Справа № 812/813/16
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/813/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шембелян В.С.

при секретарі судового засідання - Олійник О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, 12 державної пожежно-рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про стягнення заборгованості грошового забезпечення та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки виплати грошового забезпечення,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду звернулась позивач ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (відповідач), заявивши такі позовні вимоги:

- зобов'язати відповідача виплатити грошове забезпечення, що було відраховано у квітні 2015 року у розмірі 1589,06 грн;

- зобов'язати відповідача виплатити середній заробіток за період затримки по день фактичного розрахунку за період з 01.02.2016 по 10.06.2016 у розмірі 16500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що наказом Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 09.12.2014 №71св її було зараховано в розпорядження начальника Головного управління ДСНС України в Луганській області. Відповідно до наказу Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 29.12.2014 №28св позивачу було надано чергову відпустку за 2015 рік терміном 30 календарних днів з урахуванням святкових днів та 1 дня на дорогу з 01.01.2015 по 03.02.2015.

21.04.2015 наказом Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області №108св ОСОБА_1 було виведено із розпорядження начальника Головного управління з 21 квітня 2015 року, виключено з кадрів ДСНС України та звільнено зі служби цивільного захисту. Окремим пунктом вищезазначеного наказу визначено, що у зв'язку зі звільненням ОСОБА_1 до закінчення календарного року, за який мною було використано щорічну основну відпустку, провести відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилась після звільнення, а саме за 22 календарних дні. При цьому позивач вказав, що жодних нарахувань, виплат або фінансових повідомлень в квітні 2015 року не надходило.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 у справі №812/642/15 наказ Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 21.04.2015 №108св визнано протиправним та скасовано. Позивача поновлено на службі цивільного захисту з 22 квітня 2015 року. Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області зобов'язано виплатити позивачу грошове забезпечення за час вимушеного невиконання службових обов'язків з 22 квітня 2015 року по 23 жовтня 2015 року у розмірі 13 146, 36 грн.

Відповідно до наказу відповідача від 05.11.2015 №328св ОСОБА_1 було поновлено на службі цивільного захисту, включено в кадри ДСНС України та зараховано у розпорядження начальника Головного управління з виплатою грошового забезпечення за останньою штатною посадою з 22 квітня 2015 року.

За наказом відповідача від 22.01.2016 №21св старшого лейтенанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 призначено інспектором 12 державної пожежно-рятувальної частини м. Сєвєродонецьк з 01.02.2016 року. На думку позивача, її було звільнено з Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області та призначено на посаду іншого підрозділу, який є окремою територіальною одиницею, має відокремлене фінансування та є окремою юридичною особою. Відтак на думку позивача, всі розрахунки повинні були бути проведенні не пізніше лютого 2016 року. Проте, кошти, що були відраховані під час звільнення на момент 22 квітня 2015 року у відповідності до наказу Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 21.04.2015 №108св за 22 календарні дні використаної нею на день звільнення відпустки - повернуті позивачу не були. Зі змісту позовної заяви є наявним висновок про те, що на думку позивача на час звільнення її зі штату відповідача - 31.01.2016 їй не була повернута вказана сума відрахувань із грошового забезпечення за дні використаної до закінчення поточного року в розмірі 1589,06 грн (22 дні х 72,23 грн (розмір середньоденного заробітку за постановою Луганського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 у справі №812/642/15)).

Відповідно до витягу з наказу відповідача від 01.03.2016 року №45св ОСОБА_1, інспектору 12 державної пожежно-рятувальної частини (м.Сєвєродонецьк) Головного управляння з 04.03.2016 надано соціальну відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Другим пунктом наказу визначено начальнику управління економіки та фінансів (Головному бухгалтеру) ОСОБА_2 провести нарахування і виплату згідно чинного законодавства. Та оскільки, з 01.02.2016 року позивач є інспектором 12 державної пожежно-рятувальної частини м. Сєвєродонецьк, що здійснює всі нарахування і виплати позивачу починаючи з 01.02.2016 року, то в діях начальника управління економіки і фінансів ОСОБА_2 позивач вбачає невиконання наказу щодо проведення і виплати належних їй відрахувань за квітень 2015 року.

