Справа № 806/769/16
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сичова О.П.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"05" грудня 2016 р. Справа № 806/769/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

апелянта ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" вересня 2016 р. у справі за позовом Приватного підприємця ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Житомирській області третя особа: Управління праці та соціального захисту населення Баранівської районної державної адміністрації визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови ,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року приватний підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії начальника управління Держпраці у Житомирській області Сечіна С.М. при винесенні постанови за № ЖИ 004/06-02-003/0159 від 12.04.2016 про накладення штрафу протиправними, та визнати протиправною та скасувати постанову начальника управління Держпраці у Житомирській області Сечіна С.М. №ЖИ 004/06-02-003/0159 від 12.04.2016 про накладення штрафу.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.09.2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано частково протиправною та частково скасовано постанову начальника управління Держпраці у Житомирській області Сечіна С.М. за №ЖИ 004/06-02-003/0159 від 12.04.2016 про накладення штрафу на підставі абз.3 ч.2 ст.265 КЗпП України у розмірі 2756, 00 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Відшкодовано ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Житомирській області 918,66 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій вказав, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушення положень Конституції України, норм Кодексу законів про працю України, висновки суду не відповідають обставинам справи; посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; просить постанову скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні апелянт підтримав свою апеляційну скаргу, пояснив суду, що будь-яких порушень трудового законодавства він не вчиняв, а тому оскаржувана постанова є незаконною і підлягає скасуванню.

Представник відповідача, який належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, в судове засідання не з"явився, заперечень не надав.

Заслухавши пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга підлягає до задоволення, враховуючи таке.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що листом від 12.03.2016 № 2599/4/4.2-ДП-16 Департамент з питань праці Держпраці надано згоду управлінню Держпраці у Житомирській обл. на проведення позапланових перевірок, в т.ч. ФОП ОСОБА_3 (код НОМЕР_1) (а.с.39-41).

На підставі наказу від 18.03.2016 № 436 (а.с.43) та направлення на перевірку від 18.03.2016 № 374/04 (а.с.42) з 18.03.2016 по 22.03.2016 посадовою особою управління Держпраці у Житомирській області проведено позапланову перевірку дотримання законодавства про працю з питань оформлення трудових відносин, дотримання робочого часу та відпочинку, оплати праці у ФОП ОСОБА_3, за результатами якої складено акт № 06-02-003/0159.

Перевіркою встановлено порушення вимог ст.83 КЗпП України, а саме : звільненим працівникам 31.12.2015 ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не виплачена грошова компенсація за невикористані ними дні щорічної відпустки.

Дане порушення скоєне щодо 3 працівників та тривало на момент перевірки (а.с.72-87).

На підставі результатів перевірки відповідач прийняв постанову про накладення штрафу № ЖИ 004/06-02-003/0159 від 12.04.2016, якою на підставі абзацу 3 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України на апелянта накладено штраф у розмірі 4134,00 грн. за порушення ст.83 КЗпП України в частині невиплати працівникам при звільненні компенсації за всі дні невикористаної щорічної відпустки. Дане правопорушення скоєно 31.12.2015 року відносно працівників ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та тривало під час проведення перевірки 22.03.2016 (а.с.8-9).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, апелянт звернувся до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року № 386/2011 Державна інспекція України з питань праці є центральним органом виконавчої влади та входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці (далі - Держпраці України) та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень встановлено Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 року № 390 (далі - Порядок).

Відповідно до п.3 Порядку інспектор може проводити позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення.

Згідно п.7 Порядку за результатами перевірки складається акт. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Відповідно до статті 265 Кодексу законів про працю посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що в письмових поясненнях ФОП ОСОБА_3, які були надані головному державному інспектору Гайчуку Ю.В., зазначив, що при звільненні 31.12.2015 р. ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не було виплачено грошову компенсацію за невикористані відпустки тимчасово, так як вони були поновлені на роботі з 01.01.2016 р. Коштів на виплату компенсації не було на рахунках. Дана помилка пов'язана з діями бухгалтера, яка не виконувала належним чином свої посадові обов'язки, з 29.02.2016 звільнена з займаної посади (а.с.71).

