Справа № 274/3619/16-а
Суддя: Зарудяна Л.О.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Щербак Д.С.
Суддя-доповідач:Зарудяна Л.О.
УХВАЛА

іменем України

"30" листопада 2016 р. Справа № 274/3619/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Зарудяної Л.О.

суддів: Жизневської А.В.

Котік Т.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від "27" липня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області про перерахунок та виплату одноразової компенсації ,

ВСТАНОВИВ:

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області постановою від 27.07.2016 р.у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовив.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. В апеляційній скарзі позивач зокрема зазначає, що у червні 2016 р. йому була виплачена одноразова допомога в розмірі 189 грн. 60 коп.; зазначає, що наведений розрахунок та виплата суперечить чинному законодавству.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не належить до задоволення, враховуючи таке.

Матеріали справи свідчать, у червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирській області щодо ненарахування та невиплати компенсації за втрату здоров'я йому як учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити одноразову компенсацію як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, віднесеного до 1-ї категорії, інваліда 3-ї групи відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 30 мінімальних заробітних плат, визначеного Законом України "Про Державний бюджет» на відповідний 2015 р.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, є інвалідом 3-ї групи. Перебуває на обліку у відповідача за місцем проживання. Відповідно до ч. 1 ст.48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи" (№796-ХІІ), одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах:

інвалідам І групи - 60 мінімальних заробітних плат;

інвалідам II групи - 45 мінімальних заробітних плат;

інвалідам III групи - 30 мінімальних заробітних плат.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що 13.05. 2016 р. позивач звернувся з письмовою заявою до Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області щодо правильності перерахунку та виплати одноразової компенсації йому як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС .

З листа Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області від 23.05.2016 р. вбачається, що позивачу нарахувалась та виплатилась одноразова компенсація в інших розмірах, ніж передбачено ч. 1 ст. 48 ЗУ від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ. Нарахування та виплата одноразової компенсації нараховувалась виходячи з положень Постанови № 285 від 14.05.2015 р. "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України".

Відповідно до довідки МСЕК № 213441 від 08.09.2015 р. позивачу було встановлено 3-ю групу інвалідності, у зв'язку з чим в червні 2016 р. йому була виплачена одноразова допомога в розмірі 189 грн. 60 коп. Вважає, що вищенаведений розрахунок та виплата суперечить чинному законодавству.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність виплати позивачу одноразової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 14.05.2015 р. № 285.

Колегія суддів з таким висновком місцевого суду погоджується, з огляду на таке.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо усунення дискримінаційного ставлення до громадян, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях та військових навчаннях із застосування ядерної зброї» від 21 квітня 2016 року № 1339 - VIII, статтю 48 Закону № 796 - XII змінено і викладено у новій редакції.

Відповідно до ч.1 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 - XII від 28.02.1991 р. (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали інвалідами внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім'ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Згідно з ч.3 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Слід зазначити, що положення Закону№ 1339 - VIII не були визнані неконституційними та діють у відповідні періоди часу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету міністрів України» встановлені розміри виплат, передбачених статтями 36 і 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема згідно з пп.1 п.1 виплата одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого:

інвалідам I групи - 379,3 гривні;

інвалідам II групи - 284,4 гривні;

інвалідам III групи - 189,6 гривні.

Відповідно до ст. 63 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796 - XII фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством. Конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати (ст.67 Закону № 796 - XII).

Згідно з ст. 62 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796 - XII роз'яснення порядку застосування цього Закону проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Відповідно до ст.87 Бюджетного кодексу України видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюються у встановленому порядку за рахунок наявних надходжень до загального Фонду державного бюджету, в межах обсягів призначень, передбачених у державному бюджеті України.

Згідно з статтями 113, 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення політики у сфері соціального захисту населення, розробляє та здійснює загальнодержавні програми економічного, соціального розвитку України. Відповідно до статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України видає обов'язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. Таким чином, Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо встановлення розмірів виплат постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 закріплено, що в одних законах безпосередньо встановлено розміри соціальних виплат, а в інших їх визначення віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України. Відповідно до положень Закону № 796-XII визначення порядку та розмірів соціальних виплат віднесено до відання Кабінету Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № З-рп/2012 підтверджується, що державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України. Отже. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Крім того, згідно з абзацом 8 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № З-рп/2012 від 25 січня 2012 року нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідач правомірно нарахував та виплатив позивачу одноразову компенсацію згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність деяких постанов Кабінету Міністрів України" від 14.05.2015 року №285.

Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права та з"ясуванням всіх обставин справи, а тому підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги спростовуються викладеним вище.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від "27" липня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.О. Зарудяна

судді: А.В. Жизневська

Т.С. Котік

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області вул. Садова,3,м.Бердичів,Житомирська область,13312

- ,