Справа № 824/90/16-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/90/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Спіжавка Г.Г.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

30 листопада 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

представника позивача - Гінінгера А.З.

представника відповідача - Шеремова В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" до Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" звернулось з адміністративним позовом до Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.09.2015 року про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 4906312,5 грн., з яких 3270875 грн. за основним платежем та 1625437,5 грн. за штрафними санкціями.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року позовні вимоги ТОВ ВКП "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області № від 25.09.2015 р. в частині збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 4800364,5 грн., з яких 3200243 грн. за основним платежем та 1600121,5 грн. за штрафними санкціями. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням в частині задоволення позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати у вказаній частині та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задоволити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції в період з 19.08.2015 року по 02.09.2015 року посадовими особами ДПІ у м. Чернівцях була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" щодо повноти нарахування та сплати податку на прибуток та ПДВ за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

Перевіркою в діяльності ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" виявлені порушення вимог податкового законодавства, зокрема порушення вимог п.138.2, п.п. 139.1.9 п.139.1 ст. 139 ПК України.

Порушення виявлені під час перевірки знайшли своє відображення в акті від 09.09.2015 року № 798/24-12-22-08/00292818, а саме:

- не підтверджено реальність здійснення господарських операцій ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" із ТОВ "Тепловогнезахист", ТОВ "Торговий дім "ТІМ-Ротис", ТОВ "Ротис ЛТД";

- безпідставно включено до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за 2014 рік витрати в сумі 2 100 000 грн. в оплату послуг по вдосконаленню виробництва, так як акт приймання передачі виконаних робіт не підтверджує факт надання послуг ПП "ТРЕЙД ІМПАКТ" та не є свідченням реальності господарських операцій;

- безпідставно включено до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за 2014 рік витрати в сумі 336 000 грн. на оплату послуг по транспортуванню продукції з цехів виробництва на склад, отриманих від ПП "РДД ГРУП";

- безпідставно включено до складу інших витрат, витрати понесені у попередніх звітних періодах та зняті попередніми актами перевірок, за рахунок того, що не були документально підтвердженими у сумі 391 200 грн.;

- безпідставно включено до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування витрати в загальній сумі 2 116 783 000 грн.: а саме на оплату інформаційно-консультаційних послуг із забезпечення господарської діяльності, виконавцем яких зазначено ПП "Софтпостач" на суму 1200000 грн., а також профілактичні роботи, виконавцем яких зазначено ПП "ТРЕЙД ІМПАКТ" на суму 336 000 грн.

У зв'язку із зазначеним ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № від 25.09.2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 4906312,5 грн., з яких 3270875 грн. за основаним платежем та 1635437,5 грн. за штрафними санкціями.

Позивач не погоджуючись з вказаними висновками відповідача, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ ВКП "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів", виходив з того, що в ході розгляду даної справи було встановлено правомірність включення позивачем до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за 2014 рік, витрат на оплату послуг по господарським операціям з ТОВ "Тепловогнезахист", ТОВ "Торговий дім "ТІМ-Ротис", ТОВ "Ротис ЛТД", ТОВ "Трейд Імпакт", ПП "РДД Груп", ПП "Софтпостач", що є підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в частині визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 3200243 грн. - за основним платежем та 1600121,5 грн. - за штрафною санкцією.

Колегія суддів апеляційної інстанції частково не погоджується з висновками суду першої інстанції і вбачає підстави для часткового задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.

Так, положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп.19-1.1.1 п.19-1.1 ст. 19 ПК України, контролюючі органи здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів. Згідно з п. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов'язань платників податків.

Статтею 198.1 Податкового кодексу України (ПК України) визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Положення ст.198 Податкового кодексу України вказують на те, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Таким чином, податкова накладна є документом, який підтверджує включення покупцем податку на додану вартість в ціну товару та сплату або обовязок сплатити його продавцю.

Пункт 201.10 ст.201 ПК України визначає, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Так, Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996/ХІV (Закон №996) визначає правові засади регулювання, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні. У розумінні даного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону №996 передбачено, що первинний документ визначається як документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Частинами другою та третьою статті 9 цього ж Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно із пп. 14.1.27 ПК України під витратами розуміється сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

При цьому, пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 1 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За приписами пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України (далі - ПК України) (положення Кодексу, чинні в періоді, що перевірявся) витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

У відповідності до пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У відповідності до пункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як вбачається з матеріалів справи судом першої інстанції була досліджена господарська діяльність позивача щодо укладення договорів (разом з додатковими угодами до них) по поставці (придбанню) товарів, а саме: з ТОВ "Тепловогнезахист" №70-14 від 06.06.2014 р., з ТОВ "Торговий дім "ТІМ-Ротис" №12-14 від 08.01.2014 р., з ТОВ "Ротис ЛТД" № 14-4 від 03.01.2014 р.

Предметом вказаних договорів поставки є придбання позивачем у ТОВ "Тепловогнезахист", ТОВ "Торговий дім "ТІМ-Ротис", ТОВ "Ротис ЛТД" базальтового волокна, виробів з теплоізоляційних мінеральних матеріалів та іншої групи товарів, перелік якої наведений у первинних документах, копії яких наявні у матеріалах справи.

Так, Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996/ХІV (Закон №996) визначає правові засади регулювання, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні. У розумінні даного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону № 996регламентовано, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

З урахуванням пункту 2 статті 3 Закону № 996, відповідно до якого фінансова, податкова та інші види звітності, що використовують грошовий примірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують, факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 (із змінами і доповненнями) (далі - Положення) первинні документі - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

В ході судового розгляду даної справи судом першої інстанції було досліджено зміст первинних документів, якими задокументовано господарські операції по придбанню зазначеного вище товару, в тому числі, видатковими накладними, податковими накладними та товарно-транспортними накладними внаслідок чого встановлено їх відповідність положенням ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положенн № 88. Вказана обставина знайшла своє підтвердження і під час апеляційного перегляду даної справи судовою колегією суду апеляційної інстанції.

Апелянтом же належних та допустимих доказів в спростування вказаного факту суду апеляційної інстанції надано не було.

В даному випадку видаткові накладні, якими задокументовано господарські операції між позивачем та ТОВ "Тепловогнезахист", ТОВ "Торговий дім "ТІМ-Ротис", ТОВ "Ротис ЛТД" надають можливість ідентифікувати господарські операції по товару, а тому в розумінні Закону №996 вони є первинними документами.

Щодо податкових накладних, які оформленні на документування операцій з поставки позивачу товару від ТОВ "Тепловогнезахист", ТОВ "Торговий дім "ТІМ-Ротис", ТОВ "Ротис ЛТД" - то вони оформлені відповідно до вимог ст. 201 ПК України.

У відповідності до наявних у матеріалах справи оборотно-сальдових відомостей і відомостей по рахунку 631 розрахунки з вітчизняними постачальниками за 2014 рік товар придбаний позивачем у ТОВ "Тепловогнезахист", ТОВ "Торговий дім "ТІМ-Ротис", ТОВ "Ротис ЛТД" був документально належним чином оприбуткований відповідно до правил бухгалтерського обліку.

В результаті дослідження первинних документів, якими документовані операції по придбанню ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" у ТОВ "Тепловогнезахист", ТОВ "Торговий дім "ТІМ-Ротис", ТОВ "Ротис ЛТД" товару, оборотно-сальдових відомостей і відомостей по рахунку 631 розрахунки з вітчизняними постачальниками за 2014 р., встановлено, що при здійсненні зазначених вище господарських операцій позивач переслідував мету досягнення економічного ефекту (отримання прибутку), що призвело до змін в структурі його активів.

З матеріалів справи вбачається, що придбаний позивачем у ТОВ "Тепловогнезахист", ТОВ "Торговий дім "ТІМ-Ротис", ТОВ "Ротис ЛТД" товар був використаний у власній господарській діяльності, у тому числі шляхом використання у виробництві. Виготовлена продукція, а саме вироби з теплоізоляційних мінеральних матеріалів ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів", до складу якої входили як базальтове волокно, так і фольга, були позивачем реалізовані її кінцевим споживачам.

В зв'язку із наведеним, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що господарські операції між позивачем та "Тепловогнезахист", ТОВ "Торговий дім "ТІМ-Ротис", ТОВ "Ротис ЛТД" направленні на придбання виробів із теплоізоляційних мінеральних матеріалів носили реальний характер, внесли зміни в структуру активів позивача та були спрямовані на отримання ним прибутку, як такі, що були задокументовані необхідними первинними документами та оформленні відповідно до вимог чинного законодавства України, що надавало право позивачу включити вартість витрат, пов'язаних з такими операціями до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за 2014 рік.

