Справа № 813/6484/15
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року № 813/6484/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В.,

за участю секретаря судового засідання Харіва М.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача-1,2 Лещук О.В.,

представник відповідача-3 не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Залізничного районного відділу Львівського міського управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівські області про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівські області, Залізничного районного відділу Львівського міського управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівські області, у якому згідно уточнених позовних вимог просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ по особовому складу від 06.11.2015 № 831 о/с про звільнення майора міліції ОСОБА_1 з посади старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Залізничного районного відділу ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, виданий Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції у Львівській області поновити ОСОБА_1 на займаній ним посаді або на суміжній.

- стягнути з Залізничного районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 06.11.2015 наказом ГУ МВС України у Львівській області № 831 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за п. 63 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Зазначає, що Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Львівські області не був дотриманий строк повідомлення про звільнення у зв'язку із скороченням штату працівників, не було запропоновано іншої роботи (посади) у тому ж підрозділі, не було запропоновано переведення в інший підрозділ на аналогічну посаду або суміжну. Внаслідок численних порушень норм законів України «Про міліцію», Кодексу законів про працю України, «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», відомчого «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області позивача не було звільнено в порядку та у спосіб, передбачений законодавством, а було поставлено перед фактом беззаперечного, упередженого та незаконного звільнення, незважаючи на надані йому законом переваги. Позивач вважає, що наказ про його звільнення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві та уточненнях до позову, просили суд адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача -1, 2 у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав викладених у запереченні. Зазначила, що виходячи з положень викладених у Постанові Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» від 16.09.2015 № 730 Кабінетом Міністрів України зазначено про ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ, в тому числі Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Львівській області. Наказом МВС від 06.11.2015 № 1388 визначено, що вважати такими, що втратили чинність штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України, згідно з переліком змін. Всі посади в ГУМВС України у Львівській області скорочено, всіх працівників, які приймались на службу та проходили її у підрозділах ГУМВС У Львівські області відповідно до Закону України «Про міліцію» звільнено 06.11.2015. Стверджує, що рапорт від позивача про звільнення з ОВС через перехід у визначеному законом порядку до іншого державного органу до ГУМВС України у Львівській області до 06.11.2015 включно та заява про прийняття на службу в Національну поліцію до ГУ НП у Львівській області - не надходили. Тобто позивач не скористався наданим йому Законом № 580-VIII правом на подачу заяви про прийняття на службу до поліції, що в силу даного Закону вважається не виявленням бажання на проходження служби в поліції. Наказом ГУМВС України у Львівській області від 06.11.2015 № 831о/с майора міліції ОСОБА_1 старшого дільничного інспектора СДІМ Залізничного районного відділу ЛМУ ГУМВС з 06.11.2015 звільнено за п. 64 «г» через скорочення штатів та виплачено йому одноразову грошову допомогу. З позивачем проведено повний розрахунок.

Представник відповідача - 1,2 у судовому засіданні проти позову заперечила та просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача, Залізничного районного відділу Львівського міського управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівські області в судове засідання не з'явився, заперечень на позов не подав, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача - 1,2, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, перебував на службі в органах внутрішніх справ України з 2000 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України, в тому числі Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, та утворити територіальні органи Національної поліції, в тому числі Головне управління Національної поліції у Львівській області.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1388 "Про організаційно-штатні питання" визнано такими, що втратили чинність штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України згідно з переліком змін у штатах МВС. Відповідно до витягу з Переліку змін у штатах МВС в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, скасовані всі штати й скорочені усі посади.

Наказом начальника ГУ МВС України у Львівській області від 06.11.2015 № 831 о/с майора міліції ОСОБА_1 старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Залізничного районного відділу ЛМУ ГУМВС звільнено з органів внутрішніх справ у запас за п. 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів).

Наказ начальника ГУ МВС України у Львівській області від 06.11.2015 № 831 о/с, позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв'язку із чим звернувся до суду.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався наступним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини сторін регулюються "Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", затвердженого Постановою КМУ № 114 від 29.07.199, Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до п. 9 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

В абзаці другому цього ж пункту зазначено, що посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Як передбачено абзацом першим пункту 10 цього ж розділу, працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Представниками відповідачів у судовому засіданні вказано, що позивач не виявив бажання працювати у поліції, оскільки ним не було подано заяви про бажання працювати в поліції, в зв'язку з чим був звільнений з органів внутрішніх справ.

Разом з тим, як стверджує позивач, рапорт про звільнення він написав 06.11.2015, а заяву про прийняття його на службу в поліцію він написав 07.11.2015, як і всі працівники Залізничного районного відділу ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, та здав її працівнику відділу кадрового забезпечення.

Допитані в якості свідка ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 повідомили про те, що їм було відомо про бажання позивача продовжувати службу в поліції, при цьому особисто не були присутні при написанні такої заяви та відповідного рапорта.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 засвідчили, що їм не відомі обставини подання позивачем заяви про прийняття до Нацполіції.

Пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114) передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Дана норма також кореспондується з порядком, визначеним у пункті 9 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію", а саме, "призначення за згодою", "пропозиція посад" та "проходження конкурсу".

Таким чином, вищезазначені норми розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" та Положення № 114 містять три підстави для звільнення особи зі служби через скорочення штатів, а саме: при відмові працівника міліції від проходження служби в поліції; неприйнятті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне звільнення; при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Тобто, реалізація виявлення бажання, про яке йдеться у пункті 9 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію", повинна гарантуватись відповідним правовим полем та об'єктивними реаліями. Виявлення бажання можливе лише за умови визначеного законодавством порядку щодо переведення та створення державного органу, в який особа може перевестися.

Так, підпункт "з" пункту 64 згаданого Положення № 114 викладено у новій редакції, який передбачає можливість звільнення у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації і яка дозволяє перевести позивача в Національну поліцію.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи будь-який її орган схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у осіб (юридичних чи фізичних) стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Таким чином, якщо держава задекларувала певні правила поведінки при вивільненні працівників міліції (зокрема, створення територіальних органів впродовж місяця, з дня набрання чинності згаданим Законом), то вона зобов'язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.

В іншому випадку, що має місце у спірних правовідносинах, держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

Судом встановлено, що звільняючи позивача зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів, тобто, на підставі пункту 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, ГУ МВС України у Львівській області виходило з того, що ОСОБА_1 не виявив бажання проходити службу в поліції, а подальше його використання на службі в міліції було неможливе, оскільки Закон України "Про міліцію" втратив чинність 07.11.2015 і всі штатні одиниці в ОВС були скорочені.

На підставі аналізу пунктів 8 та 10 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" суд вважає, що вказаним Законом було передбачено звільнення працівників міліції у зв'язку із скороченням штатів, а не у зв'язку із ліквідацією підприємства, установи, організації.

При цьому, на переконання суду, у зв'язку із утворенням Головного управління Національної поліції у Львівській області та ліквідацією управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" фактично мала місце реорганізація зазначеного правоохоронного органу, оскільки відповідна функція держави ліквідована не була. Крім того, проаналізувавши вказане положення підп. "г" п. 64 Положення № 114 , а також норми Закону України "Про Національну поліцію" суд приходить до висновку, що при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату начальник органу зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється, та з'ясувати наявність наміру особи проходити службу в Національній поліції. Таке звільнення допускається за умови відсутності можливості подальшого використання позивача на службі шляхом пропозиції посад або проходження конкурсу, тобто в даному випадку ГУ УМВС України у Львівській області повинно було вчинити дії для з'ясування, чи має позивач бажання проходити службу у Національній поліції України та дослідити обставини можливості подальшого використання його на службі, чого відповідачем зроблено не було.

Суд звертає увагу, що лише за умови дослідження таких обставин при звільненні позивача на підставі підп. "г" п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, процедура звільнення буде відповідати критерію обґрунтованості, розсудливості, добросовісності та пропорційності ( ч. 3 ст. 2 КАС України).

