Справа № 415/4639/16-а
Суддя: Бойко С. Л.
Дата ухвалення: 2016-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/4639/16-а Провадження № 2-а/415/107/16
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25.11.16 року Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючого - судді Бойко С.Л.

при секретарі Тимофієвої О.В., Нестеренко С.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Лисичанськ адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП в м. Сєверодонецьк, Лисичанськ та Рубіжне рядового поліції Мирошниченко Віталія Олеговича про визнання дій противоправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП в м. Сєверодонецьк, Лисичанськ та Рубіжне рядового поліції Мирошниченко Віталія Олеговича про визнання дій противоправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, посилюючись на наступне.

29.08.2016 року у м. Лисичанську по вулиці В.Сосюри інспектором патрульної поліції взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП в м. Лисичанську, Сєвєродонецьку, Рубіжному Луганської області, капралом поліції Мірошниченко В.О. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 992617 від 29.08.2016 року ОСОБА_2 Згідно постанови працівника поліції ОСОБА_2, яка перебувала за кермом транспортного засобу TOYOTA sequoia, о 12-15 год. за зазначеною вище адресою здійснила зупинку транспортного засобу не виконавши вимоги дорожнього знаку 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса» та здійснила зупинку ближче ніж 30 метрів (а саме 16 м.20см.) від дорожнього знаку , тим самим порушила п. 15.9 е ПДР України. Скаржник заявляє, що ним не порушувались ПДР в час та за обставинами, що були зазначені інспектором поліції в постанові. Про ці обставини скаржник, зазначав інспектору, пояснивши, що вона зупинила транспортний засіб за необхідністю висадки пасажира, що вона не порушувала ПДР, а навпаки виконувала їх вимоги керуючись п. 15.9.е зупинила транспортний засіб далі ніж 30 метрів від зупинки громадського транспорту. Заперечення ОСОБА_2 були проігноровані, до того ж в порушення вимог ст. 268 КУпАП, відповідач не надав скаржнику скористатись правовою допомогою під час розгляду адміністративної справи, чим прямо порушив вимоги вищезазначеної статті та ст. 59 Конституції України. Скаржник зазначає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 992617 від 29.08.2016 року прийнята з грубим порушенням вимог закону, не відповідає дійсним обставинам справи та є такою, що підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник позивача, ОСОБА_1 у судовому засіданні адміністративний позов підтримав та надав аналогічні пояснення викладеним в позовні заяві, та доповним наступними поясненнями. Просить врахувати, що відповідачем при складенні постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, не було здійснено замірів відстані від його транспортного засобу до зупинки громадського транспорту, та фактично визначено на власний розсуд, що позивач здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів. В постанові серії ПС2№992617 від 29.08.2016року вказано, що ОСОБА_2 здійснила зупинку за 16м.20см. від дорожнього знаку, однак відповідачем не вказав, яким вимірним засобом від користувався для визначення відстані. Згідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має ряд прав, однак відповідач не дав позивачу скористатися своїми правами у повному обсязі. Крім того, інспектор проігнорував вимоги ч.2 ст.276 КУпАП розглянув справу на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, що унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин правопорушення. Просить позов задовольнити. Визнання дій інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП в м. Сєверодонецьк, Лисичанськ та Рубіжне рядового поліції Мирошниченко В.О. що до порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 29.08.2016року та скасувати постанову ПС2 № 992617 від 29.08.2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідач - інспектор взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП в м. Сєверодонецьк, Лисичанськ та Рубіжне рядового поліції Мирошниченко В.