Щодо тверджень апелянта про відсутність товарно-транспортних накладних та сертифікатів (посвідчення якості) на придбану продукцію судова інстанція відхиляє останні з огляду на наступне.

Сама по собі відсутність ТТН не є достатнім аргументом, який доводить нереальність господарської операції. Наявність або відсутність товарно-транспортних накладних є лише дотриманням або порушенням правил перевезень автомобільним транспортом, які не пов'язані з дотриманням вимог податкового законодавства. Такі висновки відповідають позиції Вищого адміністративного суду України, викладеній в рішеннях № К /9991/37912/11 від 5 липня 2012; № К /9991/67511/11 від 26 липня 2012 року. При цьому звичайно важлива наявність інших первинних документів та належне їх оформлення.

Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 р. не встановлюються правила податкового обліку валових витрат та податкового кредиту з ПДВ платників податків, а встановлюються права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). За їх порушення останні можуть бути притягнуті до відповідальності органами, що здійснюють контроль за дотриманням вимог законодавства про автомобільний транспорт у процесі виконання перевезень вантажів. Таким чином, розроблені Міністерством транспорту України Правила стосуються винятково порядку здійснення перевезень і не мають відношення до бухгалтерського та податкового обліку підприємств, які є відправниками товару й товароодержувачами, не можуть встановлювати правила ведення зазначених видів обліку. При цьому документи, обумовлені такими правилами, зокрема подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують придбання та реалізацію товарно-матеріальних цінностей та не відносяться до обов'язкових документів податкової звітності, передбаченої Податковим кодексом України.

З матеріалів справи встановлена часткова наявність товарно-транспортних накладних, якими задокументовані операції по постачанню позивачу товару, зазначеного вище.

Відповідно до ст.13 "Про підтвердження відповідності" № 2406-III від 17.05.2001 р. постачальник зобов'язаний реалізовувати продукцію за умови наявності у документах, згідно з якими йому передано відповідну продукцію, реєстраційних номерів сертифіката відповідності чи свідоцтва про визнання відповідності.

Зазначене стосується саме постачальника та не породжує ніяких обов'язків для покупця.

Крім цього, в наказі Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики № 28 від 01.02.2005 р. "Про затвердження Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні" до переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні не входять товарно-матеріальні цінності, які придбавались ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів".

Як видно із змісту акту перевірки висновки щодо не підтвердження реальності господарських операцій між позивачем та контрагентами перевіряючими також зроблено на підставі висновків актів інших податкових інспекцій. В даному випадку судова колегія вважає, що судом першої інстанції правомірно та обгрунтовано не було взято до уваги такі висновки, оскільки порушення контрагентом податкового законодавства не може впливати на правомірність включення позивачем до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування такі, що пов'язані із здійсненням господарських операцій з даним контрагентом. Платник податку не повинен нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податків.

Також, суд першої інстанції, у підтвердження правомірності здійснених висновків посилався на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду по справі №820/1447/15 за позовом ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" до Державної податкової інспекції у м.Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області, якою підтверджено реальність операцій зазначеного підприємства із контрагентами, які ставляться під сумнів в даному спорі. Дана постанова набрала законної сили.

Судова колегія апеляційної інстанції, окрім того, також зважає на постанову про закриття кримінального провадження від 29.07.2016 року, винесену старшим слідчим з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Чернівецькій області, стосовно службових осіб ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" в зв'язку з відсутністю в їх діяннях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, якою також підтверджено реальність операцій позивача із контрагентами, які є предметом розгляду даної справи.

Щодо висновків суду першої інстанції стосовно реальності господарських операцій позивача з ТОВ "Трейд Імпакт", правомірність яких оскаржується відповідачем, то судова колегія зазначає наступне.

Так, як видно з матеріалів справи, згідно договору №14-4 від 13.11.2014 р. укладеного між ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" (замовник) та ТОВ "Трейд Імпакт" (виконавець), замовник доручає, а виконавець бере зобов'язання виконати профілактичні роботи по очистці пилоосадувальних камер та каналізаційних люків у відповідності до додатка №1 даного договору. Вартість робіт, згідно договору №14-4 - 336000 грн. Також, згідно договору №14-5 від 13.11.2014 р. укладеного між ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" (замовник) та ТОВ "Трейд Імпакт" (виконавець), замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання надати послуги по вдосконаленню технології виробництва БСТВ. Вартість робіт, згідно договору №14-5 - 2100000 грн. Виконавець передає замовнику розроблені ним аналітико-технологічні вимоги по вдосконаленню технології виробництва БСТВ у вигляді оформленого належним чином звіту, що є додатком №1 до Акту прийому-передачі виконаних робіт/послуг за даним договором.

