Справа № 127/24118/16-а
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2016-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/901/16
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 грудня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді - Гриневича В.С.,

при секретарі: Малику О.В.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Сторожа М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №127/24118/16-а за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області про визнання незаконною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, в якому просив скасувати постанову відповідача про накладення адміністративного стягнення №02/278 від 31.10.2016р.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивача, за наслідками проведеної відповідачем перевірки, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за здійснення спеціального водокористування без спеціального дозволу. На думку позивача ним не здійснювалося та не здійснюється спеціальне водокористування в розумінні Водного кодексу України, він використовує водний об'єкт згідно з договором оренди на законних підставах, а тому постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є протиправною та підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в адміністративному позові та просив їх задовольнити.

Відповідач у запереченнях проти адміністративного позову №4224/08 від 22.11.2016р. та представник відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами не погодився та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що в ході позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства встановлено, що позивач використовує для риборозведення водний об'єкт (ставок), який знаходиться за межами села Михайлівна на території Гуменської сільської ради, однак у позивача відсутній договір оренди на гідроспоруду та відсутній дозвіл на спеціальне водокористування, що є порушенням ст. 44, 49 Водного кодексу України. На думку представника відповідача відсутність дозволу на спеціальне водокористування є самовільним водокористуванням в розумінні ст. 48 КУпАП та є підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 1 жовтня 2015 року Вінницькою обласною державною адміністрацією в особі в.о. директора департаменту екології та природних ресурсів Дяконовича І.М. та ФОП ОСОБА_3 укладено договір №520681400-1 оренди водного об'єкта, відповідно до пункту 1 якого орендодавець надає, а орендар (позивач) приймає у строкове платне користування водний об'єкт для рибогосподарських потреб - ставок площею 28,8844 га, розташований за межами села Михайлівна на території Гуменської сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Пунктом 2 договору оренди передбачено, що об'єктом оренди за цим договором є:

- вода (водний простір) водного об'єкта 555,628 тисяч метрів кубічних, 28,8844 га;

- земельна ділянка під водним об'єктом 28,8844 га, під гідротехнічною спорудою 0,7787 га, під частиною ПЗС, з них: низинні заболочені землі 0,5021 га, пасовищем 0,3834 га, чагарники 1,2628 га, інші захисні насадження 0,6056 га.

Згідно з пунктом 9 договору оренди, орендна плата вноситься орандарем:

- за воду (водний простір) у розмірі 11355,14 грн. в рік;

- за земельну ділянку за місцем її розташування у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки землі в сумі 23398,90 грн. в рік.

Відповідно до наказу №111-П від 25.10.2016р., на підставі направлення на перевірку від 26.10.2016р. №418, 28.10.2016р. Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами ФОП ОСОБА_3, за результатами якої складено акт. (а.с. 5-11)

В ході проведеної перевірки встановлено, що позивач орендує земельну ділянку загальною площею 32,417 га, з яких під водними об'єктом - 28,8844 га, під гідротехнічною спорудою - 0,1187 га, під іншими заболоченими землями - 0,5021 га, під пасовищами - 0,3834 га, під чагарниками - 1,2628 га, інші захисні насадження - 0,6056 га згідно договору №520681400-1 від 01.10.2015р. укладеного з Вінницькою обласною державною адміністрацією.

Крім того, в ході перевірки встановлено, що у ФОП ОСОБА_3 відсутній договір оренди на гідроспоруду та відсутній дозвіл на спеціальне водокористування. Також даний водний об'єкт (ставок) спущений для вилову риби.

Таким чином, за результатами проведеної перевірки відповідачем встановлено наступні порушення позивачем вимог законодавства:

- відсутній дозвіл на спеціальне водокористування - пункт 9 частини 1 статті 44, частина перша статті 49 ВК України;

- відсутній договір оренди на гідроспоруду - пункт 2 частини 1 статті 43, частина 7 статті 51 ВК України.

Враховуючи виявлені в ході перевірки порушення, 28.10.2016р. відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення №006261, за наслідками розгляду якого винесено постанову №02/278 від 31.10.2016р. про накладення адміністративного стягнення. (а.с. 4, 32)

З постанови №02/278 від 31.10.2016р. про накладення адміністративного стягнення вбачається, що позивач орендує та використовує водний об'єкт загальною площею 32,417 га без договору оренди гідроспоруди та без дозволу на спеціальне водокористування, при цьому здійснено спуск води з даного водного об'єкта, чим порушено право державної власності на воду. (а.с. 4)

Визначаючись до правомірності заявлених позовних вимог суд виходить з того, що відповідно до преамбули Водного кодексу України усі води (водні об'єкти) на території України є національним надбанням Українського народу, однією з природних основ його економічного розвитку і соціального добробуту.

Статтею 1 Водного кодексу України (далі - ВК України) визначено, що використання води - процес вилучення води для використання у виробництві з метою отримання продукції та для господарсько-питних потреб населення, а також без її вилучення для потреб гідроенергетики, рибництва, водного, повітряного транспорту та інших потреб.

Відповідно до статті 6 ВК України води (водні об'єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Український народ здійснює право власності на води (водні об'єкти) через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради.