Проте, незважаючи, на неодноразові звернення на адресу начальника управління економіки і фінансів Головного управління ОСОБА_2 та безпосередньо до начальника Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області ОСОБА_3 остаточний розрахунок Головного управління з позивачем, як із співробітником не відбувся. Тому позивач, спираючись на виконання наказу відповідача, яким з 01.01.2016 встановлено регламентовано виплату грошового забезпечення в розмірі не меншому за 3000 грн, самостійно розрахувала розмір компенсації за затримку остаточного розрахунку при звільненні за період часу з 01.02.2016 року по 10.06.2016 (день звернення до суду з позовом), визначивши середній заробіток за цей час в сумі 16500,00 грн, що також просить стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 20.09.2016 до участі в справі як другого відповідача залучено 12 державну пожежно-рятувальну частину Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (а.с.49).

У судове засідання позивач не прибула, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача - ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області надав заяву про розгляд справи за його відсутності. В своїх письмових запереченнях просив відмовити в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на те, що ОСОБА_1 після прийняття Луганським окружним адміністративним судом постанови від 23.10.2015 у справі № 812/642/15 було поновлено на службі цивільного захисту з 22 квітня 2015 року.

На підставі власноруч написаного ОСОБА_1 рапорту з 01.02.2016 старшого лейтенанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 призначено інспектором 12 державної пожежно-рятувальної частини (м.Сєвєродонецьк) Головного управління ДСНС України у Луганській області.

Згідно з п.п. 1-4 Положення про порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 №593, служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу) є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом, і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання.

Служба цивільного захисту закінчується у разі звільнення особи рядового чи начальницького складу із служби цивільного захисту в запас Збройних Сил або у відставку, загибелі (смерті), визнання її судом безвісно відсутньою або оголошення померлою.

ОСОБА_1 проходить службу цивільного захисту починаючи з 12.03.2007 по теперішній час. З 01.02.2016 Позивача перевели для подальшого несення служби до 12 державної пожежно-рятувальної частини (м.Сєвєродонецьк) Головного управління ДСНС України у Луганській області. Тобто, ніякого звільнення не було і ОСОБА_1 продовжує проходити службу цивільного захисту у підпорядкуванні відповідача.

Так, згідно з власноруч написаним позивачем рапортом на ім'я начальника відповідача про надання соціальної відпуски по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, ОСОБА_1 за наказом відповідача було надано соціальну відпуску з 04.03.2016 по 03.12.2018. Тобто, позивачу було відомо, що вона продовжує службу в підпорядкуванні відповідача.

Особам рядового і начальницького складу за час перебування у відпустках для догляду за дитиною грошове забезпечення не виплачується. Особам рядового і начальницького складу, яким надається додаткова відпустка без збереження грошового забезпечення, призначається державна допомога для догляду за дитиною згідно із Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Оскільки позивач не звільнялася зі служби, підстав для проведення остаточного розрахунку із нею у відповідача не було. Утримана ж з позивача при її звільненні сума відрахувань із грошового забезпечення за дні використаної до закінчення поточного року відпустки після її поновлення на службі позивачу не поверталася. Однак, її грошовий атестат свідчить про поновлення права позивача на оплачувану щорічну відпустку за 2015 рік кількістю 22 календарних дні. В задоволенні позову просили відмовити за необгрунтованістю.

Представник другого відповідача - 12 державної пожежно-рятувальної частини Головного управління ДСНС України в Луганській області у судове засідання не прибув, у письмових запереченнях зазначив, що при переміщенні по службі відповідно до вимог Інструкції про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.04.2015 №475, Головним управлінням ДСНС України в Луганській області було видано грошовий атестат від 22.01.2016 №2. Зокрема, у зазначеному грошовому атестаті вказано, що ОСОБА_1 не використані 22 дні щорічної відпустки за 2015 рік та відпустка за 2016 рік. Зараз за позивачем обліковується 22 дні невикористаної щорічної відпустки за 2015 рік, які вона може використати у будь-який зручний для неї час. З 02 лютого 2016 року на підставі рапорту ОСОБА_1 надано щорічну відпустку за 2016 рік. За таких підстав просив відмовити в задоволенні позову.