За змістом акту перевірки податкового органу ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів", окрім акту виконаних робіт, не надано документів, які підтверджують факт проведення ТОВ "Трейд Імпакт" профілактичних робіт по очистці пилоосадувальних камер та каналізаційних люків на 336000 грн. та послуг по вдосконаленню технології виробництва БСТВ на 2100000 грн.

До того ж, виконання розглядаємих договорів про надання послуг, предметом яких є надання різних за змістом послуг, оформлено одним актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 24.11.2014 року № 0У-0000024 на загальну суму 2463000,0 грн.

Вищевизначений акт приймання-передачі виконаних робіт по наданню профілактичних робіт по очистці пилоосадувальних камер та каналізаційних люків у кількості 12 штук на суму 336 000,0 грн. без ПДВ, на який посилається суд першої інстанції в своєму рішенні, не може бути розцінений як належний доказ здійснення господарських операцій між ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" та ТОВ "Трейд Імпакт" оскільки не відповідає наведеним вище положенням п. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", зокрема у останньому не вказано конкретний перелік здійснених господарських операцій, місце та дату проведення робіт, а також не вказано в чому виражено зміст (результат) наданих робіт (послуг).

Крім того, за результатами перевірки змісту первинних документів стосовно підтвердження витрат позивача на придбання послуг від ТОВ "Трейд Імпакт" неможливо визначити конкретний перелік здійснених господарських операцій, що не дає можливості ототожнити зв'язок між господарською діяльністю позивача та ТОВ "Трейд Імпакт", неможливо визначити якої тривалості був час здійснення комплексних заходів по очистці пилоосадувальних камер та каналізаційних люків, кола осіб які брали участь у наданні вказаних послуг, неможливо ідентифікувати особу відповідальну за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

Також, як встановлено в ході апеляційного перегляду даної справи, станом на 31.12.2014 року заборгованість по рахунку № 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" по контрагенту ТОВ "Трейд Імпакт" позивача становить 2 436 000,0 грн., що свідчить про відсутність розрахунку позивачем з вказаним контрагентом за отриманні послуги і ставить під сумнів факт реальності вказаної господарської операції.

Таким чином судова колегія апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо реальності господарських операцій між ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" та ТОВ "Трейд Імпакт", оскільки позивачем не надано будь-яких доказів в підтвердження змісту отриманих послуг, їх матеріального вираження або використання результатів цих послуг, оскільки первинна документація щодо здійснених господарських операцій є така, що не містить достовірної інформації та не несе в собі доказової бази.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області № від 25.09.2015 р. в частині збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" суми грошового зобов'язання в сумі 438480 грн. за основним платежем та 219240 грн. - штрафних санкцій по правовідносинах з ТОВ "Трейд Імпакт", внаслідок чого вимоги апеляційної скарги в цій частині слід визнати обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо висновку суду першої інстанції з приводу підтвердження факту отримання позивачем послуг по транспортуванню продукції від ПП "РДД Груп" з цехів виробництва на склад готової продукції вартістю 336 000 грн., які також є предметом оскарження, то судова колегія зазначає наступне.

Так, згідно договору №93-1-2 від 10.06.2014 р. укладеного між ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" (замовник) та ПП "РДД Груп" (виконавець), замовник доручає, а виконавець бере зобов'язання у строки встановлені в договорі надати послуги по транспортуванню сировини зі складів/цехів БСТВ до складів/цехів подальшого виробництва, транспортуванню готової продукції зі складів/цехів БСТВ на склади готової продукції та завантаженню готової продукції в транспортні засоби.

Для підтвердження здійснення господарської операції з ПП "РДД Груп" до перевірки позивачем надано Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000020 від 31.12.2014р., згідно якого виконавцем були надані послуги по транспортуванню продукції з цехів виробництва на склад готової продукції у кількості 12 штук загальною вартістю без ПДВ 336000 грн.

Згідно змісту акту перевірки цехи виробництва та склади знаходяться на території за адресою м. Чернівці, вул. Заводська, 41.