Таким чином, суд дійшов до висновку про відсутність достатніх і належних правових підстав в ГУ МВС України у Львівській області для прийняття наказу від 06.11.2015 № 831 о/с про звільнення майора міліції ОСОБА_1 з посади старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Залізничного районного відділу ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, а тому, оскаржений наказ є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При цьому, суд враховує, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ", постановлено ліквідувати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівські області та утворити Головне управління Національної поліції у Львівській області.

Згідно з правовою позицією Верховного суду України у постановах від 28.10.2014 та 04.11.2014 встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) зі працевлаштування працівників ліквідованої установи. При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач Залізничний районний відділ Львівського міського управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівські області з 05.11.2015 перебуває у стані припинення.

Суд бере до уваги, що Залізничний районний відділ Львівського міського управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівські області з 05.11.2015, хоча й перебуває у стані припинення, проте станом на час розгляду справи запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про припинення юридичної особи Залізничного районного відділу Львівського міського управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівські області не внесено.

Оскільки діяльність Залізничного районного відділу Львівського міського управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівські області на момент розгляду справи не припинена, наявні підстави для поновлення позивача на посаді в органі, з якого його було незаконно звільнено, а саме на посаді старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Залізничного районного відділу ЛМУ ГУМВС України у Львівській області з 07.11.2015.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Залізничного районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", цей Порядок застосовується у випадках вимушеного прогулу працівника (підпункт "з" пункту 1). Відповідно до ч. 3 п. 2 Порядку, збереження заробітної плати "у всіх інших випадках", до яких відноситься й випадок вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Оскільки позивача звільнено з роботи з 06.11.2015, відповідно 06.11.2015 є останнім днем роботи, за який відповідачем виплачено позивачу грошове забезпечення при проведенні розрахунку при звільненні.

Тому, тривалість вимушеного прогулу позивача, який утворився внаслідок винесення протиправних наказів відповідачів, необхідно обраховувати з 07.11.2015 по 29.11.2016, що становить 267 робочих днів (листопад 2015 року - 16, грудень 2015 року - 23, січень 2016 року - 19, лютий 2016 року - 21, березень 2016 року - 22, квітень 2016 року - 21, травень 2016 року - 19, червень 2016 року - 19, липень 2016 року - 22, серпень 2016 року - 22, вересень 2016 року - 22, жовтень 2016 року - 20, листопад 2016 року - 21).

Відповідно до грошового атестату № 1 середньоденне грошове забезпечення позивача становило 118,26 грн.

З урахуванням кількості робочих днів вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 по 29.11.2016, розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, що підлягає виплаті позивачу становить 31575,42 грн (118,26 грн * 267 робочих днів), за виключенням податків та інших обов'язкових платежів.

Разом з тим, як встановлено судом, ОСОБА_1 у вказаний період, а саме з 10.12.2015 по 30.11.2016 був зареєстрований як безробітний в Радехівському районному центрі зайнятості та отримав дохід у розмірі 5134,67 грн.

Відтак, з урахуванням отриманих виплат, розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу становить 26440,75 грн.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання Головне управління Національної поліції у Львівській області поновити ОСОБА_1 на займаній ним посаді або на суміжній, суд зазначає, що вона не підлягає задоволенню, враховуючи те, що вказаний відповідач не порушував законні права позивача, оскільки такий не перебував у трудових відносинах з Головним управлінням Національної поліції у Львівській області.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

Згідно з ст. 94 КАС України, судові витрати зі сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 33-35, 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167, 256 КАС України, суд, -

постановив:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 06.11.2015 № 831 о/с про звільнення майора міліції ОСОБА_1 з посади старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Залізничного районного відділу ЛМУ ГУМВС України у Львівській області.

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Залізничного районного відділу ЛМУ ГУМВС України у Львівській області з 07.11.2015.

4. Стягнути з Залізничного районного відділу ЛМУ ГУМВС України у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 26440 (двадцять шість тисяч чотириста сорок) грн 75 коп., за виключенням податків та інших обов'язкових платежів.

5. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

6. Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Залізничного районного відділу ЛМУ ГУМВС України у Львівській області та стягнення грошового забезпечення за один місяць в сумі 2483,49 грн за виключенням податків та інших обов'язкових платежів звернути до негайного виконання.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.

Повний текст постанови складено 05.12.2016.