Судом приймається рішення в порядку ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підстав досліджених доказів суд встановив такі обставини справи.

Наказом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 21.04.2015 №108св ОСОБА_1 було звільнено зі служби цивільного захисту. За цим наказом відповідачем також прийняте рішення у зв'язку зі звільненням ОСОБА_1 до закінчення календарного року, за який вона уже використала щорічну основну відпустку, провести відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилися після звільнення ОСОБА_1, а саме за 22 календарні дні (а.с.15).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 у справі №812/642/15 було скасовано вказаний наказ від 21.04.2015 №108св в частині виведення із розпорядження начальника головного управління з 21 квітня 2015 року, виключення з кадрів ДСНС України та звільнення зі служби цивільного захисту позивача. Поновлено її на службі цивільного захисту з 22 квітня 2015 року. Зобов'язано відповідача виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного невиконання службових обов'язків з 22 квітня 2015 року по 23 жовтня 2015 року у розмірі 13 146,36 грн (тринадцять тисяч сто сорок шість гривень 36коп.) з урахуванням належних відрахувань. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.10-14).

На виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 по справі №812/642/15 наказом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 05.11.2015 №328св ОСОБА_4 було поновлено на службі цивільного захисту України, включено в кадри ДСНС України та зараховано у розпорядження начальника Головного управління з виплатою грошового забезпечення за останньою посадою з 22 квітня 2015 року (а.с.8). Відповідно до п.6 цього наказу начальника управління економіки та фінансів Головного управління зобов'язано виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного невиконання службових обов'язків у межах суми стягнення за один місяць.

Наказом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 22.01.2016 №21св старшого лейтенанта служби цивільного захисту ОСОБА_4, яка відповідно перебуває у розпорядженні начальника Головного управління, за її згодою призначено інспектором 12 Державної пожежно-рятувальної частини (м.Сєвєродонецьк) Головного управління з 01.02.2016 з посадовим окладом 690 грн. (а.с.7). При цьому в наказі зазначено, що ОСОБА_4 перебуває на службі з 12.03.2007.

Наказом т.в.о. начальника 12 державної пожежно-рятувальної частини Головного управління ДСНС України в Луганській області від 01.02.2016 №8 старшому лейтенанту цивільного захисту ОСОБА_1 надано щорічну відпустку за 2016 рік терміном 30 днів з 02 лютого по 02 березня 2016 року з виїздом до м. Харків (а.с. 113).

Наказом начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 01.03.2016 №45св старшому лейтенанту цивільного захисту ОСОБА_5 надано соціальну відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку з 04.03.2016 по 03.12.2018 (а.с.110).

Згідно з довідкою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 10.08.2015 №б/н середньоденне грошове забезпечення старшого лейтенанта цивільного захисту ОСОБА_1 складає 72,23 грн. (а.с.37).

Згідно з довідкою від 10.08.2015 №б/н грошове забезпечення старшого лейтенанта цивільного захисту ОСОБА_1 за квітень 2015 року склало 1878,07 грн. (а.с.36).

Згідно з довідкою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 23.10.2015 №01-3842/11 ОСОБА_1 було нараховано та сплачено грошове забезпечення у розмірі 7665 грн. 33 коп. за період перебування у розпорядженні начальника Головного управління ДСНС України в Луганській області з 09.12.2014 по 21.04.2015 (а.с.35).

