Справа № 802/1768/16-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 листопада 2016 р. Справа № 802/1768/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Т.Ю.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Вольвенка Р.О., Непийводи І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ:

27.10.2016 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4.) до відповідача - Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ).

У позовній заяві позивач просить визнати протиправними та скасувати вимогу Вінницької ОДПІ про сплату боргу (недоїмки) № Ф - від 21.10.2016 року та рішення Вінницької ОДПІ про застосування штрафних санкцій № від 06.10.2016 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідачем проведено планову виїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати підприємцем податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2015 року.

За результатами вказаної перевірки складено акт № 1037/1305/НОМЕР_1 від 10.10.2016 року, яким податковим органом задокументовано порушення вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

На підставі акту перевірки Вінницькою ОДПІ, 21.10.2016 року позивачу вручено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 21.10.2016 року, якою ФОП ОСОБА_4 донараховано зобов'язання із єдиного соціального внеску в сумі 23502,60 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій № від 06.10.2016 року в розмірі 2350,26 грн.

Вказані рішення позивач вважає протиправними та такими, що прийняті з порушенням Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне соціальне страхування". Тому, з метою їх скасування ФОП ОСОБА_4 звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

14.11.2016 року від представника відповідача на адресу суду надійшли письмові заперечення проти позову, у яких він просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (а.с. 48-49 т.1).

Представник відповідача зазначив, що відповідно до п. 4.5 розділу 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року № 455, а з 20.04.2015 року Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, визначено порядок обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 4 пункту 1 розділу II Інструкції:

1) обчислення сум єдиного внеску зазначеною категорією платників здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності) та результатів перевірок діяльності таких осіб, що призвела до збільшення або зменшення розміру доходу, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб;

2) платники, визначені підпунктом 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали, які обрали спрощену систему оподаткування) пункту 1 розділу II Інструкції, здійснюють розрахунок єдиного внеску за календарний рік до 10 лютого наступного року на підставі даних річної податкової декларації. При визначенні доходу (прибутку), з якого сплачується єдиний внесок, зараховується кількість місяців, у яких отримано дохід (прибуток).

Водночас, як вказав представник, базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких він отриманий. До зазначеної суми з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску застосовується ставка, зазначена в пункті 3 розділу III Інструкції.

Відтак, розмір середньомісячного річного оподаткованого доходу розраховується як загальний річний оподатковуваний дохід, зменшений на суму документально підтверджених річних витрат та поділений на кількість календарних місяців, протягом яких отримано такий дохід. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід.

Тому, на думку представника відповідача, контролюючий орган при визначені сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що підлягають сплаті позивачем, діяв правомірно. З огляду на наведене, представник відповідача просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила суд адміністративний позов задовольнити повністю. Крім того, вказала на помилковість висновків податкового органу щодо невірного нарахування суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Представники відповідача проти позовних вимог заперечили та просили суд у його задоволенні відмовити повністю. Додатково пояснили, що позивач невірно визначив помісячну суму чистого оподаткованого доходу, що призвело до неправильного нарахування суми єдиного внеску.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до наказу про проведення перевірки від 26.08.2016 року № 1059 та на підставі направлення від 20.09.2016 року № 399, виданих Вінницькою ОДПІ, державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб Вінницької ОДПІ згідно п.77.4 ст.77, п. 82.1 ст. 82 ПК України, Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне соціальне страхування", проведено планову виїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати підприємцем податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2015 року.

За результатами перевірки складено акт № 1037/1305/НОМЕР_1 від 10.10.2016 року, яким встановлено порушення п.п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиною внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в частині невірного нарахування суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в звітний період, в результаті чого, податковий орган дійшов висновку щодо існування у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 23502,60 грн (а.с.9-34 т.1).

На підставі вказаного акту Вінницькою ОДПІ винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 21.10.2016 року на суму 23502,60 грн. (сума донарахованого єдиного соціального внеску) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 21.10.2016 року в сумі 2350,26 грн (а.с.35-36 т.1).

Не погоджуючись із вказаними вище вимогою та рішенням податкового органу, позивач з метою їх скасування та захистом своїх прав, звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній вимозі про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 21.10.2016 року на суму 23502,60 грн (сума донарахованого єдиного соціального внеску) та рішенню про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 21.10.2016 року в сумі 2350,26 грн, суд зазначає наступне.

