Справа № 127/7567/16-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/7567/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Овсюк Є.М.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

24 листопада 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Стаднік Л.В.,

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Павич О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці про зобов'зання призначити та виплачувати пенсію,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці (УПФ України в м. Вінниці) про визнання визнання неправомірним рішення комісії УПФ України в м. Вінниці щодо відмови позивачу в призначенні пенсії згідно Списку №2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язання відповідача призначити та виплачувати позивачу з 29 квітня 2015 року пенсію згідно Списку №2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням порядку розрахунку пенсії в редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що діяв на час звернення за призначенням пенсії.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 серпня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову та винести нову, якою задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача про задоволення апеляційної скарги заперечила, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, так і підтверджено матеріалами справи, із записів трудової книжки позивача встановлено, що ОСОБА_4 08 січня 1981 року прийнятий на роботу слюсарем-ремонтником по 3 розряду в інструментальний цех на 18 Державний підшипниковий завод м. Вінниці. 05 лютого 1990 року ОСОБА_4 переведений слюсарем-ремонтником по 4 розряду в інструментальний цех, 17 вересня 1993 року - переведений слюсарем-ремонтником по 5 розряду в інструментальний цех, а 19 серпня 2003 року ОСОБА_4 звільнений по переводу в ДП «Вінницький підшипниковий завод».

Так, 29 квітня 2015 року ОСОБА_4 звернувся із заявою до УПФ України в м. Вінниці про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку №2 відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». До вказаної заяви позивач додав довідку про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, видану 14.04.2015 року ВАТ «Вінницький підшипниковий завод», в якій зазначено, що ОСОБА_4 з 08.01.1981 року по 19.08.2003 року працював слюсаром-ремонтником, зайнятим на гарячих дільницях робіт.

Рішенням комісії з розгляду спірних питань УПФ України в м. Вінниці від 30 жовтня 2015 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах у зв'язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи за Списком №2.

Підставою для такого рішення стало те, що в ході зустрічної перевірки на підприємстві ВАТ «Вінницький підшипниковий завод» встановлено, що первинні документи, підтверджуючі безпосередню зайнятість ОСОБА_4 на гарячих дільницях робіт, відсутні, що підтверджується актом зустрічної перевірки довідки, підтверджуючої пільговий характер роботи.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. "б" ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"від 17.06.1993 року № 3284-12 ( Закон № 3284-12) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно із п. "а" ч. 1 ст. 100 Закону № 3284-12 особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно із пункту 3 цього ж Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За змістом пункту 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Тобто, на період роботи позивача застосовуються Списки №1,2 затверджені постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16 січня 2003 року.

Так, Списком №2 розділу XIV підрозділу 14.4а вказаної вище постанови передбачена професія - слюсарі-ремонтники, зайняті на гарячих ділянках робіт.

Як встановлено із матеріалів справи відповідно до наданої ксерокопії трудової книжки, позивач з 26 липня 1978 року по 11 листопада 1978 року працював на Вінницькому інструментальному заводі слюсарем-ремонтником зайнятим ремонтом обладнання на гарячих ділянках, а починаючи з 08 січня 1981 року по 19 серпня 2003 рік працював на 18 Державному підшипниковому заводі м. Вінниці на посаді слюсаря-ремонтника по 3 розряду, по 4 розряду та по 5 розряду, однак відсутні записи про те, що позивач працював на гарячих ділянках в період з 08.01.1981 року по 19.08.2003 рік.

Тобто, враховуючи записи у трудовій книжці, період роботи позивача з 26 липня 1978 року по 11 листопада 1978 року відноситься до Списку №2, тоді як період роботи з 08 січня 1981 року по 19 серпня 2003 рік який просить зарахувати позивач для призначення йому пільгової пенсії не передбачений Списком №2.

Проте, позивачем надано уточнюючу довідку №19 від 14 квітня 2015 року, зі змісту якої встановлено, що ОСОБА_4 працював слюсарем-ремонтником на гарячих дільницях робіт з 08.01.1981 року по 19.08.2003 рік.

Оскільки між записами в трудовій книжці та уточнюючій довідці існували розбіжності стосовно зайнятості ОСОБА_4 на гарячих дільницях робіт, то УПФ України в м. Вінниці проведено зустрічну перевірку на підприємстві, за результатами якої встановлено відсутність первинних документів, підтверджуючих безпосередню зайнятість ОСОБА_4 на гарячих дільницях робіт.

Таким чином, УПФ України в м. Вінниці вчинено усі дії для встановлення права позивача на призначення пільгової пенсії за Списком №2.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач відповідно до ст. 71 КАС України навів підтверджуючі докази правомірності прийняття ним оскаржуваного рішення тим самим спростував доводи позивача.

Враховуючи те, що професія слюсар-ремонтник за період 08.01.1981 року по 19.08.2003 рік, яка записана в трудовій книжці позивача не відноситься до Списку №2 затвердженого, постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16 січня 2003 року, а також відсутність первинних документів, підтверджуючих безпосередню зайнятість ОСОБА_4 на гарячих дільницях робіт, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції обґрунтовані, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 29 листопада 2016 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Боровицький О. А. Сапальова Т.В.