Згідно з грошовим атестатом №2 від 22.01.2016, що виданий Головним управлінням ДСНС України в Луганській області за ОСОБА_1 обліковується невикористана щорічна основна відпустка за 2015 рік - 22 календарні дні, щорічна відпустка за 2016 рік (а.с.114).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби поширюється компетенція адміністративних судів.

Згідно із пунктом 15 частини 1 статті 3 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

З наведеного випливає, що будь-яка державна служба є публічною службою. Базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України "Про державну службу".

Згідно з вимогами статті 9 цього Закону, правовий статус окремих категорій державних службовців регулюється Конституцією та спеціальними законами України.

Законодавець урегулював питання, пов'язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням) спеціальними законами, до яких, зокрема, відноситься і Кодекс Цивільного захисту України.

Згідно із ст. 101 зазначеного Кодексу служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період (частина 1);

- порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України (частина 2).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 №593 затверджено Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового та начальницького складу (далі - Положення №593).

Відповідно до п. 4 Положення №593 особи рядового і начальницького складу належать до персоналу (кадрів) ДСНС. Статус особи рядового і начальницького складу підтверджується службовим посвідченням, форма та порядок видачі якого встановлюються ДСНС.

Згідно з п.5 цього Положення час проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Відповідно до п.9 Положення №593 загальний період служби цивільного захисту включає час перебування особи рядового і начальницького складу на службі цивільного захисту і встановлюється у календарному обчисленні, а у випадках, визначених законодавством, - у пільговому обчисленні.

Відповідно до п.10 цього Положення першим днем проходження служби цивільного захисту вважається день прийняття громадянина на службу цивільного захисту, зарахування його в кадри ДСНС, присвоєння йому відповідного спеціального звання та призначення на посаду в апарат ДСНС, її територіальні органи, підрозділи Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту (аварійно-рятувальні формування центрального підпорядкування, аварійно-рятувальні формування спеціального призначення, спеціальні авіаційні, морські та інші формування, державні пожежно-рятувальні підрозділи (частини), навчальні центри, формування та підрозділи забезпечення), навчальні заклади цивільного захисту, наукові установи та інші підрозділи, в яких особи рядового і начальницького складу проходять службу цивільного захисту (далі - органи і підрозділи цивільного захисту).

Згідно з п.12 цього Положення останнім днем проходження служби цивільного захисту вважається день виключення особи рядового і начальницького складу з кадрів ДСНС.

Пунктом 60 Положення №593 визначено, що призначення осіб рядового і начальницького складу на посади та переміщення їх по службі здійснюється на підставі клопотань прямих начальників, погоджених із старшими прямими начальниками, рапортів осіб рядового і начальницького складу з урахуванням кадрового резерву для призначення на вищі посади, рішень атестаційних комісій та стану здоров'я осіб рядового і начальницького складу.

Стаття 129 Кодексу цивільного захисту України передбачає порядок надання особам рядового і начальницького складу цивільного захисту відпусток та відкликання з них.

Відповідно до пункту 26 статті 129 Кодексу цивільного захисту України у разі звільнення особи рядового і начальницького складу цивільного захисту до закінчення календарного року, за який він уже використав щорічну основну та щорічну додаткову відпустки, крім осіб, які звільняються із служби за віком, станом здоров'я, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі або у зв'язку із скороченням штатів, або проведенням організаційних заходів, на підставі наказу керівника (начальника) органу та підрозділу цивільного захисту, керівника органу управління, навчального закладу, установи та організації проводиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення особи рядового і начальницького складу цивільного захисту.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.04.2015 №475 затверджено Інструкцію про виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні осіб рядового і начальницького складу зі служби цивільного захисту (далі - наказ №475).

Згідно з п.10 цього Наказу грошове забезпечення виплачується особам рядового і начальницького складу за місцем їх постійної служби.