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з твердженнями позивача він під час перевірки перебував на лікуванні, а пояснення від його імені написала його мати, яка не є суб'єктом господарювання. Вказаний факт підтверджено довідкою № 252 від 27.04.2016 року, виданої Баранівською комунальною центральною районною лікарнею. Згідно вказаного документу апелянт перебував на стаціонарному лікуванні з 01.02.2016 року по 11.02.2016 року, продовжує отримувати амбулаторне лікування з 12.02.2016 р. по даний час (а.с.15).

Дана обставина була встановлена судом першої інстанції під час допиту свідка ОСОБА_8, яка є матір'ю позивача і яка показала, що дійсно ОСОБА_3 був відсутній під час перевірки, пояснення від його імені написані нею особисто, але під диктовку інспектора та акт перевірки вона підписала, оскільки так сказав інспектор, хоча вона і не є уповноваженою особою підписувати документи.

В свою чергу Баранівське відділення Новоград-Волинської ОДПІ листом від 30.01.2016 № 843/10/17-0 повідомило начальника Управління Держпраці в Житомирській області про те, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, РНОК НОМЕР_1, подано до Баранівського відділення Новоград-Волинської ОДПІ податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формою № 1-ДФ за 4 квартал 2015 року (р.н.НОМЕР_2 від 05.04.2016), в якому зазначено відомості про розірвання трудових договорів 31.12.2015 з фізичними особами ОСОБА_5, РНОК НОМЕР_3, ОСОБА_7, РНОК НОМЕР_4, ОСОБА_6, РНОК НОМЕР_5. Вказаних найманих працівників відображено у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формою № 1-ДФ за 1 квартал 2016 року (р.н.НОМЕР_6 від 05.05.2016), при цьому відсутня дата прийняття на роботу, тоді як відображено суму нарахованої заробітної плати за ознакою доходу « 101» (доходи за основним місцем роботи). Крім того, повідомлено, що ФОП ОСОБА_3 подано звіти про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів за грудень 2015 року (р.н.НОМЕР_7 від 19.01.2016) та січень 2016 (р.н.НОМЕР_8 від 18.02.2016) (а.с.70).

Відповідно до листа Баранівського відділення Новоград-Волинської ОДПІ від 14.07.2016 № 1016/10/17-0 ФОП ОСОБА_3 подано до Баранівського відділення Новоград-Волинської ОДПІ два податкових розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формою № 1-ДФ за 4 квартал 2015 року: «звітний» від 26.01.2016, р.н.НОМЕР_9; «уточнений» від 05.04.2016, р.н.НОМЕР_2. У «звітному» розрахунку № 1-ДФ від 26.01.2016 відображено рядки із зазначенням відомостей про розірвання трудових договорів 31.12.2015 з фізичними особами ОСОБА_5, РНОК НОМЕР_3, ОСОБА_7, РНОК НОМЕР_4, ОСОБА_6, РНОК НОМЕР_5. В «уточненому» розрахунку № 1-ДФ від 05.04.2016 відображено рядки із зазначенням відомостей про розірвання трудових договорів 31.12.2015 з фізичними особами ОСОБА_5, РНОК НОМЕР_3, ОСОБА_7, РНОК НОМЕР_4, ОСОБА_6, РНОК НОМЕР_5 з ознакою «на вилучення рядка» та відсутністю дати розірвання трудових договорів по вказаних найманих працівниках з ознакою «на введення рядка», тобто уточненим звітом скасовано дату звільнення працівників (а.с.118).

Матеріалами справи встановлено, що згідно трудових книжок ОСОБА_5 БТ-1 № 3746414 та ОСОБА_6 БТ-ІІ № 6327351, були прийняті на роботу у 2012 та 2014 роках відповідно на посади продавців, однак не звільнені, оскільки такий запис відсутній у вказаних документах.

