Справа № 305/545/16-а
Суддя: Бліщ О. Б.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 305/545/16-а
Провадження по справі 2-а/305/18/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Бліщ О.Б.

при секретарі - Вербещук В.А.

з участю: представника позивача - Шаранич О.О.

представника відповідача - Слосарчук Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за адміністративним позовом Орендного підприємства Ужгородський коньячний завод до Рахівської міської ради, Закарпатської області про скасування рішення міської ради від 16 лютого 2016 року №62, -

ВСТАНОВИВ:

Орендне підприємство Ужгородський коньячний завод звернулося в суд з позовом до Рахівської міської ради, Закарпатської області про скасування рішення міської ради від 16 лютого 2016 року №62.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 10 грудня 2007 року 23-сесією 5-го скликання Рахівською міською радою, Закарпатської області, було прийнято рішення № 348, яким позивачу було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення забудованої земельної ділянки в користування, на умовах оренди, для обслуговування будівлі "Рахівської реалізаційної бази" по вул.Богдана Хмельницького №45 в м.Рахові.

25 лютого 2008 року між Рахівською міською радою та Орендним підприємством Ужгородський коньячний завод було укладено Угоду про тимчасове використання земельної ділянки від 25 лютого 2008 року №49.

Відповідно до листа Державної податкової інспекції у Рахівському районі від 08.02.2016 року № 158/9/23-00, станом на 08.02.2016 року, згідно карток особових рахунків у платника податків Ужгородський коньячний завод відсутня заборгованість по сплаті орендної плати за землю з юридичних осіб. Дане свідчить про те, що підприємство позивача добросовісно виконує умови договору та сплачує орендну плату у встановлені строки та розміри.

На замовлення ОП Ужгородський коньячний завод було виготовлено та погоджено з міським головою Думином Я.В. проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка знаходиться за адресою м.Рахів, вул. Богдана Хмельницького 45. Для затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування на умовах оренди 16 грудня 2014 року, позивач направив на адресу Рахівської міської ради відповідне звернення з доданим пакетом документів за Вих. №696/02-06 від 16.12.2014 року.

24 березня 2016 року ОП Ужгородський коньячний завод отримав лист від Рахівської міської ради, яким їх було повідомлено, що рішенням Рахівської міської ради від 16 лютого 2016 року за №62 відмінено рішення 23 сесії 5-го скликання Рахівської міської ради №348 від 10.12.2007 року "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення забудованої земельної ділянки в користування на умовах оренди". Вважаючи дане рішення незаконним та таким що винесене з порушенням інтересів та прав позивача, а також з порушенням Конституції України та діючого Законодавства, у позові просили суд винести рішення, яким скасувати рішення 5-ї сесії 7-го скликання Рахівської міської ради, Закарпатської області від 16.02.2016 року №62 щодо відміни рішення 23-ї сесії 3-го скликання Рахівської міської ради №348 від 10.12.2007 року "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення забудованої земельної ділянки в користування на умовах оренди"

Представник позивача - Шаранич О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та показала суду, що оскаржуване рішення Рахівської міської ради є незаконним. При зверненні до міської ради з заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та про затвердження проекту землеустрою Ужгородським коньячним заводом було подано всі необхідні для цього документи. Земельна ділянка на даний час використовується за її цільовим призначенням. На даний час будівля реалізаційної бази знесена, з метою будівництва нової. Позивачем виконано всі умови угоди про надання у тимчасове користування земельної ділянки, орендна плата сплачується вчасно. Земельна ділянка у них не вилучалась, жодних претензій з боку міської ради щодо користування не було. Зважаючи на викладене та на доводи наведені у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача, Рахівської міської ради - Слосарчук Н.П. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та показала суду, що між ОП Ужгородський коньячний завод та Рахівської міською радою, в 2008 році, було укладено тільки угоду на тимчасове користування земельною ділянкою. Тимчасова угода не надає право на укладення договору оренди земельної ділянки. Як встановлено, дана земельна ділянка була надана позивачу, для обслуговування будівлі "Рахівської реалізаційної бази". Однак, в ході обстеження вказаної земельної ділянки встановлено, що на такій відсутні будь-які будівлі, діляка є вільною та не забудованою, а тому, позивач використовує її не за цільовим призначенням. 16 лютого 2016 року на пленарному засіданні Рахівської міської ради було відмінено рішення Рахівської міської ради №348 від 10.12.2007 року з тих підстав, що на території Рахівської міської ради відсутні вільні земельні ділянки, а територія по вул. Богдана Хмельницького 45, набула статусу вільної від забудови земельної ділянки, через що, частину земельної ділянки площею 0,50 га., вилучено для подальшого надання учасникам бойових дій та АТО, які найбільш цього потребують. З наведених підстав важає, що оскаржуване рішення винесено з дотриманням вимог чинного законодавства та є цілком законним та просить відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до положень пункту 1 частини 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2010 по справі № 1-6/2010 від 01 квітня 2010 року встановлено, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, які віднесені законом до їхньої компетенції, питання щодо розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, діють як суб'єкти владних повноважень, а тому відповідно до положень п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності. У зв'язку із наведеним суд вважає обставини, що є предметом судового розгляду, такими, що мають вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Законодавець, положеннями ч.ч.1,3 статті 152 Земельного кодексу України, передбачає рівні умови захисту прав власності на земельну ділянку. Відповідно до положень частини 3 цієї ж статті Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, в тому числі, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Стаття 124 Земельного Кодексу України, передбачає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

За правилами частини першої ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, передбачених ст. 122 цього Кодексу.