Розділом ХІІІ Наказу №475 визначено порядок виплати грошового забезпечення за час відсторонення від виконання службових повноважень, повноважень на посаді або відсторонення від посад, а також виплат поновленим на службі. Так, зокрема, зазначено, що особам рядового і начальницького складу, яких відповідно до Дисциплінарного статуту служби цивільного захисту відсторонено від виконання службових повноважень, повноважень на посаді, з наступного після відсторонення дня за період, протягом якого вони не виконували службові повноваження або повноваження на посаді, виплачуються посадові оклади, оклади за спеціальними званнями та надбавка за вислугу років.

Відповідно до п.1 розділу ХХ «Грошові атестати» Наказу №475 грошовий атестат особам рядового і начальницького складу видається в усіх випадках переміщення по службі з одного органу управління (підрозділу) до іншого, у тому числі при направленні у навчальні заклади для навчання, при звільненні у запас або відставку з призначенням пенсії.

З системного аналізу зазначених норм вбачається, що проходження служби цивільного захисту починається у день прийняття громадянина на службу цивільного захисту, зарахування його в кадри ДСНС, а останнім днем звільнення вважається день виключення особи рядового і начальницького складу з кадрів ДСНС. Все інше є переміщенням по службі, під час якого видається грошовий атестат.

Таким чином, вимога позивача щодо зобов'язання відповідача сплатити їй суму, що була утримана з грошового забезпечення позивача на підставі наказу про її звільнення у квітні 2015 року в розмірі 1589,06 грн за використані 22 календарні дні основної щорічної відпустки за 2015 рік, ґрунтується на тому, що її було поновлено на посаді відповідно до постанови Луганського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 у справі №812/642/15 та скасовано зазначений наказ як підставу для утримання з позивача цих коштів.

Факт відрахування з суми грошового забезпечення позивача, що виплачувалася позивачу в квітні 2015 року при звільненні в розмірі 1589,06 грн за використані 22 календарні дні основної щорічної відпустки за 2015 рік визнається сторонами, що підтверджено письмовими запереченнями відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Згідно з постановою Луганського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 у справі №812/642/15, питання щодо зобов'язання повернення позивачу відповідачем утриманих з неї при звільненні коштів за використані дні основної щорічної відпустки за 2015 рік судом не вирішувалось (а.с.10-14).

Нормами статті 129 Кодексу цивільного захисту України, в тому числі розділом ХІІІ Наказу №475 не передбачено виплата таких сум поновленим на службі працівникам.

Грошовим атестатом №2 від 22 січня 2016 року підтверджено зберігання за ОСОБА_1 права на щорічну основну оплачувану відпустку за 2015 рік, а саме 22 календарні дні, чим відповідач фактично відновив право позивача на оплачувану відпустку за цей період, отже права позивача в цій частині відповідачем не порушені.

Тому позовна вимога щодо зобов'язання відповідача виплатити грошове забезпечення, що було відраховано у квітні 2015 року у розмірі 1589,06 грн, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог пункту 25 статті 129 Кодексу цивільного захисту України право на отримання компенсації за невикористану відпустку у рік звільнення виникає у осіб, які звільняються із служби, в тому числі, які звільняються за віком, станом здоров'я та у зв'язку із скороченням штатів.

Оскільки під час судового засідання було встановлено, що позивач ОСОБА_1 не була звільнена зі служби цивільного захисту та була переміщена по службі з Головного управління ДСНС України в Луганській області до 12 пожежно-рятувальної частини Головного управління ДСНС України в Луганській області, тому у позивача не виникло право на остаточний розрахунок при звільненні, а отже підстав для виплати компенсації за невикористану в 2015 році відпустку та середнього заробітку за час затримки цієї виплати з 01.02.2016 по день фактичного розрахунку - в позивача не виникло.

За встановлених судом обставин, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю за необґрунтованістю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" розподіл судових витрат між сторонами відповідно до вимог статті 94 КАС України не проводиться.

Керуючись ст.ст.17,69-72,87,94,158-163, 167,186,254,256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, 12 державної пожежно-рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про стягнення заборгованості грошового забезпечення та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки виплати грошового забезпечення відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 14 листопада 2016 року.

Суддя В.С. Шембелян