Справа № 752/11143/16-а
Суддя: Новак А. В.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/752/283/16
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

31 серпня 2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Новака А.В.,

з участю секретаря Закаблуківській О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м.Києві та просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до положень ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», зобов'язати провести перерахунок з 04.07.2016 р. раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до п.п.13, 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру виходячи із розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи та стягнути судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.07.2016 р. він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років у порядку ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» ( у редакції Закону від 05.11.1991 № 1789-ХІІ).

Однак, у призначенні пенсії за вислугою років йому було відмовлено, з посиланням на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р.

Зазначену відмову позивач вважає протиправною та просив його задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що в яких вони просять відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру» скасовуються. Крім того, зазначила, що для призначення даного виду пенсії не достатньо спеціального стажу роботи на посадах прокурорів відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 04 липня 2016 року звернувся із заявою до відповідача щодо призначення пенсії за вислугу років, відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII у розмірі 90% від суми місячного (чинного) заробітку як працівнику органів прокуратури, надавши всі необхідні документи.

Листом від 06 липня 2016 року Правобережне об»єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило позивачу у призначенні пенсії, у зв'язку з тим, що згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру» скасовуються. Крім того, зазначили, що для призначення даного виду пенсії не вистачає стажу роботи на посадах прокурорів відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

01 січня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VIII, у зв'язку з чим змінився порядок проведення перерахунків пенсій працівникам прокуратури.

Положеннями ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції від 16 липня 2015 року, тобто в редакції чинній на момент звернення Позивача із заявою про призначення пенсії (далі - Закон) передбачено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років 6 місяців; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців.

Згідно з ч. 8 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров'я, у зв'язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв'язку із скороченням кількості прокурорів, у зв'язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Згідно з частиною шостою статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про прокуратуру» під поняттям "прокурор" у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 46-1, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині п'ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Згідно із записами у трудовій книжці, позивач працював на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури та на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років останній має достатній стаж, який дає право на призначення пенсії., а саме 20 років 7 місяців 15 днів, в органах прокуратури України.

Як вбачається з відповіді відповідача, згідно поданих документів загальний стаж позивача станом на 04.07.2016 року складає 22 роки 1 місяць 1 день, вислуга років складає 20 років 7 місяців 11 днів, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів 10 років 9 місяців 22 дні.

За таких обставин суд вважає, що позивачка має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції від 16 липня 2015 року.

Крім того, суд відхиляє посилання відповідача на п. 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-УІІІ, відповідно до якого, з 1 червня 2015 року всі пенсії, у тому числі спеціальні призначаються на загальних підставах, зокрема відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

В даному випадку суд звертає увагу на те, що на час прийняття вищезазначеного Закону № 213-УІІІ від 02 березня 2015 року, а також з 1 червня 2015 року до 15 липня 2015 року діяв Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789-ХІІ, яким регулювались питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України (ст. 50-1 Закону).

Закон України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ втратив чинність з 15 липня 2015 року у зв'язку з набранням чинності нового Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, яким визначено та на сьогоднішній день регулюються питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України (стаття 86).

Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, який вступив в дію з 15 липня 2015 року, визначено спеціальний вид пенсійного забезпечення для працівників прокуратури України.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії 04 липня 2016 року, тобто в період дії Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Окрім того, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/9 у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) «надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це взаконі або іншому нормативно-правовому акті».

Будь які зміни до статті 86 вказаного Закону № 1697-VІI щодо відсутності (скасування) права працівників прокуратури України на звернення до державних органів Пенсійного фонду України на призначення пенсії за вислугу років законодавцем, Верховною Радою України, на сьогоднішній день не внесені.

Положення цієї статті є чинними і дають право працівникам прокуратури України за наявності на день звернення з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року вислуги років не менше 22 роки та 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років та 6 місяців, звертатися до органів Пенсійного фонду України із заявами про призначення відповідної пенсії за вислугу років.

Суд під час розгляду справи враховує, що ОСОБА_1 на момент звернення до Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві набув право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, який вступив в дію 15 липня 2015 року, і на який не може поширюватись дія Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213.

Враховуючи встановлені у справі обставини, положення Закону, що регулює спірні правовідносини, а також практику Європейського суду з прав людини, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на те, що положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VІІІ підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності: відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові І службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, шо передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Доказів, які б спростовували доводи позивача відповідачі суду не надали.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Також, в силу статті 94 КАС України з Державного бюджету України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись статтями ст. 50-1, 56, 86 Закону України «Про прокуратуру», статтями 9, 11, 69-86, 128, 158-163,167, 183-2 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним дії Правобережного об'єднання управління пенсійного фонду України в місті Києві в частині відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугою років.

Зобов'язати Правобережне об'єднання управління пенсійного фонду України в місті Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно із ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", починаючи з 04 липня 2016 року, виходячи з розміру 90 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, встановленого цим Кодексом.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Голосіївський районний суд м.Києва.

У разі застосування судом положень ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя :

Суддя А. Новак