Справа № 536/1327/16-а
Суддя: Колотієвський О. О.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 536/1327/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

Головуючого судді Колотієвського О.О.,

при секретарі Курбановій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти батальйону УПП у м. Кременчуці ОСОБА_2, третя особа: Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ДР № 118585 від 12.08.2016 року,-

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2016 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до інспектора 1 роти батальйону УПП у м. Кременчуці ОСОБА_2, третя особа: Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ДР № 118585 від 12.08.2016 року.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що 12 серпня 2016 року він рухаючись на автомобілі НОМЕР_1 в м. Кременчуці по вул.Чкалова в напрямку кондитерської фабрики «Лукас», проїхав перехрестя з вул. Щорса, зупинився з правої сторони, після чого, з виниклою необхідністю, розвернувся та став на протилежній стороні дороги, після чого відключив клему акумулятора, тому що виникла проблема в автомобілі постійно працював вентилятор охолодження, що могло привести до ускладнення в поломці авто. Через деякий час, до нього підїхав автомобіль патрульної поліції. Інспектор поліції ОСОБА_2 підійшов до позивача, попросив надати йому документи і повідомив ОСОБА_1 що на нього буде складена постанова про накладення адміністративного стягнення з підстав того, що він порушив вимогу дорожнього знаку «Зупинка заборонена»

ОСОБА_1 повідомив інспектору, що він не бачив знак тому що розвернувся автомобілем до дії знаку і не міг його бачити.

Інспетор ОСОБА_2 пояснення позивача до уваги не взяв і виписав постанову на ОСОБА_1

З постановою про адміністративне правопорушення, та протоколом, позивач категорично не згоден, не вважає себе винним, оскільки правил ПДР України порушено не було.

На підставі вищевикладеного, просив суд ухвалити рішення, яким скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 12.08.2016 року серія ДР № 118585 за ст. 122 ч.1 КУпАП.

Крім цього, позивач надав суду доповнення до позовної заяви, в якій зазначив, що відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статі, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Відповідно до ст.283 КУаАП - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з тим, словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Так, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України»

Ч.3 ст.258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Ч.3 ст. 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватися вимог ст.283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Разом з тим, ст.276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою: проїзд 40 років ДАІ,3, де розташоване УПП м. Кременчука. Проте, інспектор Ломоносов Р.М. положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_2 суттєво порушив права позивача, зокрема: не надав ОСОБА_1 можливості скористатися його правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, просив суд визнати протиправними дії інспектора 1 роти УПП у м. Кременчуці ОСОБА_2, щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього на місці зупинки транспортного засобу 12.08.2016 року за адресою: м. Кременчук, вул. Чкалова, буд.37.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 01.09.2016 року, на адресу суду надіслав заперечення на позов, в якому просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію тим, що 12.08.2016 року ним, інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_3, винесено постанову серії ДР № 118585 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що водій ОСОБА_1В цього дня, о 17 год. 45 хв., керуючи транспортним засобом ВАЗ KALINA, номерний знак НОМЕР_2, по вул. Чкалова, біля буд. 37 у м. Кременчуці, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «зупинку заборонено» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Дорожній знак 3.34 «зупинку заборонено» ПДР України забороняє зупинку: стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з поясненнями позивача, які викладені в адміністративному позові, він перед зупинкою свого транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 рухався з протилежному напрямку по відповідній дорожній смузі від узбіччя, на якому розміщені вказаний дорожній знак, та здійснив розворот таким чином, що дорожній знак 3.34 не міг бачити. При цьому позивач вказує, що ці пояснення ним надано інспектору під час виявлення правопорушення.

Пояснення відповідача не відповідають дійсним обставинам, враховуючи наступне.

Нагрудною камерою патрульного, яка працювала у період часу, коли було виявлене адміністративне правопорушення, зафіксовано, що позивачу повідомили про порушенняним ПДР України, а саме про зупинку його транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34.

Позивач пояснив, що порушив ПДР України не навмисно, зупинку транспортного засобу здійснив з метою звернення до майстра, який мешкає поруч, повідомив про незадовільний технічний стан його транспортного засобу та неможливість увімкнути аварійну сигналізацію.

Про рух транспортного засобу маршрутом, який вказано в адміністративному позові, на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач не вказував.

Позивачу було роз'яснено, що зупинку транспортного засобу необхідно було здійснити перед дорожнім знаком 3.34. У відповідь позивач пояснив, що необхідність зупинки саме в зоні дії дорожнього знаку обумовлена технічними несправностями його транспортного засобу. Позивач не надав відповідь на запитання, що можливо він не звернув увагу на дорожній знак 3.34 та здійснив зупинку з порушенням ПДР України.

