Справа № 826/27156/15
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

01 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

представника позивача Несторенко Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НА КО" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НА КО" до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), у якому просив:

визнати протиправними дії відповідача з відмови погоджувати дозвільну документацію на розміщення рекламних засобів за дозволами №№ 52046-15, 52052-15, 52056-15, 52061-15, 52071-15;

зобов'язати відповідача погодити дозволи з розміщення рекламних засобів №№ 52046-15, 52052-15, 52056-15, 52061-15, 52071-15.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач із таким рішенням не погодився, у поданій ним апеляційній скарзі просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити, при цьому вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник відповідача до суду не з'явився, хоча він був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача та представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

Вирішуючи спір, суд установив, що ТОВ "НА КО" подало до Центру надання адміністративних послуг міста Києва п'ять окремих заяв на одержання документів дозвільного характеру на розміщення рекламного засобу за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 7 грудня 2005 року № 1176 "Про затвердження форми заяви на одержання суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою документів дозвільного характеру". На підставі цих заяв державним адміністратором сформовано пакети документів - аркуші-погодження "Дозвіл на розміщення зовнішньої реклами" та присвоєні дозвільним справам такі номери: 01005-04; 01005-04; 01005-04; 01005-04; 01005-04.

За результатом розгляду заяв позивачем отримано п'ять узгоджувальних частин дозволів на розміщення рекламних засобів за номерами: 52046-15, 52052-15, 52056-15, 52061-15, 52071-15.

ТОВ "НА КО" з метою погодження дозвільної документації звернулося до власника місця розташування рекламного засобу - Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району міста Києва", до УДАІ ГУ МВС України в м. Києві та через Центр надання адміністративних послуг міста Києва - до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Комунальним підприємством "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району міста Києва" та УДАІ ГУ МВС України в м. Києві погоджено дозвільну документацію.

Проте, Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) дозвільна документація не погоджена.

Обґрунтовуючи відмову у наданні погодження, відповідач у своїх листах від 02.12.2015 за №№17071/0/16-2/27-15, 17072/0/16-2/27-15, 17077/0/16-2/27-15, 17078/0/16-2/27-15, 17083/0/16-2/27-15 вказав, що рекламні засоби заплановано розташувати з порушенням вимог Закону України "Про автомобільні дороги", постанови Кабінету Міністрів України від 30 березня 2004 року №198 "Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони", а також ДБН В.2.3-5-2001 "Споруди транспорту. Вулиці та дороги населених пунктів", затверджених наказом Держбуду України від 11 квітня 2001 року №89, за якими розміщення рекламоносіїв на розділювальній смузі не допускається.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд попередньої інстанції мотивував своє рішення тим, що Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) виявивши обставини можливого порушення позивачем будівельних норм в результаті розміщення рекламоносія, мав законні підстави відмовити у наданні відповідного погодження.

Перевіривши правову оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 та ч. 3 ст. 16 Закону України "Про рекламу" розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Розміщення зовнішньої реклами у межах смуги відведення автомобільних доріг здійснюється відповідно до цього Закону на підставі зазначених дозволів, які оформляються за участю центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами, або їх власників та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до абз. 2 п. 4.1 Порядку розміщення реклами в місті Києві затвердженого рішенням Київської міської ради від 22 вересня 2011 року №37/6253 (далі за текстом - Порядок розміщення реклами в місті Києві), для одержання дозволу заявник або уповноважена ним особа подає в міський дозвільний центр заяву за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2005 №1176 "Про затвердження форми заяви на одержання суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою документів дозвільного характеру" (із змінами і доповненнями), до якої додаються визначені цим пунктом порядку документи.

Згідно із абз. 1,3,4 п. 4.3 Порядку розміщення реклами в місті Києві за наявності всіх документів, передбачених пунктом 4.1 цього розділу, заява протягом трьох робочих днів реєструється дозвільним органом у журналі реєстрації заяв та дозволів на розміщення зовнішньої реклами (далі - журнал реєстрації), який ведеться за формою згідно з додатком 2 до Типових правил.

Дозвільний орган протягом п'яти робочих днів з дати реєстрації заяви перевіряє місце розташування РЗ, зазначене у заяві, на предмет наявності на це місце пріоритету іншого заявника або надання на заявлене місце зареєстрованого в установленому порядку дозволу, а також дотримання вимог пунктів 13.2, 13.4 та 13.7 цього Порядку.

Після перевірки місця керівник дозвільного органу приймає рішення про встановлення за заявником пріоритету на заявлене місце або про відмову у встановленні пріоритету.

Відповідно до п. 4.7 Порядку розміщення реклами в місті Києві пріоритет заявника на місце розташування РЗ встановлюється строком на три місяці з дати прийняття дозвільним органом відповідного рішення.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 16.10.2015 № 3189/0/21/27-15 відповідач повідомив ТОВ «НА КО» про прийняття рішення про встановлення пріоритету на заявлені місця відповідно до Наказу Дозвільного органу «Про встановлення строку дії пріоритеті» від 08.10.2015 № 241.

