Справа № 524/7902/16-а
Суддя: Кривич Ж. О.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/7902/16-а
Провадження № 2-а/524/453/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:

головуючого судді - Кривич Ж.О.,

секретаря судового засідання - Коваль Т.М.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1, та представника відповідача - Шелиха В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Кременчуцького об'єднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_3 звернулась до суду із вищевказаним позовом.

В обґрунтування позову зазначає, що з 12 серпня 1991 року працює в Першій кременчуцькій державній нотаріальній конторі на посадах: нотаріуса з 12 серпня 1991 року по 16 червня 1998 року, завідуючої Першої державної нотаріальної контори з 17 червня 1998 року по 02 січня 2013 року. З 03.01.2013 року згідно із наказом № 12/7 від 03.01.2013 року її переведено на посаду нотаріуса Першої кременчуцької державної нотаріальної контори.

З 06 червня 2010 року позивачка отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

З 01 квітня 2015 року відповідачем припинено нараховувати та виплачувати пенсію.

Відмова обґрунтована тим, що 02 березня 2015 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності 01.04.2015 року.

Пунктом 5 розділу 1 вищевказаного Закону внесені зміни до ст. 37 ЗУ «Про державну службу» згідно яких тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.»

ОСОБА_3 вважає, що законних підстав для призупинення виплати їй пенсії у відповідача немає, враховуючи вищевикладене просить суд:

Визнати дії відповідача щодо припинення нарахування пенсії, починаючи з 01 квітня 2015 року протиправними, та зобов'язати відповідача відновити з 01.04.2015 року виплату пенсії призначеної їй за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник позивача - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача Шелих В.І. проти позовних вимог заперечувала в повному обсязі з підстав зазначених у письмових запереченнях.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що з 06 травня 2010 року позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

ОСОБА_3 є працюючим пенсіонером, яка працює на посаді державного нотаріуса Кременчуцької державної нотаріальної контори.

З 01.04.2015 позивачу припинено виплату зазначеної пенсії, у зв'язку з чим позивач звернувся до пенсійного органу із заявою.

Згідно листа № 90/М - 02 від 02 липня 2016 року виплата пенсії позивачу припинена 01.04.2015 і для відновлення її немає законних підстав.

Судом встановлено, що позивач після призначення пенсії продовжує працювати на посаді державного нотаріусу Кременчуцької державної нотаріальної контори.

На час призначення позивачу пенсії, відповідно до Указу Президента України «Про врегулювання діяльності нотаріату в Україні» № 932/98 від 23.08.1998 працівники державних нотаріальних контор прирівнюються до державних службовців.

01.04.2015 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02.03.2015, яким у статтю 37 Закону України «Про державну службу» були внесені зміни, якими з 01.04.2015 встановлено, що «тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.»

Тобто в Законі № 213 зазначено, що виплата пенсій призупиняється не тим особам, які працюють на посадах державних службовців, а тим, які працюють на посадах, які дають право на призначення пенсії по Закону України «Про державну службу» та інших спеціальних Законів.

На цій підставі пенсійним органом з 01.04.2015 тимчасово припинено виплату пенсії за віком позивачу.

Поряд із зазначеним, відповідно до пункту 5 розділу III «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцевих положень» Закону № 213, Закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу», щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу» пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим, передбачені Законом України «Про державну службу» підстави для невиплати ОСОБА_3 пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали.

Відтак, з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії були відсутні і починаючи з вказаного періоду право позивача на отримання пенсії порушено.

Окрім зазначеного 01.01.2016 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015, яким у статтю 37 Закону України «Про державну службу» були внесені зміни, якими з 01 січня 2016 року встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України № 614-VI від 01.10.2008 «Про внесення змін до Закону України «Про нотаріат» державні нотаріуси в частині оплати праці та пенсійного забезпечення прирівнюються до державних службовців відповідних категорій. Стаж роботи державних нотаріусів у державних нотаріальних конторах зараховується до стажу державної служби.

Таким чином, ОСОБА_3 як станом на момент звернення до суду з даним позовом, так і на даний час обіймає посаду державного службовця (згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про нотаріат»« від 01.10.2008), на даний час пенсія їй не виплачується у зв'язку з обійманням такої посади.

Однак, статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до роз'яснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції та в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акта прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі, коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (Рішення Конституційного Суду України N7-рп/2004 від 17.03.2004, N 20-рп/2004 від 01.12.2004, N 8-рп/99 від 06.07.1999, N 5-рп/2002 від 20.03.2002 , N 20-рп/2004 від 01.12.2004).

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (рішення у справі «Хонякіна проти Грузії» (Khoniakina v. Georgia), № 17767/08, пункт 72, від 19 червня 2012 року). Бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших, актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу (рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine), № 68385/10 та 71378/10), від 26 вересня 2014 pоку).

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Кременчуцького об'єднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та про зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати дії Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області відновити з 01 квітня 2015 року виплату пенсії призначеної ОСОБА_3 пенсії, починаючи з 01 квітня 2015 року протиправними.

Зобов'язати Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області відновити з 01 квітня 2015 року виплату пенсії призначеної ОСОБА_3 за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а особою, яка не брала участь у справі, з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.

Суддя: