Справа № 816/724/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/724/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання - Петренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Управління праці та соціального захисту населення Карлівської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною, -

В С Т А Н О В И В:

16 травня 2016 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи про визнання бездіяльності щодо не направлення виданої на ім'я позивача довідки огляду МСЕК серії ВТЕ 86 № 086911 від 14 квітня 2005 року до управління праці та соціального захисту населення м. Карлівка Полтавської області - протиправною.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14 квітня 2005 року ОСОБА_1 визнаний інвалідом 1 групи з дитинства пожиттєво. Стверджує, що по закону має різні виплати по інвалідності, але через відсутність оригіналу довідки до акту огляду МСЕК серії ВТЕ 86 №086911 від 14 квітня 2005 року має проблеми з оформленням соціальної допомоги по інвалідності та пенсії по втраті годувальника. Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 07 травня 2005 року у справі №531/573/15-ц встановлено юридичний факт належності ОСОБА_1 даної довідки та підтверджено факт відсутності оригіналу. Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 08 квітня 2016 року у справі №540/477/16-ц встановлено факт належності ОСОБА_1 акту №228/7 огляду у МСЕК від 14 квітня 2005 року, виданого на ім'я "Перепелица Валерій Валерійович", 06.05.1989 р., та індивідуальної програми реабілітації інваліда №144 від 14 квітня 2005 року до акту №228/7 огляду у МСЕК 14 квітня 2005, виданого на ім'я "ОСОБА_1, 1989 р". Так, починаючи з 2005 року посадові особи Полтавського обласного центр МСЕК порушили право позивача на отримання необхідної матеріальної та медичної допомоги гарантованої Конституцією України. Порушене право виразилося у не направленні Полтавським обласним центром МСЕК документів, що підтверджують право на соціальну пенсію як інваліду з дитинства до управління праці.

В судове засідання позивач не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності /т. 1, а.с.241/.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності /т. 2 а.с.19/.

В письмових запереченнях вказує, що 04 травня 2007 року ОСОБА_1 вперше був оглянутий міжрайонною МСЕК №2 по захворюваннях: «Залишкові явища перенесеного у дитинстві енцефаломієліту з лівобічною рефлекторно - пірамідною недостатністю, стійким цефалічним синдромом, ВСД, помірним вестибуло-атаксичним синдромом, помірним астено-невротичним синдромом» визнаний інвалідом ІІІ групи з дитинства терміном на 1 рік на період навчання, так як на даний період навчався в 11 класі, тобто зазначена група була визначена тільки по соціальному фактору (навчання), згідно Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом МОЗ України №183 від 07 квітня 2004 року, яка діяла на час освідчення. Черговий огляд проводився 02 червня 2008 року по захворюванню: «Наслідки перенесеної нейроінфекції (вірусного стовбурового енцефаліту в 1994 році) з лівобічною рефлекторно-пірамідною недостатністю, синдромом ВСД», відповідно до Інструкції про встановлення груп інвалідності. За наслідками огляду з врахуванням відсутності обмеження життєдіяльності, закінчення навчання в школі та не продовження навчання ОСОБА_1 інвалідом не визнаний. Також, відповідач вказував, що в структурі служби відсутня психоневрологічна МСЕК. Звертав увагу на те, що довідка до акту огляду від 14 квітня 2005 року не відповідає встановленій формі.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином /т. 1, а.с. 180/.

Відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на наявність у нього копії довідки до акту огляду МСЕК від 14 квітня 2005 року на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданої за твердженням позивача обласною спеціалізованою психо-неврологічною МСЕК, яка, як вказує позивач, видана до акту огляду МСЕК серії ВТЄ 86 №086911, відповідно до якої ОСОБА_1 визначено першу групу інвалідності з дитинства безтерміново /т. 1, а.с.12/.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області у справі №531/573/15-ц від 07 травня 2015 року за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління праці та соціального захисту населення Карлівської райдержадміністрації про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, встановлено факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, юридичного документу довідка до акту огляду МСЕК від 14 травня 2005 року серії ВТЄ 86 №086911 з записом голови МСЕК, де записано «огляд заочний вперше, група інвалідності - перша, причина інвалідності - інвалід з дитинства, інвалідність встановлена безтерміново. Висновок про умови та характер праці - потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Не працездатний» /т. 2 а.с.8-11/.