Згідно зі статтею 42 ВК України водокористувачами в Україні можуть бути підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи. Водокористувачі можуть бути первинними і вторинними. Первинні водокористувачі - це ті, що мають власні водозабірні споруди і відповідне обладнання для забору води. Вторинні водокористувачі (абоненти) - це ті, що не мають власних водозабірних споруд і отримують воду з водозабірних споруд первинних водокористувачів та скидають стічні води в їх системи на умовах, що встановлюються між ними. Вторинні водокористувачі можуть здійснювати скидання стічних вод у водні об'єкти також на підставі дозволів на спеціальне водокористування.

Відповідно до статті 46 ВК України водокористування може бути двох видів - загальне та спеціальне.

Загальне водокористування здійснюється громадянами для задоволення їх потреб (купання, плавання на човнах, любительське і спортивне рибальство, водопій тварин, забір води з водних об'єктів без застосування споруд або технічних пристроїв та з криниць) безкоштовно, без закріплення водних об'єктів за окремими особами та без надання відповідних дозволів. (ч. 1 ст. 47 ВК)

За правилами частини 1 статті 48 ВК України спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

При цьому, не належать до спеціального водокористування: пропуск води через гідровузли (крім гідроенергетичних); скид води з водних об'єктів для підтримання санітарних витрат у річці та з метою запобігання виникненню гідродинамічних аварій; подача (перекачування) води водокористувачам у маловодні регіони; усунення шкідливої дії вод (підтоплення, засолення, заболочення); використання підземних вод для вилучення корисних компонентів; вилучення води з надр разом з видобуванням корисних копалин; виконання будівельних, днопоглиблювальних і вибухових робіт; видобування корисних копалин і водних рослин; прокладання трубопроводів і кабелів; проведення бурових, геологорозвідувальних робіт; інші роботи, які виконуються без забору води та скидання зворотних вод. (ч. 3 ст. 48 ВК)

Згідно з частиною 1 статті 49 ВК України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 51 ВК України у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми.

Частиною 2 та 3 статті 51 ВК України передбачено, що водні об'єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою. Водні об'єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Таким чином, з аналізу вищенаведених норм слідує висновок про те, що положеннями Водного кодексу України передбачено декілька режимів користування водними об'єктами:

- загальне водокористування (ст. 47 ВК України);

- спеціальне водокористування (ст. 48 ВК України);

- користування водними об'єктами на умовах оренди, в тому числі для рибогосподарських потреб (ст. 51 ВК України).

Як встановлено судом та зазначено вище позивачу, на підставі договору №520681400-1 оренди водного об'єкта передано у строкове (на 10 років) платне користування водний об'єкт для рибогосподарських потреб - ставок площею 28,8844 га, розташований за межами села Михайлівна на території Гуменської сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Таким чином, використання позивачем на умовах оренди водного об'єкта для рибогосподарських потреб не є спеціальним водокористуванням в розумінні статті 48 ВК України та не потребує дозволу, а спускання води для вилову риби не є забором води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв.

Крім того, як вбачається зі змісту оскаржуваної позивачем постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого статтею 48 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 48 КУпАП самовільне захоплення водних об'єктів або самовільне водокористування, переуступка права водокористування, а також укладення інших угод, які в прямій чи прихованій формі порушують право державної власності на води, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п'яти до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, диспозицією статті 48 КУпАП визначено за яких умов наступає відповідальність у вигляді штрафу. Це зокрема:

- самовільне захоплення водних об'єктів;

- самовільне водокористування;

- переуступка права водокористування

- укладення інших угод.

При цьому, в кожному з наведених випадках такі дії мають в прямій чи прихованій формі порушувати право державної власності на води.

Однак, як уже зазначалося позивач використовує водний об'єкт на підставі договору оренди, сплачує орендну плату за використання земельної ділянки та за використання води (водного простору), а відтак жодне з вищезазначених порушень в діях позивача не встановлено, так як і не встановлено порушення права державної власності на води шляхом спускання ставка для вилову риби.

В той же час, варто зазначити, що положеннями статті 48 КУпАП не передбачено відповідальності за відсутність дозволу на спеціальне водокористування.

Таким чином, в діях позивача відсутній склад правопорушення за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного слідує висновок про те, що відповідачем не доведено належними засобами доказування правомірності свого рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, натомість вимоги позивача суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

В той же час, положеннями частини 1 статті 293 КУПАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним

актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з

тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне скасувати постанову Державної екологічної інспекції у Вінницькій області №02/278 від 31.10.2016р. про накладення адміністративного стягнення та закрити справу.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, оскільки позовні вимоги задоволено, на користь позивача підлягають стягненню 551,20 грн. судових витрат пов'язаних зі сплатою судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Вінницькій області.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 48, 247, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 1, 6, 42, 46-49, 51 Водного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 6-12, 70-72, 86, 94, 159-163, 167, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову Державної екологічної інспекції у Вінницькій області від 31 жовтня 2016 року №02/278 про накладення адміністративного стягнення та закрити справу.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. двадцять коп.) судових витрат пов'язаних зі сплатою судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Вінницькій області.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі, якщо судом було проголошено лише вступну та резолютивну частини, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: