Справа № 822/1808/16
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1808/16

Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

30 листопада 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Старокостянтинівської районної державної адміністрації про визнання неправомірним та скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Старокостянтинівської районної державної адміністрації, в якому просила: визнати неправомірним та скасувати розпорядження голови Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 12 серпня 2016 року №141/2016 року «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 25 грудня 2007 року №460/2007-р».

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Крім того, представником позивачки подано заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду - скасувати, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, розпорядженням голови Старокостянтинівської районної державної адміністрації М. Дерикота № 460/2007-р від 25.12.2007 року «Про затвердження проектів землеустрою та передачу у власність земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та особистого селянського господарства» ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку НОМЕР_2, площею 1,2327 га відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, згідно додатку № 11 до зазначеного Розпорядження.

26.07.2016 року головою Старокостянтинівської районної державної адміністрації видано розпорядження №131/2016-р «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)», яким позивачці надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), переданої останній у власність на підставі розпорядження голови Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 25.12.2007 року № 460/2007-р.

У послідуючому, 07.09.2016 року ОСОБА_2 подано заяву про внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці.

Однак, 16.09.2016 року Державним кадастровим реєстратором прийнято рішення № РВ-016 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, згідно якого однією з підстав відмови у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру стало прийняття 12.08.2016 року головою Старокостянтинівської районної державної адміністрації розпорядження №141/2016 - р "Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 25 грудня 2007 року №460/2007-р".

ОСОБА_2, вважаючи дане розпорядження незаконним та таким, що порушує її права, звернулася з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з чим не погоджується суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції України та ст.7 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» № 586-XIV від 09.04.1999 року органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Тобто, такі акти місцевих державних адміністрацій можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду.

Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини 2 статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини 14 статті 46, частин 1, 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), постановлено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням № 460/2007-р від 25.12.2007 року ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Крім того, 26.07.2016 року головою Старокостянтинівської районної державної адміністрації видано розпорядження №131/2016-р «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)», яким позивачці надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), переданої останній у власність на підставі розпорядження голови Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 25.12.2007 року № 460/2007-р.

Однак, 12.08.2016 року головою Старокостянтинівської районної державної адміністрації С.Фесуном прийнято розпорядження №141/2016-р "Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 25 грудня 2007 року №460/2007-р", виданого головою Старокостянтинівської районної державної адміністрації М. Дерикотом.

Колегія суддів зазначає, що наслідки визнання таким, що втратило чинність рішення або його скасування, для особи відносно якої це рішення прийняте, є однаковими, тобто позбавляються реалізації (можливо вже реалізованих) певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

У відповідності да ч.ч.1,2 статті 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Відповідно до статті 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі, зокрема, і районних державних адміністрацій.

Згідно зі статтею 17 Земельного кодексу України розпорядження землями, у тому числі й надання їх у користування, належить до повноважень місцевих державних адміністрацій та здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу.

Статтею 6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", від 09.04.1999 № 586-XIV (далі-Закон №586-ХІУ) визначено, що на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

За приписами ч.2 ст.22 ЗУ "Про землеустрій" рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.

У відповідності до ст.43 Закону №586-ХІУ акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного суду України, актам Президента України та постановам Верховної Ради України, прийнятим відповідно до Конституції та законів України, актам Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду.

Право скасовувати розпорядження голів районних державних адміністрацій, що суперечать Конституції України та законам України (...), голів обласних державних адміністрацій, а також міністерств, інших центральних органів виконавчої влади надано головам обласних державних адміністрацій (ст.33 Закону №586-ХІУ).

Таким чином, голова Старокостянтинівської районної державної адміністрації Фесун С., внісши зміни до розпорядження від 25.12.2007 №460/2007-р "Про затвердження проектів землеустрою та передачу у власність земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та особистого селянського господарства" виданого іншим головою - Дерикотом М., вийшов за межі повноважень, наданих йому Конституцією України та Законом №586-ХІУ та не врахував, що на момент внесення цих змін вже виникли правовідносини, пов'язанні із передачею у власність ОСОБА_2 земельної ділянки.

Крім того, колегія суддів зазначає, що посилання відповідача на Інструкцію з діловодства у Старокостянтинівській районній державній адміністрації, затвердженою розпорядженням голови Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 16.12.2013 року №289/2013-р, якою регламентовано порядок внесення змін до розпоряджень голови районної державної адміністрації не є належним доказом того, що голова районної державної адміністрації наділений згідно вимог чинного законодавства повноваженнями самостійно скасовувати або змінювати розпорядження голови районної державної адміністрації.

Таким чином, колегія суддів провівши системний аналіз норм чинного законодавства та дослідивши обставини справи дійшла висновку про підставність визнання неправомірним та скасування розпорядження голови Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 12 серпня 2016 року №141/2016 року «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 25 грудня 2007 року №460/2007-р», оскільки останній діяв не у спосіб, не на підставах та не в межах наданих йому повноважень, що передбачені Конституцією та чинним законодавством України .

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду належних доказів, які свідчать про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 71, 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Старокостянтинівської районної державної адміністрації про визнання неправомірним та скасування розпорядження скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати неправомірним та скасувати розпорядження голови Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 12 серпня 2016 року №141/2016-р "Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 25 грудня 2007 року №460/2007-р".

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.