Як видно із акту перевірки № 1037/1305/НОМЕР_1 від 10.10.2016 року, податковий орган дійшов висновку про порушення ФОП ОСОБА_4 вимог п.п.2 ч.1 ст. 7, ч. 3, ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в частині невірного визначення помісячної суми чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний соціальний внесок за ставкою у розмірі 34,7 %, в результаті чого позивачу донараховано єдиного внеску за 2015 рік в сумі 23502,60 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 2350,26 грн.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Згідно п. 1 - 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; допускати посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, а до проведення перевірки щодо достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, та для призначення пенсій - посадових осіб органів Пенсійного фонду за наявності направлення та/або наказу про перевірку та посвідчення осіб, надавати їм передбачені законодавством документи та пояснення з питань, що виникають у процесі перевірки; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Під час проведення контролюючим органом перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_4, в порядку та строки передбачені Законом № 2464-VI, відповідачу подано річний звіт із зазначенням в ньому отриманої у 2015 році помісячно суми чистого оподатковуваного доходу:

- січень 2015 року - 457,15 грн.;

- лютий 2015 року - 2734,00 грн.;

- березень 2015 року - 1432,24 грн.;

- квітень 2015 року - 1652,35 грн.;

- травень 2015 року - 961,23 грн.;

- червень 2015 року - 2691,86 грн.;

- липень 2015 року - 1694,46 грн.;

- серпень 2015 року - 678,95 три.;

- вересень 2015 року - 11352,31 грн.;

- жовтень 2015 року -562,98 грн.;

- листопад 2015 року - 678,95 грн.;

- грудень 2015 року - 91156,92 грн.

Таким чином, загальна сума чистого оподатковуваного доходу отриманого позивачем у 2015 році склала 106053,40 грн., що і відповідно було відображено позивачем в Звіті про нарахування єдиного внеску на загальне державне соціальне страхування фізичних осіб - підприємців.

В свою чергу, позивачем нараховано та відображено у звіті помісячні суми єдиного внеску, що в загальному за рік складає 13297,92 грн.

Так, помісячний розрахунок суми єдиного внеску здійснений та задекларований ФОП ОСОБА_4 виглядає наступним чином:

- січень 2015 року - 457,15 грн. * 34,7% = 158,63 грн.;

- лютий 2015 року - 2734,00 грн. * 34,7% = 948,70 грн.;

- березень 2015 року - 1432,24 грн. * 34,7% = 496,99 грн.;

- квітень 2015 року - 1652,35 грн. * 34,7% = 573,37 грн.;

- травень 2015 року - 961,23 грн. * 34,7% = 333,55 грн.;

- червень 2015 року - 2691,86 грн. * 34,7% = 934,08 грн.;

- липень 2015 року - 1694,46 грн. * 34,7% = 587,98 грн.;

- серпень 2015 року - 678,95 три. * 34,7% = 235,60 грн.;

- вересень 2015 року - 11352,31 грн. * 34,7% = 469,25 грн.;

- жовтень 2015 року -562,98 грн. * 34,7% = 195,35 грн.;

- листопад 2015 року - 678,95 грн. * 34,7% = 235,60 грн.;

- грудень 2015 року - 91156,92 грн * 34,7% = 8128,82 грн.

Суд звертає увагу, що застосований позивачем порядок визначення сум єдиного соціального внеску відповідає встановленим Законом № 2464-VI вимогам.

Проте, податковий орган дійшов висновку щодо невірного обрахунку позивачем розміру єдиного внеску, який підлягає сплаті за 2015 рік. Зокрема, відповідач зазначив, що позивач помилково визначив помісячну суму чистого оподатковуваного доходу. У зв'язку із вказаним відповідач самостійно донарахував позивачу суму єдиного внеску.

Так, у висновках акту перевірки податковий орган визначаючи суму чистого щомісячного доходу позивача, як бази нарахування єдиного соціального внеску виходив із розміру середньомісячного річного оподатковуваного доходу відображеного ОСОБА_4 в Звіті про нарахування єдиного внеску на загальне державне соціальне страхування фізичних осіб-підприємців за 2015 рік у сумі 106053,40 грн.

Дану суму податковим органом було взято за основу для розрахунку, як щомісячну суму чистого оподатковуваного доходу отриманого позивачем протягом 2015 року в цілях нарахування ЄСВ шляхом її ділення на 12 календарних місяці. Відповідно, зазначена сума (106053,40 грн.) і визначена податковим органом як чистий оподаткований дохід отриманий позивачем у кожному окремому місяці 2015 року.

Однак, суд критично оцінює застосований відповідачем метод визначення суми чистого доходу отриманого платником податків в кожному конкретному місяці 2015 року та зазначає, що вказаний метод не узгоджується із вимогами Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» враховуючи наступне.

Порядок та механізм нарахування середньомісячного річного оподатковуваного доходу та щомісячну суму чистого оподатковуваного доходу із нарахування суми єдиного соціального внеску не є тотожними та регулюється різними нормативно-правовими актами. Крім того, вказані поняття є різними за своєю правовою природою.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування;.

На думку податкового органу, у випадку виникнення сумнівів щодо визначення помісячної суми чистого оподатковуваного доходу як бази для нарахування єдиного соціального внеску слід застосовувати розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу.

Проте, на думку суду такі висновки не узгоджуються, з поміж іншого, також із нормою ст. 1 ПК України, в силу якої Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У статтях 8, 9, 10 Податкового кодексу України міститься вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні, і в цьому переліку немає єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, сфера дії Податкового кодексу України не поширюється на правовідносини пов'язані із нарахуванням та сплатою єдиного соціального внеску.