О. в судове засідання повторно не з явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Надав до суду письмове заперечення відповідно до якого 11.08.2016 року, він, інспектор патрульної поліції роти № 2 батальйону УШІ в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному ДПП, капрал поліції Мірошниченко В.О. під час несення служби з нагляду за дорожнім рухом та охорони громадського порядку в м. Лисичанськ Луганської області, приблизно о 12-15 год. встановив порушення вимог п.15.9 (е) ПДР України (а саме зупинка забороняється: ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків;.) водієм транспортного засобу марки «TOYOTA SEQUOIA», державний НОМЕР_1, ОСОБА_2 по вул. В. Сосюри 356 м. Лисичанськ Луганської області. Під час спілкування з водієм ОСОБА_2 остання визнавала, що дійсно порушила ПДР, але прохала не складати адміністративні матеріали та винести усне попередження, факт підтверджується відеозаписом зі службової нагрудної камери закріпленої на форменому одязі патрульних поліцейських. ОСОБА_2 пояснила, що 29.08.2016 року по вул. В.Сосюри, м. Лисичанськ вона здійснила зупинку без порушення ПДР України, а дорожній знак 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса взагалі не існує». Відповідно до п. 15.9 (е) зупинка забороняється ближче 30 метрів від посадових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх не має ближче 30 метрів від дорожнього знаку такої зупинки з обох боків. Відповідно до розділу 33 ПДР України дорожній знак 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса» позначає початок посадкового майданчика автобуса. Було проведено замір за допомогою рулетки в присутності позивача та встановлено що вона здійснила зупинку на відстані 16.2 метри від дорожнього знаку 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса» про що її і ознайомлено. Позивач скаржиться на те що дорожній знак встановлений з порушенням та посилається до Національного стандарту України ГОСТ ДСТУ 4100-2002, який на даний момент втратив чинність та не має юридичної сили. Відповідно до Національного стандарту України ГОСТ ДСТУ 4100-2014 пункт 10.1.4 дорожні знаки допускають застосовувати у випадках, не передбачених цих стандартом якщо необхідність їхнього застосування обґрунтована конкретними умовами дорожнього руху. Патрульна поліція не має права встановлювати дорожні знаки, а лише у своїй роботі керуються наявними дорожніми знаками, відповідно до статті 52-3 ЗУ «Про дорожній рух» до повноважень Національної поліції належить забезпечення безпеки дорожнього духу, яку патрульна поліція належним чином і виконує. У подальшому, згідно ст. 222, 251, 252, 258, 276, КУпАП, відповідачем було прийнято рішення про розгляд порушень вимог п. 15.9 (е) ПДР України на місці вчинення правопорушення. Враховуючи, що за порушення п. 15.9(е) ПДР України передбачено відповідальність у вигляді штрафу 15 н.м.д.г. що встановлено ч.1 ст. 122 КУпАП. На підставі ст. 222 КУпАП ним було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 992617 від 29.08.2016 року за порушення п.15.9(е) ПДР України. Згідно з ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративного правопорушень розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР України в тому числі за ч. 1. ст.122 КУпАП. Щодо скарги про розгляд справи про адміністративне правопорушення за місцем вчинення правопорушення, а саме по вул. В.Сосюри, 356 м. Лисичанськ, та не складання протоколу про адміністративне правопорушення повідомляю що, відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до ст.276 КУаАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно вимог ст.238 КУпАП, на те, що до недання ОСОБА_2 можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП є безпідставними. Під час розгляду справи від ОСОБА_2 не поступало клопотань про надання можливості скористатися допомогою адвоката. При розгляді справи про адміністративне правопорушення були виконані всі вимоги ст.278 КУпАП. Просить в задоволенні відмовити.

Вислухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти:

Згідно до Положення про Національну поліцію України, затвердженого постановою КМУ від 28.10.2015 № 877 Національна поліція є органом, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху в Україні, що входить до системи органів Міністерства внутрішніх справ України.

Підрозділи патрульної поліції мають права передбачені Законами України "Про поліцію", "Про дорожній рух", "Про оперативно-розшукову діяльність", іншими нормативно-правовими актами, що регулюють їх діяльність.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Постановою інспектора взводу № 2 роти №2 батальйону УПП в м. Сєверодонецьк, Лисичанськ та Рубіжне рядового поліції Мирошніченко В.О. серії 2ПС № 992617 від 29.08.2016року ОСОБА_2 було притягнуто до адмінвідповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00грн.

Зі змісту постанови вбачається, що позивач, керуючи автомобілем TOYOTA sequoia, о 12-15 год. 29.08.2016 року у м. Лисичанську по вулиці В.Сосюри здійснила зупинку транспортного засобу не виконавши вимоги дорожнього знаку 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса» та здійснила зупинку ближче ніж 30 метрів (а саме 16 м.20 см.) від дорожнього знаку , тим самим порушила п. 15.9 е ПДР України.

В постанові про адмінправоворушення серії 2ПС № 992617 від 29.08.2016року зафіксований факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності цього рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

У відповідності до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинен з'ясувати: чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП факт вчинення правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються на підставі доказів (ст.251 КУпАП), якими є будь-які фактичні дані, що підтверджують наявність чи відсутність вказаних обставин. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 268 КпАП: «Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права».

Відповідач протиправно позбавив позивача такого права, відмовивши в перенесенні розгляду справи у зв'язку з необхідністю позивачем скористуватися юридичною допомогою.

Зі змісту оскаржуваної постанови серії ПС2 №992617, не вбачається на підставі яких даних (розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення), інспектором поліції зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

З наданої позивачем постанови, яку вона отримала убачається, що позивачу не роз'яснювалися її права, в супереч вимогам ст.268 КУпАП, про що вказує відсутність в протоколі розпису позивача про ознайомлення її з правами.

Таким чином інспектором поліції безпідставно та необґрунтовано було позбавлено ОСОБА_2 законного права скористатись юридичною допомогою.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 15.9. Правил дорожнього руху: «Зупинка забороняється:е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків;» та ДСТУ 4100-2014: «У разі застосування знаків 5.41.1, 5.42.1 і 5.43.1 без позначення кінця посадкового майданчика знаками 5.41.2, 5.42.1 і 5.43.2 протяжність посадкового майданчика зазначають застосуванням разом зі знаком таблички 7.2.2, крім випадків розміщення знаків 5.41.1, 5.42.1 і 5.43.1 на павільйоні очікування.».

Відповідачем не надано до суду відеоматеріалу, із якого вбачалось би, що біля місця зупинки було чи не було посадкового майданчика маршрутних транспортних засобів, а був знак 5.41.1 "Пункт зупинки автобуса".

Позивач зазначає, що відстань від його автомобіля до знаку 5.41.1 "Пункт зупинки автобуса" була значною.

В постанові серії ПС2 №992617 вказано, що ОСОБА_2 не виконала вимогу дорожнього знаку 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса» та здійснила зупинку ближче 30метрів, а саме 16м.20см.

Відповідач жодним чином не зазначив яким вимірювальним пристосуванням він користувався, та як здійснював вимірювань від автомобіля позивача до знаку 5.41.1 "Пункт зупинки автобуса".

Таким чином, твердження про зупинку позивача ближче 30 метрів до посадкового майданчику є припущенням, яке не може бути підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суд вважає, що дія у вигляді здійснення зупинки автомобіля ближче 30 метрів від посадкового майданчику не доведена відповідачем, а відтак відсутня об'єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 283 КпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Надана позивачем постанова серії ПС2 №992617 не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Таким чином, відповідачем, не представлено суду достатніх та належних доказів при розгляді справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, які б свідчили про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, а тому суд вважає, що дії до інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП в м. Сєверодонецьк, Лисичанськ та Рубіжне рядового поліції Мирошниченко Віталія Олеговича слід визнати протиправними. Відповідно прийняте ним рішення (постанова серії ПС2 № 992617 від 29.08.2016 року) є необґрунтованим, прийнятим з порушення порядку провадження у справах про адміністративне правопорушення, а відтак підлягає скасуванню.

Статтею 171-2 КАС України передбачено, що рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Проте рішенням Конституційного суду України від 08.04.2015 року положення статті 171-2 КАС України визнано неконституційним. А тому, суд приходить до висновку, що постанова суду має бути оскаржена.

Керуючись ст. ст. 69 - 71, 160 - 163, 167, 254 КАС України, ст.ст. 221ч.1,247п.1, 287, 289, 293 КУпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП в м. Сєверодонецьк, Лисичанськ та Рубіжне рядового поліції Мирошниченко Віталія Олеговича про визнання дій противоправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП в м. Сєверодонецьк, Лисичанськ та Рубіжне рядового поліції Мирошниченко Віталія Олеговича 2ПС № 992617 від 29.08.2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адмінвідповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00грн. скасувати.

На підставі п.1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП стосовно притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга не буде подана. Якщо апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя: С.Л. Бойко