Справа № 6095/11/2170
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2012-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2012 р. Справа № 2-а-6095/11/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючв судді Морської Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головних державних податкових ревізорів-інспекторів Державної податкової адміністрації у Херсонській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3, Державної податкової адміністрації у Херсонській області, державної податкової інспекції у м. Херсоні про захист порушених прав,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 - головного державного податкового ревізора-інспектора Державної податкової адміністрації у Херсонській області, ОСОБА_5 - головного державного податкового ревізора-інспектора Державної податкової адміністрації у Херсонській області, Державної податкової інспекції у м. Херсоні, Державної податкової адміністрації у Херсонській області в якому просить захисти порушені права визначені ст. 7 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 30, 32, 41, 42, 55, 57, 59 Конституції України, ст. 31 Закону України "Про інформацію", ст. 11-2 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", ст. 10 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" з боку відповідачів шляхом визнання дій по організації перевірки, складанню акту перевірки протиправними, заборони використання акту перевірки № 706/21/22/23//678 від 23.06.2010 р. та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 14.07.2010 р. № НОМЕР_1.

У судове засідання позивач не зявився, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі.

Згідно позовної заяви, спірне рішення про застосування штрафних санкцій підлягає скасуванню з наступних підстав:

- проведена проведена без попередження про проведення такої перевірки та без згоди на її проведення, чим порушено приписи Закону України Про державну податкову службу в Україні. Позивач вважає, що перевіряючими незаконно проведено збір інформації про субєкта господарювання без його згоди, що порушило його конституційні права та норми Закону України Про інформацію. Рішення про застосування штрафних санкцій прийняті без участі підприємця, що є порушенням права доступу до інформації, права заперечувати її правильність, повноту, доречність.

Суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде дослідження правомірності дій посадових осіб ДПІ у м. Херсоні щодо проведення перевірки та дослідження законності прийнятих рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - головні державні податкові ревізори-інспектори Державної податкової інспекції у м. Херсоні у судове засідання не прибули, за інформацією представника ДПІ у м. Херсоні вони перебувають у відрядженні. ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність.

Державна податкова адміністрація у Херсонській області надалу суду клопотання з проханням про розгляд справи в порядку письмого провадження.

ДПІ надало суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просить відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що перевірка позивача щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу проведена на законних підставах з дотриманням вимог законодавства, висновки в акті перевірки щодо виявлених порушень ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та до позивача правомірно було застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог Закону № 265/95-ВР.

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

12.06.2010 року податковими ревізорами-інспекторами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі направлення ДПА в Херсонської області від 07.06.10р. №400 було проведено перевірку належного позивачу магазину «Юг» за адресою: Херсонська область, с. Більшовик, вул..Приморська в сфері контролю за застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, обігу готівки, наявністю торгових патентів та ліценцій, за результатами якої складений акт перевірки від 23.06.10р. № бланку 002269.

На підставі даного акту перевірки ДПІ 14.07.10р. винесла рішення про застосування до позивача штрафних санкцій № на суму 5092,00 грн. за порушення п. 12 ст.3 Закон № 265/95-ВР.

Щодо правомірності проведеної перевірки позивача суд зазначає наступне.

Згідно ст. 15 Закону № 265/95-ВР контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Відповідно до ст. 16 вказаного Закону контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону.

Статтями 11-1, 11-2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» №509-ХІІ (далі Закон № 509-ХІІ) передбачені підстави та порядок проведення планових та позапланових перевірок.

Проте, як слідує з назви статті 11-1 - «Підстави та порядок проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів)», а також з визначення поняття планової, позапланової перевірки, підстав їх проведення, що зазначені в тексті цієї статті, її положення регулюють підстави та порядок проведення перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів).

В той же час, згідно до частини 7 статті 11-1 Закону № 509-ХІІ, перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг №265/95-ВР, вважаються позаплановими.

Виходячи з системного аналізу статті 11-1 Закону №509-ХІІ, слідує висновок про урегульованість підстав проведення планових, позапланових перевірок, які спрямовані на контроль своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів), саме частиною 6 цієї статті. При цьому, віднесення до позапланових перевірок, які здійснюються в межах повноважень податкових органів, визначених Законом №265/95-ВР, не означає необхідність застосування підстав, викладених в частині 6 статті 11-1 Закону №509-ХІІ, оскільки ці підстави стосуються лише позапланових перевірок, спрямованих на контроль сплати податків, зборів (обовязкових платежів).

У межах повноважень, визначених Законом № 265/95-ВР органи Державної податкової служби проводять перевірки згідно з затвердженими керівником податкових органів планами-графіками.

Частиною 8 ст. 11-1 Закону № 509-ХІІ передбачено, що позапланова виїзна перевірка здійснюється на підставі виникнення обставин, викладених у цій статті, за рішенням керівника податкового органу, яке оформляється наказом.

Відповідно до п. 3.1 та 3.2 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок платників податків, затверджених наказом ДПА України від 27 травня 2008 року N 355, передбачено, що працівниками органів ДПС здійснюються відповідно до щомісячних планів органу ДПС планові перевірки щодо контролю за здійсненням суб'єктами господарювання розрахункових операцій у готівковій та/або безготівковій формі. Перевірки щодо контролю за здійсненням суб'єктами господарювання розрахункових та касових операцій, наявністю свідоцтв про державну реєстрацію, патентів і ліцензій проводяться групою у складі не менше двох посадових осіб органів ДПС за наявності у них службових посвідчень та направлення на перевірку

Таким чином, на підставі викладених правових позицій норм законодавства слідує висновок про наявність у податкових органів права на проведення перевірок щодо контролю за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), які можуть носити плановий або позаплановий характер, і проводяться на підставі рішення керівника відповідного органу державної податкової служби, яким затверджується план (графік) проведення таких перевірок.

До матеріалів справи ДПІ наданий План перевірок субєктів господарювання на червень 2010 року, затверджений наказом ДПА у Херсонській області 21.05.2010р. за №137.

Перевірка позивача включена до даного Плану, перевірку проведено податковими ревізорами-інспекторами ОСОБА_2 та ОСОБА_3. на підставі направлення ДПА в Херсонської області від 07.06.10р. №400.

Надана суду копія вказаного направлення містить всі необхідні реквізити, а також підпис продавця та дату 23.06.2010р., що підтверджує факт ознайомлення ревізорами з цим направленням продавця магазину.

Таким чином, судом не встановлено порушень визначеного законодавством порядку проведення перевірки позивача, які б могли бути підставою для скасування прийнятого за наслідками такої перевірки рішення.

Щодо правомірності рішення ДПІ № від 14.07.10р. суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 11 та 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані, зокрема:

- вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 21 Закону № 265 передбачено, що до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В акті перевірки порушення пункту 12 ст.3 Закону № 265 ДПІ описано наступним чином: «порушено облік товарних запасів за місцем їх реалізації не ведення у порядку встановленому законодавством, облік товарних записів за місцем їх реалізації, здійснення реалізації товарів, які не відображені в такому обліку на суму 2 546,00 грн.».

ДПІ, обґрунтовуючи наявність даного порушення, стверджує, що на момент перевірки жодних документів на товар, який знаходився у магазині на реалізації надано не було. Не надав позивач таких документів і до ДПІ до моменту винесення спірного рішення, хоча у п. 4.3 акту перевірки керівнику позивача пропонувалось надати необхідні документи.

Позивач в позовній заяві зазначив, що він не повинен тримати бухгалтерські документи на місці реалізації товарів, а оскільки позивач вважав проведену перевірку незаконною, то надавати до ДПІ документи на виявлений при перевірці товар не вважав за необхідне.

Статтею 6 Закону № 265 передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 6 цього Закону визначено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Тобто даною статтею встановлено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва.

Позивач не перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, а тому не належить до суб'єктів малого підприємництва, тому повинен здійснювати облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 р. N 854 затверджено Правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями (далі Правила).

