.

В порушення ст.256 КУпАП відповідач, в протоколі не зазначив свідка, який знаходився в автомобілі, не зафіксував його дані не дивлячись на те, що позивач особисто звертався до інспектора з таким проханням відібрати у нього пояснення та вписати його прізвище до протоколу, як не було відповідачем в порушення п.1.7 Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використання технічних засобів, перевірено за допомогою трубки «Контроль трезвості», а в разі його відмови повинен був скласти направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, що відповідачем зроблено не було, як і не було ним відсторонено його (позивача) відповідно до ст.266 КУпАП, від керування транспортним засобом. Також, відповідачем в супереч вимог «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції», затвердженої Наказом міністерства внутрішніх справ №1376, було використано бланк протоколу про адміністративне правопорушення, який не відповідає зразку, доданому до інструкції, а на місці пригоди відповідач в порушення вимог, викладених в Інструкції, не надав йому жодного документа та не роз'яснив його права передбачені ст.ст.55,56,59,63 Конституцією України, тому він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Філіповський В. В. позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити, зазначивши, що всі вчинені відповідачем дії є протиправними.

Позивач ОСОБА_1 пояснив суду, що 18 серпня 2016 року він працював до пізнього вечора, керував автомобілем ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції за порушення правил ПДР, а саме за рух в крайній лівій смузі при вільній правій смузі руху. Під час перевірки документів працівники поліції запідозрили, що він перебуває у стані сп'яніння, якого саме - алкогольного чи наркотичного - позивач не пам'ятає, за що склали на нього протокол. При цьому копію протоколу йому не надавали, як і не роз'яснювали і його права, передбачені Конституцією України та КУпАП. Про те за якою саме статтею КУпАП на нього був складений протокол, він дізнався лише з виданого тимчасового дозволу на право керування (а.с.7). Вважає, що працівники поліції під час складання протоколу порушили його права, а також норми чинного законодавства, свої пояснення він писав начебто в протоколі, за отримання копії протоколу не розписувався. Йому працівники поліції пропонували проїхати для медичного огляду до м. Дніпро, на що він категорично відмовився, бо він дуже стомився і мав з собою велику суму грошей - 20 000 гривень. Разом з ним був його напарник - Євген, який був присутній під час того, як працівники поліції за добровільною згодою позивача оглядали автомобіль.

Представник позивача - адвокат Філіповський В. В. в судових засіданнях пояснив, що працівники поліції під час складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП діяли всупереч норм Конституції України, КУпАП, наказів та Інструкцій. При цьому він посилається на те, що форма протоколу не відповідає вимогам Інструкції №1376, оскільки з 06 листопада 2015 року такі бланки є недійсними, відомості за новою формою протоколу до складеного протоколу внесені не були, протокол за ч. 2 ст. 122 КУпАП на позивача не складався, а відповідач застосував до позивача санкцію, яка взагалі не передбачена санкцією цієї статті, а саме - попередження. Також вважає, що відповідач на час складання протоколу взагалі не був атестований, оскільки у вересні 2016 року проводилася атестація працівників поліції, а тому під час складання протоколу 18 серпня 2016 року інспектор Гладченко С. В. взагалі не проходив таку атестацію. Також посилався на те, що відповідач не відсторонив позивача від керування транспортним засобом, а значить у відповідача не було достатніх підстав вважати, що ОСОБА_1 знаходився в стані сп'яніння. Вважає, що дії працівників поліції щодо проведення огляду позивача, салону його автомобіля без залучення до участі понятих є порушенням, які в свою чергу свідчать про протиправність дій Гладченка С. В. під час складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідач Гладченко С. В., який був допитаний в якості свідка, пояснив суду, що 18 серпня 2016 року він разом зі своїм напарником ОСОБА_4 несли службу на Солонянському посту та помітили автомобіль ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, який рухався по крайній лівій смузі руху при вільній правій, дії водія були не адекватними у зв'язку з чим і зупинили автомобіль. Під час перевірки документів та з'ясування причини вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП було з'ясовано, що дорожнє покриття має поганий стан, а тому позивач рухався по лівій смузі, однак вантажного автомобіля не було і тому його дії не буди адекватними. При цьому відповідач скориставшись правилами ст. 22 КУпАП вирішив обмежитися усним зауваженням. Однак, під час розмови вони з напарником помітили що ОСОБА_1 блідий, повільно розмовляє, його зрачки не реагують на світло. При цьому запаху алкоголю від нього не було чути, а на прохання сплюнути, встановили сухість порожнини рота позивача. У зв'язку з цим позивачу було запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі в м. Дніпро, оскільки перевірка на стан наркотичного сп'яніння на місці не передбачена чинними Інструкціями. Однак позивач категорично відмовився проходити такий огляд у присутності двох свідків, про що самостійно написав відповідні пояснення, а відповідачем йому було роз'яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що позивач поставив відмітку в протоколі. Пояснив також, що бланки протоколів до 31 грудня 2016 року є чинними, оскільки це передбачено Перехідними положеннями Закону України «Про національну поліцію». Від керування транспортним засобом позивача було відсторонено, роз'яснено йому відповідальність за повторне порушення вимог ст. 130 КУпАП, автомобіль залишився на узбіччі, не заважав руху інших транспортних засобів, а позивачу було роз'яснено що він повинен утримуватися від керування до повного витверезіння. ОСОБА_1 було вручено другий примірник протоколу, про що свідчить його підпис, а в разі не отримання протоколу, другий примірник разом з першим примірником направляється до суду для розгляду, про що зазначається в описі. Після складання протоколу всі матеріали були направлені до суду за місцем проживання ОСОБА_1 для розгляду

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні 24 листопада 2016 року надав пояснення, аналогічні поясненням Гладченка С. В.

