Справа № 812/1177/16
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шембелян В.С.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року справа №812/1177/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства "Ромалекс" на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року у справі № 812/1177/16 за позовом Приватного підприємства "Ромалекс" до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними дій та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року Приватне підприємство "Ромалекс" (далі - ПП "Ромалекс" або підприємство) звернулось до суду з адміністративним позовом до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними дій та скасування постанов

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2016 року адміністративний позов ПП "Ромалекс" залишено без руху з підстав, передбачених ч.3 ст. 106 Кодексу адміністративного суду України (далі - КАС України).

Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у повному обсязі не сплачено судовий збір за подання позовної заяви, яка має немайновий та майновий характер у законодавчо визначеному розмірі.

Позивач, з ухвалою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність рішення суду першої інстанції нормам чинного законодавства, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції помилково визнав вимоги позивача щодо визнання дій державного виконавця з відкриття виконавчого провадження, арешту рахунків та стягнення виконавчого збору протиправним та скасування відповідних постанов, як чотири окремі вимоги, з яких, необґрунтовано було визнано три немайнового характеру та одну майнового характеру.

Однак апелянт наголошує, що вимоги про визнання протиправними дій державного виконавця з арешту рахунків та стягнення виконавчого збору і скасування відповідних постанов є такими, що випливають з вимог про визнання протиправними дій державного виконавця з відкриття виконавчого провадження та скасування відповідної постанови. Також, усі оскаржувані в позовній заяві дії та постанови державного виконавця вчинені та винесені в одному виконавчому провадженні й є вимогами однієї позовної заяви. Крім того, виходячи зі встановленого судом в оскаржуваній ухвалі розміру судового збору за вимоги, визначені судом як майнового характеру, а саме, в сумі 10 466,82грн., розмір вимог майнового характеру судом необґрунтовано визначено в сумі 697 788,00 грн., якщо виходити з встановленої п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору у 1,5 відсотки ціни позову, на що суд посилається в абз. 5 стор. 2 оскаржуваної ухвали. Через викладені обставини, судом було з порушенням та необґрунтовано застосовано норму процесуального права щодо визначення об'єкту справляння судового збору, залишення позовної заяви без руху, чим було порушено ст. 159 КАС України.

Особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули.

За нормами статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.199, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі, меншому, ніж встановлено Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI від 8 липня 2011 року (далі - Закон № 3674-VI).

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Так, статтею 106 КАС України встановлені вимоги до позовної заяви. За змістом частини 3 цієї статті до позовної заяви додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч.2 ст. 9 Закону № 3674-VI, суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" з 1 січня 2016 року мінімальна заробітна плата встановлена у місячному розмірі 1 378,00 грн. (позовна заява подана 30 вересня 2016 року).

Підпункт 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI встановлює, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру юридичною особою складає 1 мінімальний розмір заробітної плати; ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру юридичною особою складає 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як встановлено судами та підтверджено матеріалами справи, у позовній заяві позивач просить:

визнати протиправними дії відповідача з винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №51459863 від 16.06.2016 та постанови про арешт коштів боржника від 06.09.2016 й про стягнення з боржника виконавчого збору від 20.09.2016;

скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 51459863 від 16.06.2016;

скасувати постанову про арешт коштів боржника від 06.09.2016;

скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 20.09.2016,

зобов'язати відповідача повернути стягнути за постановою про стягнення виконавчого збору від 20.09.2016 в виконавчому провадженні №51459863 виконавчий збір в розмірі 69 778,81 грн. підприємству.

Тобто, позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру та одна вимога майнового характеру на суму 69 778,81 грн. Тому сума судового збору у даному випадку повинна становити 4134,00 грн., як за три вимоги не майнового характеру (1378,00 х 3) та 10466,82 грн. - майнового характеру (69778,81 х 1,5%). Натомість, підприємством сплачено судовий збір лише за одну вимогу немайнового характеру у сумі 1378,00 грн., відповідно до платіжного доручення від 29.09.2016 №61.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року N 3674-VI "Про судовий збір" від 23 січня 2015 року N 2 визначено, що з урахуванням вимог статті 6 Закону України "Про судовий збір" з позовних заяв, що містять кілька вимог немайнового характеру, судовий збір справляється з кожної вимоги окремо.

Крім того, із положень цих роз'яснень вбачається, що майновими є вимоги, для яких визначено ціну позову, а відповідно до позовних заяв немайнового характеру необхідно відносити вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що юридична особа у справах про оскарження постанови про стягнення виконавчого боргу зобов'язана сплатити судовий збір за ставкою, передбаченою для майнового спору.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду попередньої інстанції про залишення адміністративного позову Приватного підприємства «Ромалекс» без руху та надання йому строку для усунення недоліків шляхом сплати судового збору в повному розмірі відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, твердження апелянта про те, що об'єктом справляння судового збору є сама позовна заява, а не виділений самостійно перелік судом першої інстанції, як окремих, вимог чи кожна окремо вимога позивача, викладена у позовній заяві є безпідставними та спростовуються вищевикладеним.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, судове рішення постановлене з дотриманням норм процесуального права, тому судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Ромалекс" - залишити без задовольнити.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року у справі № 812/1177/16 за позовом Приватного підприємства "Ромалекс" до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними дій та скасування постанов - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

О.О.Чебанов