З пояснень представника відповідача, наданих в судовому засіданні, що також не заперечувалось представником позивача, встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.08.2008 року № 010312 серія САС, позивач володіє цілісним майновим комплексом за адресою: м. Чернівці, вул. Заводська, 41, який до свого складу включає безліч як адміністративних так і господарських споруд. Також, перевіркою було встановлено наявність господарських операції щодо оренди позивачем складських приміщень у СГД.

Відповідно до п. 1.2 договору №93-1-2 від 10.06.2014 р. замовник залучає виконавця для проведення вказаних у договорі робіт протягом шести місяців (червень-грудень).

Як зазначив представник апелянта в судовому засіданні, виробництво теплоізоляційних матеріалів позивачем здійснювалось протягом всього перевіряємого періоду, з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, хоча протягом першого півріччя 2014 року до надання послуг по транспортуванню продукції з цехів виробництва на склад готової продукції перевізники не залучались. При цьому, представник звернув увагу на той факт, що серед переліку ОФ на балансі підприємства знаходиться навантажувач, на який щомісячно списується вартість придбаного палива та нараховується амортизація. Також серед працівників підприємства числяться посади вантажників.

Зі змісту акту перевірки зроблено висновок, що факт транспортування продукції на виконання умов договору №93-1-2 від 10.06.2014 р. зазначеним контрагентом товаротранспортними накладними не підтверджено.

Водночас, як вже зазначалося судом, відсутність товарнотранспортної накладної не є достатнім аргументом, який доводить нереальність господарської операції, а в даному випадку не може свідчити про не підтвердження належними документами факту отримання послуг по перевезенню вантажів, а отже, невідповідність господарської операції чинному законодавству.

Разом з тим, як встановлено судовою колегією суддів, станом на 31.12.2014 року заборгованість позивача по рахунку № 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" по контрагенту ПП "РДД Груп" становить 336000,0 грн., що свідчить про відсутність розрахунку на надані послуги між контрагентами у відповідності до договору №93-1-2 від 10.06.2014 р.

В ході проведення посадовими особами відповідача ТОВ ВКП "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" був встановлений, що також знайшло своє підтвердження і в ході апеляційного перегляду даної справи, факт відсутності належних первинних документів на підставі яких сформовано витрати придбання послуг від ПП "РДД ГРУП". Зокрема, в актах надання транспортних послуг та в самому договорі відсутні дані щодо виду вантажу який перевозився, маршруту та відстані перевезень, прізвищ водіїв та експедиторів, що несуть матеріальну відповідальність за пошкодження та/або втрату переданого їм вантажу, номерів автомобілів, що здійснювали перевезення, відсутні відомості щодо обсягу виконаних робіт (кількість автомобілягодин, кілометрів пробігу, ваги перевезеного вантажу), відсутні дані про вантажовідправника та вантажоотримувача, відсутні дані про початок та завершення перевезення вантажу. До того ж, акти надання транспортних послуг складені щодо вартості послуг за окремий період (за шість місяців), а не за конкретну господарську операцію під час її здійснення або безпосередньо після її завершення.

В даному випадку, судова колегія доходить висновку, у позивача як на момент здійснення перевірки податковим органом так і на даний час відсутні будь-які документи, з яких можливо було б визначити коло осіб, які приймали участь у проведенні господарських операцій з перевезення вантажу, визначити номенклатуру, кількість та власників вантажу, тривалість здійснення господарської операції, визначити вид автомобільного транспорту, яким здійснювалось перевезення, обсяг роботи (послуг), тариф, наявність чи відсутність факту здійснення експедирування вантажу, осіб якими воно здійснювалось в разі такого, вид послуг експедитора, розмір плати експедитора та факт проведення страхування вантажу.

Таким чином, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що первині документи надані позивачем в підтвердження реальності господарських операцій з виконання перевезень вантажів ПП "РДД ГРУП", не мають юридичної або доказової бази, тому безпідставно враховані судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного в межах даної справи рішення.

Наявність формально складених але недостовірних первинних документів не є безумовним підтвердженням реальності господарських операцій, оскільки їх відповідність спростовано фактичними обставинами.

На разі, за даними господарськими операціями лише оформлювались документи без їх фактичного виконання контрагентами по ланцюгу постачання обумовлених операцій чи було створено лише зовнішні ознаки реального здійснення господарських операцій та правомірності формування витрат та податкового кредиту, наслідком чого є отримання позивачем необгрунтованої вигоди за даною господарською операцією.

