Справа № 820/5906/16
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 грудня 2016 р. № 820/5906/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - Оковити А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецмаш - Україна" до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецмаш - Україна", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 12.08.2016 року № повністю як таке, що винесено усупереч чинному законодавству.

В обґрунтування позову вказано, що з моменту настання терміну сплати податку на прибуток -10.03.2016 року до дати сплати 62 000грн. - 28.04.2016 року у податкового органу знаходилася податкова декларація позивача з ПДВ про зарахування у рахунок сплати податку на прибуток у сумі 180 200грн. Але податковий орган усупереч законодавству не надав органу казначейства висновок на зарахування відповідно до п.200.12 ПКУ та не здійснив зарахування згідно п.200.13 ПКУ, крім того, не повідомив про технічну неможливість такого зарахування підприємству.

Відповідач не скористався процесуальним правом надати заперечення на адміністративний позов.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог процесуального законодавства, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи через канцелярію суду не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що посадовими особами Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного Управління ДФС у Харківській області проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток з питання несвоєчасної сплати податку на прибуток, за результатами якої складено акт камеральної перевірки Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 19.07.2016 року №352/20381204/33120036 (а.с.9-11).

За висновками акту перевірки позивачем порушено граничний термін сплати з податку на прибуток по податковій декларації з податку на прибуток № від 04.03.2016 року. Так, при граничному терміні сплати податку на прибуток 10.03.2016 р. дата сплати - 28.04.2016 року, кількість днів затримки сплати -48, сума сплаченого податкового боргу - 58 542,00 грн.

Позивач не погодився із висновками акту перевірки та 29.07.2016 року надав заперечення на вказаний акт (а.с.12-13).

15.05.2016 року підприємство отримало відповідь на заперечення №8601/10/20-38-12-04-16 від 10.08.2016 року, відповідно до якої висновки акту залишено без змін (а.с.14-15).

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 12.08.2016 року № 0 про застосування штрафної санкції в розмірі 20% у сумі 11708,40 грн. за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 58 542,00 грн. (а.с.8).

23.08.2016 року ТОВ "Спецмаш-Україна" надало скаргу на отримане податкове повідомлення-рішення до ГУ Міндоходів області (а.с.16-18), на яку 18.10.2016 року отримало рішення про результати розгляду скарги від 03.10.2016 року №5550/10/20-40-10-01-14, згідно з яким оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга - без задоволення (а.с.19-22).

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений-цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання, Погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом (пп. 14.1.152 тт. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.31.1 ст.31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Згідно з п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою (п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України).

Згідно з пп. 152.9.1 п.152,9 ст.152 Податкового кодексу України для цілей цього розділу використовуються такі податкові періоди; календарні квартал, півріччя, три квартали, рік. Базовим податковим (звітним) періодом для цілей цього розділу є календарний квартал або календарний рік для платників податків, визначених у пункті 57.1 статті 57 цього Кодексу; звітний податковий період починається з першого календарного дня податкового періоду і закінчується останнім календарним днем податкового періоду.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу. при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати сум грошового зобов'язання - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового-боргу.

Судом встановлено, що 22.02.2016 року ТОВ "Спецмаш-Україна" надало до Індустріальної ОДПІ м. Харкова податкову декларацію з ПДВ за січень 2016 року (№), якою задекларувало суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 20.2) у розмірі 280 000 грн., у т.ч. на рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення додаткового боргу з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, у сумі 180 200 грн. (рядок 20.2.2). Спрямування суми 180 200 грн. на сплату податку на прибуток відображено також у Додатку 4 таблиця 3 абз. 2, де вказано, що вказану суму підприємство просить врахувати в рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу з платежу за кодом бюджетної класифікації 11021000, рахунок платежу в ДКСУ 0010. Вказані код та рахунок є реквізитами сплати податку на прибуток (а.с.28-38).