Відповідно до листа №П-04-70/38 від 17 червня 2015 року Управління праці та соціального захисту населення Карлівської районної державної адміністрації Полтавської області повідомлено ОСОБА_1, що управлінням направлено запит до Полтавського обласного психоневрологічного МСЕК щодо підтвердження видачі довідки акту огляду МСЕК серії ВТЄ 86 №086911 від 14 квітня 2005 року. Призначення допомоги по поданій ним заяві №735 від 25 травня 2015 року, буде проводитися після надходження до 25 серпня 2015 року підтверджуючого оригіналу документа про встановлення інвалідності, відповідно до Порядку надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям - інвалідам, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства фінансів України 30 квітня 2002 року №2269/293/169 /т.1 а.с.14/.

На запит Управління праці та соціального захисту населення Карлівської районної державної адміністрації Полтавської області /т. 1 а.с. 239/, Полтавським обласним центром МСЕК надано відповідь №372 від 30 червня 2015 року, відповідно до якого повідомлено, що ОСОБА_1, вперше був оглянутий 04 травня 2007 року та визнаний інвалідом ІІІ групи з дитинства терміном на 1 рік на період навчання. На черговому переогляді 02 червня 2008 року інвалідом не визнаний і по даний час не є інвалідом /т. 1 а.с. 238/.

Позивач, вважаючи, що посадові особи Полтавського обласного центру МСЕК порушили його права на отримання необхідної матеріальної та медичної допомоги шляхом не направлення відповідних документів до Управління праці та соціального захисту населення Карлівської районної державної адміністрації Полтавської області звернувся з даним позовом до суду.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи оцінку позовним вимогам щодо визнання протиправною бездіяльності посадових осіб Полтавського обласного центу МСЕК щодо не направлення виданої на ім'я ОСОБА_1 довідки до акту огляду МСЕК серії ВТЄ 86 №086911 від 14 квітня 2005 року до Управління праці та соціального захисту населення м. Карлівки Полтавської області суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інвалідність як міра втрати здоров'я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій інвалідів.

Відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу (надалі, по тексту - Положення), затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1992 р. N 83 (редакція чинна на дату виникнення спірних правовідносин) органом, який здійснює медико-соціальну експертизу, є медико-соціальні експертні комісії (МСЕК), що організуються в самостійні центри, бюро при управліннях охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Пунктом 29 Положення визначено, якщо хворий за станом здоров'я згідно з висновком лікарсько-консультаційної комісії лікувально-профілактичного закладу не може з'явитися до медико-соціальної експертної комісії, огляд проводиться вдома або в стаціонарі, де він перебуває на лікуванні. У виняткових випадках (наприклад, коли громадянин проживає у віддаленій, важкодоступній місцевості) медико-соціальні експертні комісії можуть приймати рішення заочно за згодою громадян, керуючись матеріалами медичних справ.

Датою встановлення інвалідності вважається день надходження до медико-соціальної експертної комісії документів, необхідних для огляду хворого. Інвалідність встановлюється до першого числа місяця, наступного за місяцем, на який призначено черговий переогляд хворого. (пункт 30 Положення).

Відповідно до пункту 32 Положення медико-соціальні експертні комісії видають особам, визнаним інвалідами, довідки МСЕК та індивідуальні реабілітаційні програми і в триденний строк надсилають копії цих документів управлінню праці та соціального захисту населення районної, районної в мм. Києві та Севастополі державної адміністрації та відповідному відділу, управлінню міської, районної у місті ради, на території якого проживає інвалід. Копія програми надсилається також підприємству, установі, організації, яка зобов'язана надавати соціальну допомогу і здійснювати реабілітацію інваліда.

Форми облікової документації, що використовуються в діяльності медико-соціальних експертних комісіях затверджено наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19 травня 2003 року №224.

В матеріалах справи міститься, надана позивачем із позовом, копія довідки до акту огляду МСЕК серії ВТЄ 86 №086911 виданої Обласним центром медико-соціальної експертизи обласної спеціалізованої психо-наврологічної МСЕК на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 /т. 1 а.с.12/.

У вказаній довідці зазначено, що 14 квітня 2005 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, оглянуто заочно вперше, встановлено першу групу інвалідності з дитинства безтерміново.

На підтвердження належності довідки до акту огляду МСЕК серії ВТЄ 86 №086911 ОСОБА_1, позивачем надано рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 07 травня 2015 року у справі №531/573/15-ц про встановлення факту. Рішення набрало законної сили 19 травня 2015 року /т. 1 а.с.8-11/.

Проте, при встановленні наявності у відповідача зазначеної довідки судом досліджено витяг з книги протоколів засідань обласної МСЕК №1 «Контроль» /т.1, а.с.206-211/, витяг з журналу протоколів засідань обласної МСЕК №1 «Визначення ступеня втрати працездатності по «Оранті» /т. 1, а.с.212-215/, витяг з книги протоколів засідань обласної МСЕК №1 «ЧАЕС - 2» /т.1, а.с.216-219/, та встановлено, що в період з 13 по 16 квітня 2005 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 не оглядався комісією, діагноз не встановлювався.

Також, представником відповідача надано витяг з Журналу обліку отримання і витрат довідок на МСЕК форми №160-2/о /т. 1 а.с.130-195/, відповідно до якого за період з 21 червня 2004 року по 15 лютого 2006 року довідки МСЕК з серією ВТЄ-86 та з 6-ти значними номером відповідачем не отримувалися та відповідно не видавалися.

Витягом з Журналу обліку довідок МСЕК, виданих інвалідам форми №157-4/о за період з 16 грудня 2004 року по 18 травня 2005 року /т.1 а.с. 196-201/, підтверджується, що на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, довідка до акту огляду МСЕК не видавалася.

Також, необхідно зазначити, що відповідно до Статуту Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи (в редакції яка діяла станом на дату спірних правовідносин) до складу Полтавського обласного центру МСЕК на правах структурних підрозділів входить, крім іншого, центр МСЕК який включає в себе підрозділи: організаційно - методичний, два обласні, сім міжрайонних, п'ять спеціалізованих (онкологічна, офтальмологічна, кардіологічна, фтизіатрична, психіатрична) медико-соціальних експертних комісій /т.2 а.с.220-228/.

Крім того, в матеріалах справи містять докази про огляд ОСОБА_1 вперше 04 травня 2007 року та встановлення третьої групи інвалідності з дитинства на строк з 01 червня 2008 року по травень 2008 року /т. 1 а.с. 116, 124-125, 126, 133-134/.

Доказів щодо встановлення інвалідності ОСОБА_1 після травня 2008 року до суду не надано.

Також, в матеріалах справи наявна копія постанови Карлівського районного суду Полтавської області від 10 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Карлівської РДА про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії, якою у задоволенні позову відмовлено.

В позові позивач просив зобов'язати УПСЗН Карлівської РДА Полтавської області залучити до його заяви від 19 травня 2015 року копію довідки до акту огляду МСЕК від 14 травня 2005 року серії ВТЕ-86 №086911 та рішення Карлівського районного суду від 07 травня 2015 року №531/573/15-ц та зобов'язати відповідача призначити та виплачувати йому соціальну допомогу як інваліду з дитинства І групи.

Проте у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, суд мотивував своє рішення тим, що до доданих до позову матеріалів не можливо встановити, що позивачем при зверненні до УПСЗН Карлівської РДА надавалася довідка медико-соціальної експертизи або медичний висновок, видані у встановленому порядку, також суд не вбачав протиправних дій відповідача у відмові у призначенні ОСОБА_1 соціальної допомоги як інваліду з дитинства І групи. /т. 2 а.с.10/.

Зазначене рішення Карлівського районного суду Полтавської області ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року залишено без змін /т. 2, а.с.11-13/.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в Полтавського обласного центру МСЕК не виникло обов'язку визначеного п. 32 Положення про медико-соціальну експертизу, а саме щодо на надсилання копії довідки МСЕК до управління праці та соціального захисту населення, оскільки така довідка на ім'я ОСОБА_1 14 квітня 2005 року не видавалася.

Крім того, суд звертає увагу, що приписами ч. 1 ст. 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтерес.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд наголошує, що захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Об'єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Для розкриття цих категорій необхідно звернути увагу на Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (справа N 1-10/2004). Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

З урахуванням наведених вище міркувань Конституційний Суд України вирішив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або охоронюваний законом інтерес якої порушені такою діяльністю.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, в адміністративного суду відсутні підстави для задоволення позову.

Посилання позивача на порушення його прав шляхом не направлення Полтавським обласним центром МСЕК до Управління праці та соціального захисту населення виданої на його ім'я довідки до акту огляду МСЕК серії ВТЄ 86 №086911 від 14 квітня 2005 року є безпідставними, оскільки позивач огляду в 2005 році у відповідача не проходив, відповідач не отримував для видачі бланки довідок із вказаними позивачем серією та номером, та, відповідно, довідка, яку зазначає позивач відповідачем не видавалася та у відповідних журналах суворої звітності відсутні записи про огляд позивача та видачу йому довідки до акту огляду МСЕК серії ВТЄ 86 №086911 від 14 квітня 2005 року.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем при зверненні до суду з цим позовом не обґрунтовано у чому саме полягає порушення його прав та законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Спосіб захисту порушеного права з яким звернувся позивач не є належним та не відновить його порушених прав в межах заявлених підстав та предмету позову.

Отже, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Управління праці та соціального захисту населення Карлівської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною - відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови виготовлено 05 грудня 2016 року.

Суддя І.Г. Ясиновський