Враховуючи викладене, юридична дефектність документів на дає змогу формувати дані податкового обліку, внаслідок чого суми витрат ТОВ ВКП "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" сформовано неправомірно.

До того ж, судова колегія апеляційної інстанції звертає увагу на той факт, що доказів проведення позивачем розрахунків з ПП "РДД ГРУП" за отриманні послуги перевезення вантажу станом на 31.12.2014 року матеріали справи не містять. Вказане також не спростовано позивачем і під час апеляційного перегляду справи, оскільки як встановлено в ході апеляційного перегляду даної справи заборгованість позивача по рахунку №631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" станом на 31.12.2016 року по контрагенту ПП "РДД ГРУП" становить 336000,0 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області № від 25.09.2015 р. в частині збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" суми грошового зобов'язання в сумі 60480 грн. за основним платежем та 30240 грн. - штрафних санкцій по правовідносинах з ПП "РДД ГРУП", внаслідок чого вимоги апеляційної скарги в цій частині слід визнати обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо висновку суду першої інстанції з приводу відсутності фактичного здійснення господарських операцій між ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" та ПП "Софтпостач", в зв'язку з чим необґрунтовано включено інформаційно-консультаційні послуги із забезпечення господарської діяльності отримані від ПП "Софтпостач" до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за 2014 рік в сумі 1 200 000 грн., що також оскаржується відповідачем, то судова колегія зазначає наступне.

Згідно Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-000015 від 10.12.2014 року , який засвідчений підписами та відтисками печаток директорів ТОВ ВКП "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" та ПП "Софтпостач", останнім були надані позивачу інформаційно-консультаційні послуги з забезпечення господарської діяльності загальною вартістю без ПДВ 1 200 000,00 грн.

На разі, матеріали справи не містять жодного договору, укладеного між вказаними контрагентами, що підтверджують обсяг і зміст зазначеної операції щодо надання інформаційно-консультаційні послуги з забезпечення господарської діяльності позивача.

Як встановлено в ході апеляційного перегляду даної справи, станом на 31.12.2014 року заборгованість по рахунку № 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" по контрагенту ПП "Софтпостач" становить 1 200 000,00 грн., що свідчить про відсутність розрахунку за отримані послуги у відповідності до вказаного вище акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-000015 від 10.12.2014 року.

Водночас, як було встановлено відповідачем під час здійснення перевірки позивача, останнім витрати в сумі 1 200 000,00 грн. віднесено в рядок 06.4 Декларацій "Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати" за 2014 рік.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема вказаного акту приймання-передачі виконаних робіт, інформаційно-консультативні послуги із забезпечення господарської діяльності надавались ПП "Софтпостач" лише в жовтні 2014 року.

Також, судовою колегією приймається до уваги той факт, що серед видів діяльності ПП "Софтпостач", а саме : 46.19 - діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.65 - оптова торгівля офісними меблями; 47.54 - роздрібна торгівля побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах, на визначено жодного КВЕД щодо надання послуг інформаційно-консультаційного характеру.

В даному випадку, судова колегія апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджено реальність спірних господарських операцій між ТОВ ВКП "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" та ПП "Софтпостач", оскільки Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-000015 від 10.12.2014 року має знеособлений характер та не містить жодної конкретної інформації про наданні виконавцем інформаційно-консультаційні послуги із забезпечення господарської діяльності, а тому не може бути належним доказом факту здійснення відповідно господарської операції.

Колегія суддів не вбачає підстав вважати, що позивачем правомірно включено до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за 2014 рік витрати на оплату послуг по господарським операціям з ПП "Софтпостач".

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем неправомірно включено до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за 2014 рік витрати на оплату послуг по господарським операціям з ТОВ "Трейд Імпакт", ПП "РДД Груп" та ПП "Софтпостач".

Таким чином, при вирішенні даного спору суд першої інстанції врахував не всі його обставини, тому висновки суду по суті справи не в повній мірі відповідають встановленим у ній обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу про скасування оскаржуваного рішення слід задоволити частково з прийняттям нової постанови.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області задоволити частково.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" до Чернівецька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення скасувати в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області № від 25.09.2015 р. в сумі 878040 грн .

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову в даній частині відмовити.

В решті постанову суду першої інстанції відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 05 грудня 2016 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.