Зазначеними правилами передбачено, що ці правила поширюються на всіх суб'єктів господарської діяльності на території України незалежно від форм власності, які зареєстровані в установленому порядку і мають ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, отриманий згідно з вимогами законодавства.

У документах, згідно з якими до торговельної мережі надійшли алкогольні напої, повинні зазначатися реєстраційні номери сертифіката відповідності або свідоцтва про відповідність.

Суб'єкт господарської діяльності зобов'язаний забезпечити згідно із статтями 18 та 19 Закону України "Про захист прав споживачів" надання споживачам необхідної, доступної та достовірної і своєчасної інформації про товари, а також на вимогу споживачів - додаткової інформації про наявність сертифіката відповідності, документи, що підтверджують якість та ціну товару.

Суб'єкту господарської діяльності, який здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями, забороняється приймати для продажу та зберігання алкогольні напої від юридичних і фізичних осіб, які не мають ліцензії на виробництво або на право імпорту чи оптової торгівлі алкогольними напоями.

Таким чином субєкт підприємницької діяльності, в тому числі і фізична особа, який займається реалізацією алкогольних напоїв має право здійснювати таку реалізацію лише на підставі документів, згідно з якими до торговельної мережі надійшли алкогольні напої.

До таких документів, як правило, належать накладні та товарно-транспортні накладні. Ці документи є підставою для передачі алкогольних напоїв для реалізації у роздріб.

Позивач не дотримався приписів п.4.3 акту перевірки, відповідно до якого керівнику позивача пропонувалось у 3-х денний термін прибути до ДПІ у м. Херсоні для надання вмотивованих пояснень та документів щодо фактів, викладених в акті перевірки.

До моменту застосування санкцій за порушення п.12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР позивач відповідно до приписів акту перевірки не вчинив всіх необхідних дій для підтвердження факту виконання ним вимог цієї норми Закону № 265/95-ВР.

Суд вважає, що з моменту отримання позивачем акту перевірки - 23.06.10р. і до моменту винесення спірного рішення 14.07.10р. позивач мав достатньо часу для надання ДПІ необхідних документів на товар.

Встановлені фактичні обставини справи дають суду підстави для висновку, що до позивача обґрунтовано застосовані санкції за порушення п.12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, оскільки до моменту винесення спірного рішення факт ведення позивачем обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації у встановленому законодавством порядку не був підтверджений податковому органу належними доказами.

Таким чином, суд вважає правомірним застосування до позивача штрафної санкції у розмірі 5092,00 грн. ( 2546,00 грн.х2 ) за порушення п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР.

Посилання позивача на те, що у нього є всі необхідні документи на вищезазначений товар суд до уваги не приймає, оскільки це не спростовує правомірність винесення ДПІ спірного рішення, яке оцінюється судом на відповідність законодавству саме на момент його винесення.

Не знайшли підтвердження заявлені ФОП ОСОБА_1 порушення прав щодо доступу до інформації, зібраної про нього, права заперечувати її правильність повноту, доречність та порушення права на правову допомогу, у звязку із прийняттям рішення про застосування штрафних санкцій без участі суб'єкта підприємницької діяльності. Оскільки перевірка була проведена у присутності продавця, тобто ФОП був обізнаний із проведенням перевірки і мав можливість звернутись до ДПІ у м. Херсоні для надання додаткових доказів. Рішення про застосування штрафних санкцій були надіслані приватному підприємцю, про що свідчить фіскальний чек про відправлення кореспонденції. ФОП ОСОБА_1 реалізував своє право на оскарження рішення про застосування штрафних санкцій.

Крім цього суд вважає, що ревізори не здійснювали збір конфіденційної інформації про приватного підприємця, оскільки, перебуваючи в офіційному статусі, виконували свої службові обовязки шляхом проведення гласної перевірки дотримання суб'єктом господарювання порядку проведення розрахунків за товари, вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, а тому не порушили ст. 32 Конституції України щодо ФОП ОСОБА_1

Виходячи з вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 8, 9, 12, 19, 158, 159, 160-163, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

постановив:

В задоволені позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Морська Г.М.

кат. 9.2.1