Згідно з п.5 Порядку № 390 інспектору на час проведення перевірки надається робоче місце, обладнане належним чином, право користування телефонним зв'язком, розмножувальною технікою, іншими послугами технічного характеру, необхідними для реалізації повноважень під час перевірки, оформлення матеріалів перевірки, спілкування з працівниками (у разі необхідності одержання пояснень).

Судом першої інстанції встановлено, що копія наказу № 7 від 31.12.2015 року про звільнення найманих працівників ОСОБА_5, ОСОБА_6 у відповідача відсутня, трудові книжки вказаних працівників не перевірялись.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що факт звільнення 31.12.2015 року найманих працівників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не доведений.

Вказаний факт свідчить про неправомірність прийнятої постанови № ЖИ 004/06-02-003/0159 від 12.04.2016 року, в частині невиплати працівникам при звільненні 31.12.2015 року компенсації за всі дні невикористаної щорічної відпустки працівникам ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Відносно працівника ОСОБА_7 колегія суддів зазначає наступне.

Копія трудової книжки ОСОБА_7 НОМЕР_10, свідчить, що остання 21.01.2013 року прийнята на роботу ПП ОСОБА_3 на посаду продавця непродовольчих товарів згідно наказу № 5 від 21.01.2013 року. 31.12.2015 р. звільнена з посади продавця непродовольчих товарів за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України згідно наказу № 7 від 31.12.2015 р. Вказаний запис визнаний недійсним (а.с.23-26).

Трудовий договір між працівником ОСОБА_7 та апелянтом від 21.01.2013 року зареєстрований Баранівським центром зайнятості 25.01.2013 р. та на день розгляду справи є чинним, будь яких записів відносно розірвання даного договору не вносилось.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції при наданні пояснень, як свідок ОСОБА_7 пояснила, що працює в магазині у ФОП ОСОБА_3 більше 8 років. Її не звільняли, сама заяву на звільнення не писала. Її трудова книжка зберігається вдома. В грудні бухгалтер попросила трудову книжку. В трудовій книжці є помилковий запис бухгалтера про її звільнення 31.12.2015 р.

Отже колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції відносно правомірності винесення постанови контролюючим органом щодо апелянта в частині накладення штрафу за порушення ст.83 КЗпП України в частині невиплати працівникам при звільненні 31.12.2015 р. компенсації за всі дні невикористаної щорічної відпустки працівниці ОСОБА_7

Також колегія суддів звертає увагу на те, що частково скасовуючи постанову відповідача № ЖИ 004/06-02-003/0159 від 12.04.2016 про накладення штрафу в конкретній сумі, суд першої інстанції перебрав на себе повноваження суб'єкта владних повноважень.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вирішення питань визначення розміру штрафу за постановою належить до виключної компетенції відповідача та не належить до компетенції адміністративного суду, а відтак суд не повноважний перебирати на себе функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу.

Згідно ст.19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суб'єктом владних повноважень не правомірно прийнято № ЖИ 004/06-02-003/0159 від 12.04.2016 про накладення штрафу, а тому постанова суду першої інстанції в частині відмови підлягає скасуванню, а позов в цій частині необхідно задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати постанову суду та прийняти нову постанову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального та процесуального права призвели до частково неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції слід в частині відмови скасувати та постановити нове про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_3 задовольнити, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" вересня 2016 р. скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти в цієї частині нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати дії начальника управління Держпраці у Житомирській області Сечіна С.М. при винесенні постанови за № ЖИ 004/06-02-003/0159 від 12.04.2016 про накладення штрафу протиправними.

Визнати протиправною та скасувати постанову № ЖИ 004/06-02-003/0159 від 12.04.2016 про накладення штрафу.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "06" грудня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Приватний підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Управління Держпраці у Житомирській області вул.Шевченка,18-А,м.Житомир,10008

4-третій особі: Управління праці та соціального захисту населення Баранівської районної державної адміністрації - вул.Леніна, 20,м.Баранівка,Баранівський район, Житомирська область,12701,