Справа № 759/13477/16-а
Суддя: Заєць Т. О.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/759/322/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

29.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання помилковими дій та рішень пенсійного фонду від 28.01.2016 року щодо відмови у перерахунку пенсії на підставі довідки Генеральної прокуратури України №18-23зп від 20.01.2016 року, зобов'язання здійснити з 22.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 90 % від розміру щомісячної заробітної плати, зазначеної в довідці Генеральної прокуратури №18-23зп від 20.01.2016 року, без обмеження максимальним розміром.

06.10.2016 року у справі відкрито скорочене провадження. 03.11.2016 року до суду надійшли заперечення Правобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві, в яких позивач звернув увагу на той факт, що позивачем пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом. Зазначив, що 22.01.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління з заявою про перерахунок пенсії, 28.01.2016 року відповідач повідомив листом позивача про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії, тобто з 28.01.2016 року позивач обізнаний про факт порушення його прав. До суду ОСОБА_1 звернувся лише 27.09.2016 року, з пропуском строку звернення до суду, а тому просить залишити без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 Також відповідач посилався на скасування підстав перерахунку пенсій працівникам прокуратури, про які зазначає позивач, та відсутність таких підстав на час виникнення спірних правовідносин, а тому в задоволенні позову просить відмовити.

24.11.2016 року позивач через канцелярію суду подав заяву про визнання поважним причин пропущення строку звернення до суду. Зазначив, що в межах строку не звернувся до суду з адміністративним позовом через незадовільний стан здоров'я, оскільки у період з 14.02.2016 року по 14.03.2016 року, квітень 2016 року, з 06.05.2016 року по 16.05.2016 року, з 24.05.2016 року по 10.06.2016 року, в липні - серпні 2016 року, в жовтні 2016 року проходив стаціонарне і амбулаторне лікування в медичних закладах.

Позивач в судовому засіданні просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду, посилаючись на обставини, викладені в заяві від 24.11.2016 року, а також просив задовольнити позов повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

З матеріалів справи вбачається, що 22.01.2016 року позивач звернувся до УПФ з заявою про перерахунок пенсії, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням довідки від 20.01.2016 року №18-23зп. Листом Управління №327/В-п від 28.01.2016 року позивачу повідомлено про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії. До суду ОСОБА_1 звернувся 27.09.2016 року, тобто після закінчення шестимісячного строку звернення до адміністративного суду. Як на підставу пропуску строку посилається на стаціонарне, амбулаторне лікування в медичних закладах.

З поданих позивачем доказів поважності пропуску строку вбачається, що позивач перебував на амбулаторному і стаціонарному лікуванні, а також за показаннями по стану здоров'я перебував у санаторіях. Зазначені позивачем причини пропуску строку звернення до адміністративного суду є поважними та свідчать про існування об'єктивних перешкод для вчасного звернення до суду, що не залежали від волі позивача.

За таких обставин суд визнає причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, у зв'язку із чим відсутні підстави для залишення позову без розгляду (ст. 100 КАС України).

Щодо заявлених позовних вимог по суті, суд керується наступним.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФ України в Святошинському районі м. Києва, правонаступником якого є Правобережне об'єднане управління пенсійного фонду України в м. Києві, та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

22.01.2016 року позивач звернувся до УПФ України в Святошинському районі м. Києва з заявою про перерахунок пенсії, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням довідки ГПУ від 20.01.2016 року №18-23зп (а. с. 12).

Листом Управління №327/8-п від 28.01.2016 року позивачу повідомлено про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії.

Частиною 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон №1789-ХІІ), на підставі якої позивач просить здійснити перерахунок пенсії, було визначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

15 Липня 2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру», згідно Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом, положення: Закону України «Про прокуратуру» (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., N 53, ст. 793, N 50, ст. 474; 1995 р., N 11, ст. 71, N 34, ст. 268; 2001 р., N 9, ст. 38, N 44, ст. 233; 2002 р., N 17, ст. 117, ст. 125; 2003 р., N 29, ст. 233, N 30, ст. 247; 2004 р., N 8, ст. 66; 2005 р., N 2, ст. 32, N 6, ст. 132, N 11, ст. 198; 2006 р., N 1, ст. 18, N 19 - 20, ст. 156; 2007 р., N 7 - 8, ст. 66, N 33, ст. 442; 2008 р., NN 5 - 8, ст. 78, N 48, ст. 357; 2010 р., N 37, ст. 497, NN 41 - 45, ст. 529; 2011 р., N 23, ст. 160, N 30, ст. 279; 2012 р., N 12 - 13, ст. 82; 2013 р., N 14, ст. 89, N 21, ст. 208, N 37, ст. 490, N 39, ст. 517; 2014 р., N 11, ст. 132, N 17, ст. 593, N 20 - 21, ст. 745, N 22, ст. 816; зі змінами, внесеними Законом України від 14 серпня 2014 року N 1642-VII), крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які визначали право на перерахунок пенсій працівникам прокуратури, втратили чинність, у зв'язку з чим законодавчо визначені підстави для такого перерахунку з цього часу відсутні.

Згідно ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Однак, ні умови, ні порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України не визначено, і відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

За таких обставин з 15.07.2015 попередні законодавчо встановлені підстави для перерахунку пенсій працівникам прокуратури скасовані, а нове законодавство таких підстав не містить, - у зв'язку з чим відсутні підстави для такого перерахунку пенсій працівникам прокуратури до врегулювання даного питання (визначення Кабінетом Міністрів України умов і порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури).

Суд звертає увагу на те, що відмова відповідача у перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії, яку отримував позивач до цього, а тому відмова у перерахунку пенсії не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист, - з огляду на що конституційні гарантії, закріплені 64 Конституції України, до нього не застосовуються.

Натомість, в даному випадку Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» скасовано таке право (на перерахунок вже призначених пенсій працівникам прокуратури).

Крім того Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Суд не може підміняти собою законодавчий орган, встановлюючи додаткові підстави до перерахунку пенсії там, де їх не визначив законодавчий орган.

Враховуючи вищевикладене, в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі 50-1 Закону №1789-ХІІ у редакції, чинній на момент призначення пенсії.

Оскільки відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, підстави для задоволення позову - відсутні.

Керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 2, 71, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її оголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 05.12.2016 року.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