Представник відділу управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, який про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надали до суду лист, згідно якого просили здійснювати розгляд справи за їхньої відсутності (а.с.26).

Суд вислухавши пояснення позивача та його представника, пояснення відповідача, свідка, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 69, 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В судовому засіданні було встановлено, що 18 серпня 2016 року відносно ОСОБА_1 поліцейським відділу ДПС старшим сержантом поліції Гладченко Сергієм Володимировичем було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №271193 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Згідно ст. 255 КУпАП - у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи: органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Таким чином, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач під час виявлення адміністративного правопорушення з боку позивача був при виконанні службових обов'язків, як працівник поліції, тому його дії по складанню протоколу про адміністративне правопорушення є законними.

Згідно ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи позивача про те, що він керував транспортним засобом не перебуваючи в стані наркотичного сп'яніння, тобто не було факту адміністративного правопорушення, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки протокол про адміністративне правопорушення є засобом фіксації адміністративного правопорушення та одним з джерел доказів і підставою для подальшого провадження по справі про адміністративне правопорушення в порядку, передбаченому главою 22 КУпАП.

Досліджений протокол серії АП2№271193 від 18 серпня 2016 року свідчить про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння. При цьому, згідно пояснень відповідача наданих ним в якості свідка, а також згідно пояснень свідка ОСОБА_4, під час складання протоколу позивачу були роз'яснені його права передачі ст. 63 Конституції України, ст. 286 КУпАП, а ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Суд зазначає, що порядок проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння передбачений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. наказом МВС, МОЗ України від

09.11.2015 року № 1452/735, відповідно до п. 4 розділу І якої ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану наркотичного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Ознаки алкогольного сп'яніння перелічені в п. 3 розділу І цієї Інструкції.

При цьому п. 1 розділу ІІ вказаної Інструкції передбачено, що лише за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, тобто щодо стану алкогольного сп'яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктом 12 розділу ІІ передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Таким чином, посилання позивача та його представника стосовно того, що поліцейський порушив порядок проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп'яніння, не надавши продути трубку «Контроль тверезості» не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки наказ № 400/666 втратив свою чинність на підставі Наказу Міністерства внутрішніх справ N 1452/735 від 09.11.2015 року.

Оскільки проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння на місці вчинення правопорушення не передбачено нормами чинного законодавства, а позивач ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду в медичному закладі, про що ним було власноручно написано відповідні пояснення, які були досліджені в судовому засіданні (а.с.63), тому відповідач правомірно не складав направлення на проходження такого огляду та склав протокол за ч. 1 ст.130 КУпАП, а відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію» до 31 грудня 2016 року поліції дозволяється використання службових посвідчень, бланків, печаток, штампів, логотипів та емблем міліції та Міністерства внутрішніх справ України. Тому посилання позивача та його представника стосовно того, що складений протокол є недійсним, оскільки його форма передбачена наказом № 1376 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», якій він не відповідає, суд не приймає до уваги, оскільки такі протоколи є дійсними до 31 грудня 2016 року, а нормами КАС України взагалі не передбачено право на оскарження протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки він не є актом індивідуальної дії суб'єкта владних повноважень.

Посилання представника позивача стосовно неправомірності дій відповідача щодо застосування до ОСОБА_1 санкції, яка навіть не передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП, не приймаються, оскільки відповідно до ст. 22 цього Кодексу при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, що і було вчинено відповідачем.

Посилання позивача та його представника щодо порушень, які нібито були вчинені відповідачем під час проведення огляду автомобіля не приймаються судом, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Під час звернення з позовом до суду позивач не посилання на вказані порушення в своїй позовній заяві.

З наданих до суду копій протоколу від 18 серпня 2016 року вбачається, що позивач був ознайомлений з його правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, підписався за отримання копії протоколу, власноручно писав пояснення, був згоден з вчиненим ним правопорушенням (а.с.60-66), що також було підтверджено і показами свідків, а тому суд вважає, що позов є необґрунтованим, а відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши надані сторонами докази, а також дослідивши надані матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд вважає, що відповідач належними та допустимими доказами довів суду правомірність своїх дій під час складання протоколу, а підстави позову зводяться лише до незгоди та переоцінки дій відповідача.

Вказані доводи позивача щодо наявності чи відсутності події чи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повинні розглядатись під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку КУпАП, а не в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що адміністративний позов до поліцейського відділу ДПС старшого сержанта поліції Гладченко Сергія Володимировича, третя особа - відділ управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 11, 12, 17, 18, 69,70, 71, 94, 158, 159, 160, 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського відділу ДПС старшого сержанта поліції Гладченко Сергія Володимировича, третя особа - відділ управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги повинна бути одночасно направлена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складений 01 грудня 2016 року

Головуючий: суддя Н. О. Щербина