Справа № 613/1227/16-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 р.Справа № 613/1227/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 16.09.2016р. по справі № 613/1227/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Богодухівського районного центру зайнятості

про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивачка) звернулась до Богодухівського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Богодухівського районного центру зайнятості, в якому просила:

- визнати неправомірним та скасувати рішення - наказ Богодухівського районного центру зайнятості від 08.07.2014р. №НТ140708 про призначення допомоги по безробіттю ОСОБА_1 у розмірі 974,40 грн. на місяць;

- стягнути з Богодухівського районного центру зайнятості заборгованість в сумі 8495,28 грн.;

- стягнути з Богодухівського районного центру зайнятості грошову компенсацію за порушення строків виплати нарахованих доходів в сумі 6286,51 грн.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 16.09.2016р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Позивачка просила розгляд справи проводити за її відсутності.

До суду апеляційної інстанції відповідач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, розгляд справи проводити за відсутності представника Центру.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники процесу не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись своєчасно та належним чином.

Неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до ч.4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.6 ст. 12 та ч.1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 30.11.2016р. за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Згідно з приписами частин 2, 3 ст. 99 КАС України, строк звернення до суду, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Згідно з ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою позов подано поза межами строку звернення до адміністративного суду та не зазначено поважної причини пропуску строку для звернення до суду.

Під час розгляду справи встановлено, що з оскаржуваним наказом позивачка була ознайомлена 08.07.2014р., що підтверджується додатком 2 до персональної картки №01.07.2014 р., копія якого долучена до матеріалів справи.

З адміністративним позовом до суду ОСОБА_1 звернулась 15.09.2016 року, тобто, з пропуском передбаченого частиною другою статті 99 КАС строку.

Доводи апелянта про те, що про порушення своїх прав вона дізналась 23.05.2016р., під час кінцевого розрахунку по отриманню допомоги по безробіттю в Ірпінському міському центрі зайнятості колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки предметом адміністративного позову у спірних правовідносинах є оскарження наказу Богодухівського районного центру зайнятості від 08.07.2014р. №НТ140708 про призначення допомоги по безробіттю ОСОБА_1, з яким вона була належним чином ознайомлена 08.07.2014 р.

Відносно посилання апелянта на те, що судом першої інстанції помилкового зазначено в мотивувальній частині ухвали про те, що позивачка просить, зокрема стягнути заборгованість за період грудень 2013 р. - травень 2014 р. колегія суддів вважає їх несуттєвими і такими, що в будь - якому разі не могли вплинути на результат розгляду справи.

При цьому, колегія суддів виходить з положень ч.2 ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій зазначено, що не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Щодо посилання апелянта на судову практику Європейського Суду з прав людини ( справа ОСОБА_2 проти Мальти, ОСОБА_3 проти Молдови) колегія суддів зазначає наступне.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду за своєю суттю не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і шляхом встановлення строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "ОСОБА_4 на інші проти Великобританії", справа "ОСОБА_5 проти Бельгії").

Отже, недотримання позивачкою положень ст. 99, 100 КАС України та на цій підставі залишення позову без розгляду не може бути розцінено як обмеження в доступі до правосуддя, який регламентовано ст. 55 Конституції України.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні ОСОБА_2 проти Мальти, зокрема зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і особа, яка має намір ним скористатися, повинна дотримуватися порядку, передбаченого національним процесуальним законодавством конкретної держави.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду погоджується з рішенням суду першої інстанції про залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки останній подано після закінчення строку, установленого законом, а позивачка не навела поважних причин його пропуску.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції винесено законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв'язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 16.09.2016р. по справі № 613/1227/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Русанова В.Б. Бартош Н.С.
Повний текст ухвали виготовлений 05.12.2016 р.