Пояснення позивача про причину зупинки в зоні дії дорожнього знаку 3.34 ПДР України, які викладені в адміністративному позові, відрізняються від його пояснень на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.п. «а», «б» п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

Таким чином можливо прийти до висновку, позивач керував транспортним засобом, технічний стан якого був несправним.

ПДР України визначено, що вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Згідно з п.п. «а» п. 9.9 ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Згідно з п. 9.11 ПДР України якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар.

Аварійна світлова сигналізація на транспортному засобі позивача не працювала через технічну несправність автомобіля. Знак аварійної зупинки у відповідності до ПДР України встановлено не було.

Таким чином, пояснення позивача про технічну несправність його транспортного засобу, які стали причиною здійснення зупинки в зоні дії дорожнього знаку 3.34, жодним чином не спростовують факту вчинення ним адміністративного правопорушення. В адміністративному позові викладені неправдиві обставини з метою в будь-якій спосіб уникнути від адміністративної відповідальності, оскільки на місці вчинення адміністративного правопорушення позивач свою вину визнав.

Представник третьої особи Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 в судовому засіданні не підтримав позовні вимоги позивача, крім цього, 06 вересня 2016 року, на адресу суду від Т.В.О. начальника Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 надійшло письмове заперечення на позов, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення позивача та представника Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції, дослідивши письмові матеріали адміністративної справи, дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 11 ч.1 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що 12.08.2016 року, інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції - ОСОБА_3, винесено постанову серії ДР № 118585 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що водій ОСОБА_1В цього дня, о 17 год. 45 хв., керуючи транспортним засобом ВАЗ KALINA, номерний знак НОМЕР_2, по вул. Чкалова, біля буд. 37 у м. Кременчуці, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «зупинку заборонено» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Звертаючись з даним адміністративним позовом про скасування зазначеної вище постанови, позивач посилається на те, що з даною постановою він не згоден, не вважає себе винним. Вказана постанова не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства України, оскільки правил ПДР України порушено не було.

Позивач в судовому засіданні пояснив суду, що спочатку зупинився з протилежної сторони дороги, після чого, з виниклою необхідністю, розвернувся та став на іншу сторону дороги, після чого відключив клему акумулятора, тому що виникла проблема в автомобілі постійно працював вентилятор охолодження, що могло привести до ускладнення в поломці авто. Також, ОСОБА_1 повідомив, що він не бачив знак тому що розвернувся автомобілем до дії знаку і не міг його бачити. Оскільки відповідач заперечує проти позову, він повинен довести правомірність свого діяння, але відповідачем не надано доказів того, що позивач знав або міг знати про дію знаку «Зупинка заборонена» на даній частині дороги. Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Разом з тим, розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_2 суттєво порушив права позивача, зокрема: не надав ОСОБА_1 можливості скористатися його правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі та порушив процедуру розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст. 278,279 КУпАП.

Рішенням Конституційного суду України у справі № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року розтлумачено неухильне дотримання прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про вчинення адмінправопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Випадки скороченого розгляду справи можливе лише у разі фіксації адмінправопорушення на місці, а в інших випадках такий розгляд справ не визначений законом та призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.ст.257, 268, 277-280 КУпАП.

Також, зазначено, що словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття

107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (чистина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається ускороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 122 КУпАП, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Оскільки, розгляд справи про адміністративне правопорушення і винесення оскаржуваної постанови було вчинено на місці вчинення адміністративного правопорушення, тому дії інспектора поліції є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у ст. 268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Окрім того, з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, відповідно до ч.2 ст. 33 КУпАП.

При винесенні постанови були порушені права позивача по справі, передбачені ст.268 КУпАП, а саме: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право зокрема: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням. Наданих законом прав позивач був позбавлений, що є порушенням процесуальних норм при розгляді справи про адміністративне правопорушення

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні

Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що спірна постанова прийнята інспектором патрульної служби не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, належних та допустимих доказів на спростування зазначеного останнім не надано, а відтак спірна постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 122, 251, 268, 276, 283, 284 КУпАП, ст.ст.11, 71, 86, 158-163 КАС України», п. 3.34 «б» «Правил дорожнього руху України», -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1 роти батальйону УПП у м. Кременчуці ОСОБА_2, третя особа: Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ДР № 118585 від 12.08.2016 року задовольнити.

Постанову про адміністративне правопорушення від 12.08.2016 року серія

ДР № 118585 за ст. 122 ч.1 КУпАП, складену відносно ОСОБА_6 скасувати.

Визнати неправомірними дії інспектора роти № 1 УПП в м. Кременчуці, ДПП,

лейтенант поліції ОСОБА_2 при складанні постанови від 12.08.2016 року серія ДР № 118585 відносно ОСОБА_1

Постанову може бути оскаржено до Харківського Апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О. О. Колотієвський