Справа № 740/3354/16-а
Суддя: Олійник В. П.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/3354/16-а
Провадження № 2-а/740/106/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2016 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі - Шадура І.Ю.,

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області Міщенка В"ячеслава Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

Позивачем заявлені вимоги про визнання протиправною та скасування постанови відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.3 ст.121 КУпАП та закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що під час керування автомобілем позивач був безпідставно зупинений відповідачем, причини зупинки не повідомлені, позивачем правила дорожнього руху не порушені, жодні можливі правопорушення відповідачем не повідомлялись, відповідачем складений документ, який позивачу не наданий, відповідачем інформація про розгляд справи не повідомлялась, будь-які документи, зокрема, протокол на місці зупинки не вручались, копія оскаржуваної постанови отримана позивачем за власною ініціативою безпосередньо в Ніжинському ВП 13 вересня 2016 року.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги за вищевикладених обставин, пояснивши, що керував автомобілем, в якому перебував ОСОБА_3, керований автомобіль, як таксі, не використовується, лічильники у ньому відсутні, страховий поліс не надав у зв"язку з тим, що правил дорожнього руху не порушував.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що автомобіль під керуванням позивача зупинений у зв"язку з проведенням операції розшук, автомобіль був обладнаний як таксі з лічильником, позивач надав тільки посвідчення водія та реєстраційні документи, постанова складена за ч.1 ст.126, ч.3 ст.121 КУпАП за непроходження обов"язквого технічного огляду.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що перебував у салоні автомобіля під керуванням позивача, який був зупинений відповідачем, причини зупинки не повідомлені, позивач на вимогу відповідача надав всі документи, автомобіль позивача не обладнаний як таксі.

Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України " Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. За змістом ст.31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. Підстави для зупинки транспортного засобу визначені ст.35 даного Закону, згідно якої поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Приписами ст.2 КАС України встановлено, що усправах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України).

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"); за ч.3 ст.121 даного Кодексу за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Копією оскаржуваної постанови від 24 серпня 2016 року, яку надано відповідачем безпосередньо в судовому засіданні 28 листопада 2016 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.3 ст.121 КУпАП за "...використовуючи як автомобіль таксі обладнаного лічильником та шашкою чим порушив п.31.3 б ПДР України а також не пред"явив для перевірки поліс сертифікат обов"язквого страхування наземних т/з чим порушив п.2.1 г ПДР України..." з накладенням стягнення у виді 425 грн. штрафу. Копія даної постанови надіслана рекомендованим поштовим відправленням 26 серпня 2016 року.

Докази на підтвердження правомірності зупинки автомобіля під керуванням позивача, дотримання відповідачем вимог Закону України " Про Національну поліцію" щодо конкретних причин зупинення з посиланням на відповідні докази відповідачем в судовому засіданні не надані. Докази щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови із врахуванням пояснень позивача про відсутність вчинення порушень ПДР, зокрема, щодо невикористання належного автомобіля, як таксі, відповідачем, із врахуванням вимог ст.251 КУпАП, ст.2 КАС України щодо урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісності, розсудливості,-відсутні.

Згідно приписів ст.21 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Докази на підтвердження порушення позивачем правил дорожнього руху чи причетності до дорожньо-транспортної пригоди матеріали справи не містять.

Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із врахуванням викладеного відповідачем відповідно до ч.2 ст.71 КАС України не подано суду доказів на підтвердження обгрунтованості прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Щодо посилання позивача про необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення суд зазначає слідуюче.

Відповідно до положень ст.258 КУпАП протокол про адміністративне праовпорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі; у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу; якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі; цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи винесення оскаржуваної постанови за ч.1 ст.126, ч.3 ст.121 КУпАП, віднесення розгляду даних категорій правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху до компетенції Національної поліції, підстави для складення протоколу про адміністративне правопорушення відсутні.

Положеннями ст.ст.99, 100 КАС України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами; для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів; адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала; позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Із врахуванням встановлених в судовому засіданні вищезазначених обставин, наявні підстави для визнання поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, при цьому суд враховує, що право на судовий захист входить до переліку тих прав, що захищаються Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 6 Конвенції закріплює право на справедливий суд, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом, при цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень, здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є визначеним Конвенцією змістом поняття доступу до правосуддя.

Положеннями ст.17 КАС України встановлено, що компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень, тобто вимога щодо закриття провадження у справі не належить до компетенції адміністративного суду, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Відповідно до Рішенням Конституційного Суду № 3-рп/2015 від 08 квітня 2015 року дана постанова підлягає оскарженню в загальному порядку.

Керуючись ст.ст.17, 71, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС2 №583576 поліцейського сектору Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області Міщенка В"ячеслава Миколайовича від 24 серпня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.3 ст.121 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді 425 грн. штрафу.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.П. Олійник .