Справа № 826/26150/15
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

01 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Грибан І. О., Губська О. А.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

позивача ОСОБА_2, представника третьої особи Руденка М. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державну архітектурно-будівельну інспекцію України про визнання протиправною та скасування постанови, визнання виконавчого провадження таким, що підлягає закінченню, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві з позовом про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Головкова Юрія Володимировича про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; визнання виконавчого провадження по справі про адміністративне порушення за постановою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві (далі - Інспекція) від 07 травня 2013 року № 194 таким, що підлягає закінченню на підставі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2016 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 01.12.2016 р. здійснено заміну назви відповідача з відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві на Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 07 травня 2013 року № 194 (далі - постанова № 194) визнано посадову особу ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною дванадцятою статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500, 00 грн.

Копія вказаної постанови направлена позивачу 07 травня 2013 року за адресою реєстрації: АДРЕСА_1, що підтверджується копією конверта з відтиском штампу поштового відділення та копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за № 120, наявними в матеріалах справи (а. с. 34 - 37).

За закінченням терміну зберігання 11.06.2013 р. поштове відправлення повернуто на адресу Інспекції.

Згідно супровідного листа, датованого 01.07.2013 р., № 7/26-87/0107/05, Інспекцією відповідачу було направлено для виконання постанову № 194 (а. с. 32).

21.08.2013 р. державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 39432620 (а. с. 33).

Згідно супровідного листа, датованого 21.08.2013 р., № 2030/1, відповідачем позивачу було направлено вказану постанову про відкриття виконавченого провадження (а. с. 34).

У зв'язку з невиконанням постанови про відкриття виконавчого провадження у строк, наданий для добровільного виконання, державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову від 09 листопада 2015 року ВП №39432620 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче проваження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV (далі - Закон № 606) державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону № 606 копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У відповідності до ч. 2 ст. 57 Закону № 606 (в редакції, що була чинною на час винесення оскаржуваної постанови) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, в тому числі, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про відкриття виконавчого провадження не оскаржена, відтак, відповідач зобов'язаний був проводити дії, спрямовані на примусове виконання постанови про накладення адміністративного стягнення на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Згідно ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зауважує, що дата супровідного листа не є беззаперечним доказом направлення постанови № 194 для примусового виконання саме 01.07.2013 р.

В свою чергу, в постанові про відкриття виконавчого провадження від 21.08.2013 р. вказано, що заява про примусове виконання подана 19.08.2013 року (а. с. 33).

Зважаючи на те, що ні відповідачем, ні третьою особою не надано в порядку ст. 71 КАС України належних та допустимих доказів реальної дати направлення постанови № 194 для примусового виконання, колегія суддів вважає 19.08.2013 р. датою звернення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання.

Оскільки, постанову № 194 винесено 07.05.2013 р., а звернуто до виконання після спливу 3-х місяців з цієї дати, колегія суддів приходить до висновку, що у розумінні ст. 303 КУпАП постанова № 194 не підлягає виконанню.

В той же час, норми Закону № 606 надають право державному виконавцю в межах відкритого виконавчого провадження накладати арешт на майно.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 01.12.2016 р. позивач зазначив, що не знав про існування ні постанови № 194, ні постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.08.2013 р., і тому не міг їх оскаржити, що підтверджується матеріалами справи.

Про існування постанови про відкриття виконавчого провадження позивач дізнався з матеріалів даної судової справи.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача без проходження в судовому порядку стадії оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження є передчасними.

В той же час, позовні вимоги про оскарження постанови про відкриття провадження позивачем заявлені не були, відтак, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання виконавчого провадження таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Перелік видів постанов, які можуть бути прийняті при повному чи частковому задоволенні позовних вимог визначений ст. 162 КАС України, до якого не входить заявлена позивачем вимога.

У відповідності до ст. 162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

В той же час, колегія суддів вважає, що вказана позовна вимога є некоректною по відношенню до його порушених прав.

Крім того, некоректність даної позовної вимоги полягає ще й у тому, що в розумінні Закону № 606 виконанню підлягає не виконавче провадження, а виконавчий документ.

Відтак, у задоволенні вказаної позовної вимоги слід відмовити.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та апеляційним судом відхиляється за необгрунтованістю.

Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна архітектурно-будівельну інспекцію України про визнання протиправною та скасування постанови, визнання виконавчого провадження таким, що підлягає закінченню залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя О. А. Губська
(Повний текст ухвали виготовлено 01.12.2016 р.)

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.