Крім того, ст. 8 Закону № 2464 визначає, по-перше, що єдиний внесок не входить до системи оподаткування; а по-друге, порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, і лише в частині адміністрування - нормами Податкового кодексу України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Щодо механізму визначення розміру середньомісячного річного оподатковуваного доходу, то такий визначається відповідно до порядку встановленого наказом Міндоходів України від 11.12.2013 року № 793 та Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, і, відображається у додатку № 5 Податкової декларації про майновий стан та доходи (чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПК України чистий річний оподатковуваний дохід визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 ПК України, а саме об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця, та пункту 178.3 статті 178 ПК України, згідно з яким оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Разом з тим, фізичні особи - підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, в обов'язковому порядку разом з Податковою декларацією подають додаток 5 (додаток 4) до розділу III Податкової декларації.

Статтею 167.1 ПК України (чинною на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що розмір середньомісячного річного оподаткованого доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці 1 цього пункту та поділена на кількість календарних місяців протягом яких платником податку було одержано такі доходи в податковому (звітному році) за який здійснюються декларування.

Відображена сума доходу застосовується для визначення розміру податку на доходи з фізичних осіб.

Водночас щомісячний чистий дохід, це величина яка, враховуючи положення Закону України «Про збір облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» вираховується платником податків самостійно, враховуючи при цьому щомісячні витати на придбання товару, витрати на здійснення підприємницької діяльності (оренда, податки придбання ТМЦ тощо) та доходів в ході реалізації робіт та послуг у кожному конкретному місяці на підставі первинних документів.

При цьому, відповідно до п. 1 розділу 4 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14.04.2015 № 435, звіт формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок.

Підпунктом 4.5 пункту 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності) та результатів перевірок діяльності таких осіб, що призвели до збільшення або зменшення розміру доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Проте, прив'язка порядку обчислення ЄСВ до даних річної декларації стосується лише суми чистого річного оподаткованого доходу, що узгоджується із нормами п.164.1 ст. 164 ПК України та п.177.2 ст. 177 ПК України.

Такий висновок пов'язаний в тому числі із тим, що показник середньомісячного оподатковуваного доходу Декларації про доходи та майновий стан платника визначається математичним шляхом ділення суми чистого річного оподаткованого доходу на 12 календарних місяців, а щомісячний чистий дохід визначається на підставі первинних документів.

Згідно з п.п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

В силу ч. 2 п. 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

З аналізу вище наведених положень законодавства також можна дійти висновку про обов'язок платника єдиного внеску нараховувати та обчислювати єдиний внесок, в даному випадку в розмірі 34.7% із суми чистого оподатковуваного доходу за кожен календарний місяць.

Таким чином, механізм нарахування середньомісячного річного оподаткованого доходу та щомісячного чистого доходу із нарахування суми єдиного внеску є різним, а саме розмір середньомісячного річного оподаткованого доходу розраховується математично, тоді як щомісячний чистий дохід вираховується на підставі бухгалтерських та інших первинних документів.

Враховуючи викладене, поняття отриманого середньомісячного річного доходу не є тотожним поняттю щомісячного чистого доходу отриманого позивачем у звітному періоді, як про це зазначає відповідач.

Як вбачається з вимог Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» застосування середньомісячного показника не передбачено, оскільки платник може отримувати різний дохід у тому чи іншому місяці, відповідно платнику податків надано право визначати розмір такого доходу самостійно.

В свою чергу, податковий орган може виявити розбіжність лише на підставі первинних документів, а не шляхом розподілу математичним шляхом сукупного річного оподатковуваного доходу на дванадцять місяців.

Натомість в порушення вимог ч. 2, 3 ст. 9 Закону, відповідач, самостійно здійснивши обчислення суми єдиного внеску платника, не перевірив при цьому жодних бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Таким чином, контролюючий орган не зміг об'єктивно перевірити показники звіту ЄСВ та не дослідив первинні бухгалтерські та звітні документи позивача, які б свідчили про обсяги помісячно отриманого позивачем доходу в перевіряємий період і як наслідок, визначення суми єдиного соціального внеску в звітний період. Вказане призвело до передчасних та помилкових висновків про заниження бази нарахування єдиного соціального внеску.

Крім того, в судовому засіданні судом досліджено первинні бухгалтерські та звітні документи фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, які підтверджують обсяги помісячно отриманого позивачем доходу у звітному періоді. Відомості із Книги обліку доходів і витрат та розрахункових документів підтверджують доводи позивача про те, що показники звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік, що поданий ФОП ОСОБА_4 сформовані на підставі бухгалтерських документів. Вказані докази додатково підтверджують правильність визначення суми єдиного соціального внеску позивачем за період, який перевірявся.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову, правомірності спірних рішень не довів, відтак позов слід задовольнити та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 21.10.2016 року.

Щодо рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 21.10.2016 року, то таке також підлягає скасуванню з огляду на те, що донарахування Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області єдиного внеску мало місце без достатніх правових підстав, а тому підстави для застосування штрафних санкцій відсутні.

Отже, позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 щодо скасування оскаржуваних рішень підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

визнати протиправними та скасувати прийняті Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 21.10.2016 року та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 21.10.2016 року.

Стягнути із Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) сплачений судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України. Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Богоніс Михайло Богданович