Такий спосіб спрямування бюджетного відшкодування встановлено п.200.4 ст.200 ПКУ, а зазначений спосіб декларування - Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Мінфіну України від 28.01.2016 року №21.

26.02.2016 року та 04.03.2016 року ТОВ "Спецмаш-Україна" надало до Індустріальної ОДПІ м.Харкова податкову декларацію з податку на прибуток за 2015 рік (№0) та уточнюючий розрахунок до неї ), згідно яких нараховано податок на прибуток до сплати у сумі 58 600,00 грн. (рядок 6 декларації).

Представником позивача надано пояснення, що з урахуванням суми бюджетного відшкодування, спрямованого підприємством на сплату податку на прибуток у розмірі 180 200 грн., на дату настання терміну сплати 10.03.2016 року у підприємства повинна бути переплата з податку на прибуток у сумі 121 600 грн.

Усупереч п.200.4 ст.200 ПКУ зарахування бюджетного відшкодування на податок на прибуток Індустріальною ОДПІ проведено не було, внаслідок чого станом на 10.03.2016 в інтегрованій картці з податку на прибуток, яка ведеться у податковому органі, виведена недоїмка у сумі 58 600грн.

До суду не надано будь-яких доказів, що Індустріальною ОДПІ на адресу позивача направлялись акти перевірок про порушення складання податкової декларації з ПДВ за січень 2016 року або повідомлення щодо неможливості виконання зарахування бюджетного відшкодування у порядку, передбаченому податковим законодавством.

Позивач звернувся до податкового органу з листом від 25.04.2016 року №2504/1 за роз'ясненням, чому не здійснено залік сум, задекларованих в декларації з ПДВ в рахунок погашення заборгованості з податку на прибуток (а.с.23-24).

Доказів надання відповіді на вказаний лист до суду не надано.

Представником позивача надано пояснення, що 28.04.2016 року на розрахунковий рахунок підприємство отримало задеклароване відшкодування за січень 2016 року у сумі 99 200 грн., проте Східною ОДПІ не здійснено задеклароване позивачем у декларації з ПДВ зарахування бюджетного відшкодування в рахунок сплати податку на прибуток.

28.04.2016 року позивачем сплачено до бюджету податок на прибуток у сумі 62 000 грн. (платіжне доручення №2823 від 28.04.2016 року, а.с.42).

Таким чином, з моменту настання терміну сплати податку на прибуток -10.03.2016 року до дати сплати 62 000грн. 28.04.2016 року у податкового органу перебувала податкова декларація позивача з ПДВ про зарахування у рахунок сплати податку на прибуток у сумі 180 200 грн., проте податковий орган не надав органу казначейства висновок на зарахування відповідно до п.200.12 ПКУ та не здійснив зарахування згідно п.200.13 ПК України.

До суду не надано доказів щодо повідомлення контролюючим органом платника податків про технічну неможливість такого зарахування підприємству.

Суд зазначає, що у відповіді Східної ОДПІ м. Харкова на заперечення позивача на акт перевірки від 10.08.2016 року №8601/10/20-381204-16 вказано, що податкову декларацію ТОВ "Спецмаш-Україна камерально перевірено ОДПІ 17.03.2016 року, внаслідок чого сума бюджетного відшкодування за січень 2016 року вважається узгодженою 18.03.2016 року.

Доказів, що свідчили б про проведення такої перевірки, до суду не надано, позивачем вказано, що будь-якого документу за наслідками цієї перевірки підприємству не вручалося та не надсилалося.

Суд також зазначає, що відповідно до пункту 200.1 статті 200 Кодексу сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4. статті 200 Кодексу визначено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 Кодексу, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Таким чином, Кодексом чітко визначено, що від'ємне значення податку на додану вартість, розраховане платником за результатами звітного (податкового) періоду, за заявою платника може бути задеклароване, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, до бюджетного відшкодування: на поточний рахунок платника податку; у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Відповідно до пункту 200.10 статті 200 Кодексу протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування у разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 статті 200 Кодексу, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до Кодексу.

Сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою контролюючим органом з дня, наступного за днем закінчення терміну проведення камеральної перевірки, у разі якщо камеральна перевірка проведена не була або за результатами проведення перевірки податкове повідомлення-рішення не було надіслано платнику податку у строк, визначений Кодексом.

Відповідно до пункту 200.12 статті 200 Кодексу контролюючий орган зобов'язаний протягом п'яти робочих днів після закінчення перевірки: або подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету; або за заявою платника податку до відповідного контролюючого органу зарахувати таку суму в рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

У разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума ПДВ, зменшена на суму такого податкового боргу.

Порядок заповнення і подання податкової звітності з ПДВ затверджено наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 р. № 21 (далі - Порядок N 21).

Згідно з підпунктом 4 пункту 5 розділу V Порядку № 21 сума від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Кодексу (далі - реєстраційна сума) на момент подання податкової декларації з ПДВ (рядок 20 у декларації 0110), підлягає бюджетному відшкодуванню (відображається у рядку 20.2), зокрема у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України (відображається у рядку 20.2.2).

Статтею 29 Бюджетного кодексу України визначено, що податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, (код платежу 11021000) зараховується до загального фонду Державного бюджету України в повному обсязі.

Таким чином, у разі відсутності у платника податку на дату подання ним податкової звітності з ПДВ податкового боргу з цього податку, такий платник має право задекларувати суму від'ємного значення ПДВ, сформовану за результатами такої податкової звітності, до бюджетного відшкодування в рахунок сплати грошових зобов'язань такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України, зокрема в рахунок сплати грошових зобов'язань з податку на прибуток приватних підприємств, які виникнуть у платника протягом майбутніх податкових періодів.

Таке бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість здійснюється після узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами перевірки.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що несвоєчасна сплата позивачем податку на прибуток обумовлена діями посадових осіб Східної ОДПІ щодо непроведення зарахування бюджетного відшкодування по строку 10.03.2016 року на суму 180 200 грн. у рахунок сплати податкових зобов'язань з податку на прибуток.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Принцип обґрунтованості рішення або дії вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Принцип пропорційності важливий при прийняті рішень або вжитті заходів, які матимуть вплив на права, свободи та інтереси особи. Метою дотримання цього принципу є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення або дії суб'єкта владних повноважень, та інтересами конкретної особи. Принцип пропорційності, зокрема, передбачає, що: 1) здійснення повноважень, як правило, не має спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідали б цілям, яких заплановано досягти; 2) якщо рішення або дія можуть обмежити права, свободи чи інтереси осіб, то такі обмеження мають бути виправдані необхідністю досягнення важливіших цілей; 3) несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів особи внаслідок рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути значно меншими від тієї шкоди, яка могла б настати за відсутності такого рішення чи дії; 4) для досягнення суспільно-корисних цілей необхідно обирати найменш шкідливі засоби. Таким чином, принцип пропорційності має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення.

Суд зазначає, що встановлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених у ст. 2 КАС України критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак лише за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

На виконання вимог ст.ст. 2, 16 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд враховує висновок, викладений у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України", відповідно до якого суд зобов'язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника.

При розгляді справи судом встановлено порушення оскаржуваним рішенням податкового органу прав та законних інтересів платника податків, у той час як відповідачем як суб'єктом владних повноважень, на якого в адміністративному суді покладено обов'язок доказування правомірності свого рішення, не надано до суду доказів та правового обґрунтування відповідності податкового повідомлення-рішення критеріям, встановленим ст.2 КАС України. При цьому при винесенні оскаржуваного рішення контролюючим органом не дотримано принципів пропорційності, розумності та обґрунтованості.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128, 159, 160- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецмаш - Україна" до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 12.08.2016 року №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецмаш - Україна" () судовий збір у розмірі 1378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 02 грудня 2016 року.

Суддя Полях Н.А.