Згідно із п.5.1. Порядку розміщення реклами в місті Києві, заявник погоджує дозвіл з: власником місця або уповноваженим ним органом (особою), де планується розташувати РЗ (у разі розташування РЗ на об'єктах некомунальної форми власності зазначене погодження здійснюється заявником); Головним управлінням містобудування та архітектури із занесенням до відповідної електронної бази документообігу.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2. Порядку розміщення реклами в місті Києві, на вимогу дозвільного органу дозвіл погоджується з Державтоінспекцією - у разі розміщення РЗ в межах червоних ліній міських вулиць і доріг, на перехрестях, біля дорожніх знаків, світлофорів, пішохідних переходів та зупинок транспорту загального користування. Для наземних РЗ погодження дозволу цим органом здійснюється також на топогеодезичному знімку місцевості М 1:500 з прив'язкою місця розташування РЗ.

Пунктами 5.3, 5.4 Порядку розміщення реклами в місті Києві визначено, що перелік органів та осіб, зазначених у пунктах 5.1 та 5.2 цього Порядку, з якими погоджується дозвіл, є вичерпним. У разі відмови у погодженні дозволу органи (особи), перелічені у підпункті 5.1.2 пункту 5.1 та пункті 5.2 цього розділу, передають заявнику вмотивовану відмову. Рішення про відмову у погодженні дозволу може бути оскаржене у порядку, встановленому законодавством.

Судом установлено, що КП "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району міста Києва" та УДАІ ГУ МВС України в м. Києві погоджено дозвільну документацію щодо розміщення рекламних засобів.

Проте, відповідачем дозвільну документацію не погоджено, з тих підстав, що розміщення рекламоносіїв на розділювальній смузі, згідно із Державними будівельними нормами, не допускається.

Обґрунтовуючи неправомірність відмови у такому погодженні, позивач вказує на те, що погодження пропозицій стосовно розміщення рекламоносіїв в смугах відведення автомобільних доріг або червоних ліній дорожньої розмітки міських вулиць і доріг, є виключною компетенцію та завданням Державтоінспекції, а не відповідача. Крім того, позивач зазначає, що нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, зокрема Закон України "Про рекламу", Закон України "Про автомобільні дороги" та постанова Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 "Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони" не передбачено заборон та обмежень щодо розміщення зовнішньої реклами, рекламних засобів на розділювальній смузі.

Проте, колегія суддів погоджується із висновком суду попередньої інстанції, який відхилив наведені доводи позивача, з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 Положення про Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затверджене розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (київської міської державної адміністрації) від 27 січня 2011 року №90 (в редакції розпорядження від 29 грудня 2014 року №1550) (далі по тексту - Положення №1550) Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підпорядковується Київському міському голові, підзвітний та підконтрольний Київській міській раді, а з питань виконання функцій державної виконавчої влади - Міністерству регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Згідно із п. 5.4 Положення до основних завдань Департаменту віднесено забезпечення дотримання законодавства у сфері містобудування, державних стандартів, норм і правил, затвердженої містобудівної документації.

Відповідно до п. 6 Департамент відповідно до визначених галузевих повноважень здійснює:

державний контроль за дотриманням підприємствами, установами та організаціями правил, норм, стандартів у межах визначених повноважень;

регулює в межах повноважень діяльність у сфері розміщення реклами на території м. Києва;

здійснює контроль за дотриманням порядку розміщення зовнішньої реклами, інформаційних вивісок, реклами на транспорті та реклами в ліфтах житлових будинків комунальної власності міста Києва (п. 6.4, п. 6.56, п. 6.63 Положення).

Отже, за змістом наведених норм, Департамент, з яким заявник обов'язково має погодити дозвіл на розміщення рекламного засобу, в процесі перевірки дозвільної документації на таке розміщення у межах своєї компетенції перевіряє зокрема відповідність документації вимогам будівельних норм.

Так, відповідач, вирішуючи питання про погодження дозвільної документації позивача, виявив, що рекламні засоби заплановано розташувати з порушенням вимог, в тому числі, Державних будівельних норм, зокрема ДБН В.2.3-5-2001 "Споруди транспорту. Вулиці та дороги населених пунктів", затверджених наказом Держбуду України від 11 квітня 2001 року №89, якими заборонено розміщення рекламоносіїв на розділювальній смузі.

Відповідно до п. 2.11 ДБН В.2.3-5-2001 розміщення рекламоносіїв на розділювальній смузі не допускається.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що зазначені Державні будівельні норми є обов'язковими для органів виконавчої влади, контролю та експертизи, місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та відомчої належності, громадських об'єднань і фізичних осіб, які мають ліцензію і здійснюють проектування, будівництво та капітальний ремонт вулиць і доріг населених пунктів.