З матеріалів справи судом встановлено, а сторонами не заперечено, що звідповідно до рішення Рахівської міської ради, Закарпатської області № 348 від 10 грудня 2007 року, надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення забудованої земельної ділянки в користування на умовах оренди Ужгородському коньячному заводу для обслуговування будівлі "Рахівської реалізаційної бази" по вул. Б.Хмельницького 45.

25 лютого 2008 року №49 між Рахівською міською радою та Орендним підприємством Ужгородський коньячний завод було укладено угоду про тимчасове використування земельної ділянки, за якою позивачу надано в тимчасове користуванн земельну ділянку площею 10 500 кв.м., яка знаходиться за адресою м.Рахів по вул. Б.Хмельницького, Закарпатської області. Цільове призначення земельної ділянки обслуговування будівель ВАТ "Рахівська реалізаційна база". Відповідно до п.6 даної угоди, вона діє до моменту державної реєстрації договору оренди земельної ділянки. Зазначений пункт угоди свідчить про те, що вона все таки була укладена, з метою подальшого оформлення договору оренди, чим спростовуються доводи представника відповідача про те, що в момент укладення угоди, Рахівська міська рада не мала на меті подальше укладення договору оренди.

Представником позивача стверджено, що для затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування на умовах оренди 16 грудня 2014 року, на адресу Рахівської міської ради було надіслано відповідне звернення з доданим пакетом документів за вих. №696/02-06 від 16.12.2014 року. До заяви ними було подано всі необхідні документи, в зв`язку з чим, у відповідача були наявні всі правові підстави для розгляду зазначеного звернення. Однак, Рахівською міською радою, не доведено, що питання щодо затвердження проекту землеустрою взагалі виносилось на чергову сесію міської ради. Натомість, рішенням Рахівської міської ради Закарпатської області п`ятої сесії 7-го скликання №62 від 16 лютого 2016 року відмінено рішення 23-ї сесії 5-го скликання Рахівської міської ради №348 від 10.12.2007 року "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення забудованої земельної ділянки в користування на умовах оренди Ужгородському коньячному заводу (із внесеними в нього змінами рішенням сесії Рахівської міської ради від 13.03.2008 року №430) в зв`язку з необхідністю відведення земельних ділянок учасникам бойових дій.

Суд приходить до переконання, що вищезазначене рішення є неправомірним та підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.13 ст 123 Земельного кодексу України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок може бути лише його невідповідність вимогами законів та прийнятих відповідно до нмх нормативних актів.

Представником Рахівської міської ради, не надано суду жодних належнимх доказів про те, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка знаходиться за адресою м.Рахів вул. Богдана Хмельницького №45, не відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що позивач ОП "Ужгородський коньячний завод" користується спірною земельною ділянкою та відповідно сплачує за її користування орендну плату. З листа ДПІ в Рахівському районі №158/9/23-00 від 08.02.2016 року вбачається, що станом на 08.02.2016 року заборгованість по орендній платі з юридичних осіб відсутня.

Суд не погоджується з твердженням представника Рахівської міської ради про те, що позивач втратив право на тимчасове користування вказаною земельною ділянкою, оскільки на ній відсутні будівлі, для обслуговування яких їм і було надано в тимчасове користування земельну ділянку. Дійсно в матеріалах справи, наявний акт обстеження земельної ділянки від 14 квітня 2016 року , в якому зазначено, що земельна ділянка не забудована, тобто на ній відсутні об`єкти нерухомого майна (будівлі чи споруди) які зазначені у витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.12.2004 року та проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди. Однак, в судовому засіданні, представник позивача показав суду, що будівля Рахівської реалізаційної бази тимчасово знесена, з метою будівництва нової будівлі бази, тому вона використовується за своїм цільовим призначенням. Окрім того, стаття 141 Земельного Кодексу України, містить вичерпний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою, а саме це: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Жодної з вказаних підстав, для припинення права користування позивачем вищевказаною земельної ділянки судом не встановлено.

Задовольняючи позов, суд також бере до уваги рішення Конституційного Суду України по справі за №1-9/2009 від 16 квітня 2009 року №7рп/2009 за поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 19, ст.144 КУ, ст. 25, ч.14 ст. 46, ч.ч. 1, 10 ст. 59 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні".

Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року N 1-зп (v001p710-97 ) у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Виходячи з тлумачень Конституційного Суду України, суд приходить до висновку що рішення п`ятої сесії сьомого скликання Рахівської міської ради, Закарпатської області №348 від 16.02.2016 року "Про відміну рішення №348 від 10 грудня 2007 року із внесенимм в нього змінами " є завідомо незаконним та таким, що не відповідає Конституції та законам України.

Оскільки у відповідності із положеннями частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність дій, рішень чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, то у зв'язку із цим суд вважає безпідставними та необґрунтованими доводи представника відповідача щодо законності рішення, що є предметом судового оскарження, оскільки представник відповідача не спростував доводи позивача в частині незаконності його рішення, хоча таким правом останній наділений положеннями статті 49 КАС України.

Аналізуючи матеріали позовної заяви, доводи, надані представниками сторін під час судового засідання, доводи, здобуті судом при розгляді справи, суд вважає, що обставини, наведені позивачем, знайшли свої підтвердження під час розгляду справи по суті, є підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ставилось.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 11, 12, 17, 70, 71, 94, 99, 128, 159-163 КАС України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Рішення 5-ї сесії 7-го скликання Рахівської міської ради від 16.02.2016 року №62 щодо відміни рішення 23-ї сесії 5-го скликання Рахівської міської ради №348 від 10.12.2007 року "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення забудованої земельної ділянки в користування на умовах оренди"- визнати незаконним та скасувати.

Судові витрати залишити за позивачем.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду через Рахівський районний суд Закарпатської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Головуюча: Бліщ О.Б.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Бліщ О.Б.