Таким чином, ДБН В.2.3-5-2001 є обов'язковими для Департаменту при здійсненні контролю за дотриманням порядку розміщення зовнішньої реклами, зокрема при перевірці дозвільної документації на розміщення рекламного засобу та прийнятті відповідного рішення.

Отже, відповідач, діючи у межах наданих повноважень та за наявності для цього підстав, відмовив позивачеві у погодженні дозвільної документації на розміщення рекламних засобів.

Стосовно доводів апелянта про те, що погодження пропозицій стосовно розміщення рекламоносіїв в смугах відведення автомобільних доріг або червоних ліній дорожньої розмітки міських вулиць і доріг, є виключною компетенцію та завданням Державтоінспекції, а не відповідача, колегія суддів звертає увагу на таке.

Згідно із пп. 5.1.2 Порядку розміщення реклами в місті Києві, заявник погоджує дозвіл з Департаментом містобудування та архітектури із занесенням до відповідної електронної бази документообігу.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2. цього Порядку, на вимогу дозвільного органу дозвіл погоджується з Державтоінспекцією - у разі розміщення РЗ в межах червоних ліній міських вулиць і доріг, на перехрестях, біля дорожніх знаків, світлофорів, пішохідних переходів та зупинок транспорту загального користування.

Відповідно до пп. 33 п. 4 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 року № 341 Державтоінспекція відповідно до покладених на неї завдань погоджує подані в установленому порядку пропозиції стосовно розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг рекламоносіїв.

У межах спірних відносин судом встановлено, що позивач отримав погодження Державтоінспекції, проте згідно із вимогами Порядку розміщення реклами в місті Києві, заявник повинен отримати погодження також і у Департаментом містобудування та архітектури.

В контексті наведеного колегія суддів звертає увагу, що Державтоінспекція в силу покладених на неї завдань, здійснює контроль за дотриманням порядку розміщення зовнішньої реклами, у сфері безпеки дорожнього руху, проте, не наділена повноваженнями перевіряти відповідність документації вимогам правил містобудування, що є виключною компетенцією саме відповідача і отримання такого погодження є обов'язком позивача.

Отже, відповідач діяв у межах своєї компетенції.

З приводу доводів позивача про те, що Законом України "Про рекламу", Законом України "Про автомобільні дороги" та постанова Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 "Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони" не передбачено заборон та обмежень щодо розміщення зовнішньої реклами, рекламних засобів на розділювальній смузі, колегія суддів виходить із такого.

Так, відповідач обґрунтував відмову у погодженні дозвільної документації тим, що рекламні засоби заплановано розташувати з порушенням установлених Державними будівельними нормами вимог, за якими розміщення рекламоносіїв на розділювальній смузі не допускається.

За визначенням ч. 1 ст. 1 Закону України «Про будівельні норми» будівельні норми - затверджений суб'єктом нормування підзаконний нормативний акт технічного характеру, що містить обов'язкові вимоги у сфері будівництва, містобудування та архітектури; державні будівельні норми - нормативний акт, затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Згідно із ч. 1 та 5 ст. 11 Закону України «Про будівельні норми» застосування будівельних норм або їх окремих положень є обов'язковим для всіх суб'єктів господарювання незалежно від форми власності, які провадять будівельну, містобудівну, архітектурну діяльність та забезпечують виготовлення продукції будівельного призначення. Міжнародні, регіональні та національні (державні) будівельні норми, правила, стандарти інших держав застосовуються в Україні відповідно до міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Державний контроль за дотриманням суб'єктами господарювання державних будівельних норм здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

На переконання колегії суддів, порушення установлених державними будівельними нормами вимог або відхилення від цих будівельних норм при розміщенні рекламоносіїв має наслідком порушення техніки безпеки, що унеможливлює розміщення відповідного рекламоносія в силу положень ст. 16 Закону України «Про рекламу».

Отже, з огляду на обов'язковість таких норм, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що встановлення обставини порушення правил містобудування, є підставою для відмови у погодженні дозвільної документації органом, що здійснює контроль у сфері містобудування.

Стосовно посилання позивача на те, що листом від 16.10.2015 № 3189/0/21/27-15 відповідач повідомив ТОВ «НА КО» про прийняття рішення про встановлення пріоритету на заявлені місця відповідно до Наказу Дозвільного органу «Про встановлення строку дії пріоритетів» від 08.10.2015 № 241, то апеляційний суд виходить із того, що рішення про встановлення пріоритету лише засвідчує перевагу заявки позивача перед іншими заявниками, проте не гарантує прийняття позитивного рішення щодо погодження дозвільної документації на розміщення рекламного засобу.

За вказаних обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача є правильним, а прийняте ним рішення - законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні спору правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, водночас, відповідачем не доведено підстав для його скасування, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НА КО" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НА КО" до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 01.12.2016

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.