Справа № 640/14999/16-а
Суддя: Золотарьова Л. І.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016

Київський районний суд м. Харкова:

головуючий - суддя Золотарьова Л.І.

за участю секретаря - Бломберус С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Харкові ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить: визнати протиправними дії відповідача щодо безпідставного тимчасового затримання та евакуації його автомобіля «Фольксваген» д/н НОМЕР_1; зобов'язати відповідача відшкодувати йому витрати пов'язані із оплатою послуг евакуатора ТЗ на спеціальному майданчику у розмірі 1 008 грн., стягнути судовий збір у розмірі 1008 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 9280 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21.09.2016 року приблизно о 15 години по вул. Пушкінська, 51 у м. Харкові він виявив зникнення транспортного засобу «Volkswagen Passat B5, д.н. НОМЕР_1, який належить йому на праві приватної власності. Не знайшовши свій автомобіль на місці паркування, він зателефонував в поліцію за номером «102», у телефонній розмові з оператором було зафіксовано його заяву про зникнення вказаного транспортного засобу. Через деякий час йому на мобільний зателефонували з поліції і повідомили, що мій автомобіль було евакуйоване на спеціально обладнаний майданчик за адресою: м. Харків вул. Пушкінська, 107, не пояснюючи на яких підставах. Йому не було повідомлено, яке адміністративне правопорушення він вчинив, чи було відносно нього складено протокол або винесено постанову, жодної інформації не було повідомлено. Лише приїхавши на спеціально обладнаний майданчик йому було видано ксерокопію акту № 787 огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 21.09.2016 року, складений відповідачем, відповідно до якого його автомобіль було евакуйовано у зв'язку із порушенням ст. 122 ч. 2 КУпАП. 22.09.2016 року він звернувся до УПП у м. Харкові ДПП із заявою про повернення транспортного засобу. Він дізнався в УПП у м. Харкові ДПП, що відносно нього або іншого водія, не було складено протоколу, не було винесено постанову, автомобіль у розшуку та затриманні не значиться. О 18:00 годині йому надали письмовий дозвіл на повернення його автомобіля. Для того щоб повернути автомобіль він був вимушений сплатити грошову суму у розмірі 1008 грн. 00 коп. яка складається з: 720 грн. оплата за послугу транспортування ТЗ на спеціальний майданчик за допомогою евакуатора в м. Харкові; 288 грн. 00 коп. зберігання ТЗ на спеціальному майданчику. В акті №787 огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 21.09.2016 року зазначено, що ним нібито порушено ст. 122-2 КУпАП, однак статтею 265-2 КУпАП передбачено вичерпний перелік статей (який не містить в собі ст. 122-2) за порушення яких ТЗ може бути евакуйоване. Дії відповідача щодо тимчасового затримання та транспортування його автомобіля є противоправними, а затримання ТЗ є безпідставним і незаконним.

В судовому засіданні позивач та його представник Карабанов О.Ю. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, надали пояснення відповідно до викладених в позові вимог.

Відповідач позовні вимог не визнав повністю, зазначив, що діяв законно та правомірно. Пояснив, що 21.09.2016 під час патрулювання до них звернулися працівники КП "Водоканал," з якими в допомогу вже працював один екіпаж для забезпечення безперервної роботи КП "Водоканал". На ділянці дороги по вулиці Пушкінська від номера 49 до номера 57 потрібно дати можливість доступу до люків, по можливості прибрати автомобілі, які стоять з порушенням, а також, щоб не паркувалися з порушеннями нові авто. Його екіпажу потрібно було забезпечити роботу з номера 49 по номер 51. На цій ділянці дороги стояло три автомобілі. Один з них був автомобіль Volkswagen passat НОМЕР_1, який стояв з порушенням п. 15.9.ґ і п. 15.10.д, що порушує правила зупинки і стоянки, про що було відібрано пояснення двох свідків. У присутності свідків були зроблені виміри відстані, зокрема, автомобіль стояв на відстані 7 метрів від виїзду з прилеглої території, а не на дозволеній відставні 10 метрів. Автомобіль суттєво ускладнював рух і створював перешкоду для руху транспортних засобів. На підставі ст.265-2 КУпАП вказаний автомобіль було тимчасово затримано, про що негайно було повідомлено до чергової частини. Після звернення власника автомобіля йому повідомили причини тимчасового затримання автомобіля. Також власник повідомив, що автомобіль, залишений з порушеннями ПДР, був припаркований його близьким другом. Хто саме припаркував так автомобіль, власник відмовився називати згідно ст.63 КУ. У зв'язку з цим розгляду справи про правопорушення не було і встановити особу порушника не вдалося. Згідно ст. 265-2 КУпАП та постанови КМУ № 1102 від 17 грудня 2008 "Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках" ні управління патрульної поліції, ні особисто ним, оплата за тимчасове затримання ТЗ не стягувалась і стягуватися не могла, тому що відсутні докази його провини. Власнику транспортного засобу в управлінні патрульної поліції було видано документ на безкоштовну видачу ТЗ. Той факт, що власник оплачував якісь рахунки не мають відношення до даної справи. Свої дії вважає законними, оскільки діяв чітко в межах законодавства.

Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно з актом №787 огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 21.09.2016 року, складений інспектором роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Харкові Камою Д.С., 21.09.2016 року о 14 год. 30 хв. припаркований транспортний засіб «Volkswagen Passat B5» д/н НОМЕР_1, який знаходився по вул. Пушкінська, 51, у м. Харкові, був тимчасово затриманий шляхом транспортування для зберігання на спеціальний майданчик за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 21.08.2013 року, автомобіль «Volkswagen Passat B5» д/н НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_1.

Як вбачається з акту №787 огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 21.09.2016 року (а.с. 8) та рапорту інспектора Ками Д.С. (а.с.35), вказаний автомобіль було затримано в порядку ст. 265-2 КУпАП у зв'язку з порушенням вимог ч. 3 ст. 122 КУпАП.

В рапорті інспектора патрульної поліції Ками Д.С. вказано, що 21.09.2016 під час патрулювання до нього звернулися працівники КП "Водоканал," з якими в допомогу вже працював один екіпаж для забезпечення безперервної роботи КП "Водоканал". На ділянці дороги по вулиці Пушкінська від номера 49 до номера 57 потрібно дати можливість доступу до люків, по можливості прибрати автомобілі які стоять з порушенням, а також, щоб не паркувалися з порушеннями нові авто. Його екіпажу потрібно було забезпечити роботу з номера 49 по номер 51. На цій ділянці дороги стояло три автомобілі. Один з них був автомобіль «Volkswagen Рassat» д/н НОМЕР_1, який стояв з порушенням п. 15.9.ґ та п. 15.10.д ПДР України, що порушує правила зупинки і стоянки, про що було відібрано пояснення двох свідків. У присутності свідків були зроблені виміри відстані, та на підставі ст.265-2 КУпАП вказаний автомобіль було тимчасово затримано (а.с. 32).

В письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 21.09.2016 року вказано, що 21.09.2016 року вони рухалися по вул. Пушкінська, 51, та помітили автомобіль «Volkswagen Рassat» д/н НОМЕР_1, який стоїть з порушенням ПДР, чим суттєво ускладнює рух в створює перешкоду для руху транспортних засобів. Через автомобіль «Volkswagen Рassat» д/н НОМЕР_1 не видно проїзної частини дороги, що створює підвищений ризик для інших учасників дорожнього руху. Автомобіль стоїть з порушенням правил зупинки та стоянки, чим створює перешкоди дорожньому руху та загрозу безпеці руху. Автомобіль стоїть на відстані 7 м. від виїзду з прилеглої території (а.с. 33, 34)

Згідно з п. 15.9 ПДР України зупинка забороняється:

ґ) на перехрестях та ближче 10 м. від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

и) ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до п. 15.10«д» стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

З фрагменту відеозапису з нагрудної камери поліцейського видно, що автомобіль справді знаходився по вул. Пушкінська, 51.

Враховуючи письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 21.09.2016 року, які підтвердили вимірювання працівником поліції відстані, автомобіль «Volkswagen Рassat» д/н НОМЕР_1 стояв на відстані 7 м. від виїзду з прилеглої території.

Згідно з ч. 1.10 ПДР України прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в'їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них;

проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги.

Оскільки автомобіль позивача стояв на відстані 7 м. від виїзду з прилеглої території, а не від краю перехрещуваної проїзної частини, то має місце порушення п. 15.9«и» ПДР України, а не п. 15.9 «ґ» ПДР як вказано у рапорті відповідача.

Таким чином, підстави вважати, що автомобіль «Volkswagen Рassat» д/н НОМЕР_1 стояв з порушенням саме п. 15.9«ґ» ПДР України - відсутні.

Разом з тим, відповідачем не було доведено в ході судового розгляду, що зупинка/стоянка автомобіля «Volkswagen Рassat» д/н НОМЕР_1 створила перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, що було допущене порушення п. 15.10«д» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 21.09.2016 року, автомобіль позивача стояв на відстані 7 м. від виїзду з прилеглої території. В судовому засіданні відповідач зазначив, що інші автомобілі, які стояли перед автомобілем позивача, поїхали, залишився лише автомобіль позивача.

Дорога по вул. Пушкінська, 51, має по дві смуги руху в одному напрямку дороги, тому враховуючи, що автомобіль позивача стояв на відстані 7 м. від виїзду з прилеглої території, а не безпосередньо поряд з виїздом, беручи до уваги наявність двох смуг руху в одному напрямку дороги, то підстави для ствердження про те, що автомобіль позивача створював перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху автомобілів, які виїжджали з прилеглої території, - відсутні. Сам по собі факт стоянки/зупинки автомобіля позивача у вказаному місці не свідчить про порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно з п. 1.10 ПДР України небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об'єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку; перешкода для руху - нерухомий об'єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об'єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Посилання відповідача на те, що 21.09.2016 під час патрулювання до нього звернулися працівники КП "Водоканал" для надання допомоги для забезпечення безперервної роботи КП "Водоканал", щоб дати можливість доступу до люків, на території, де стояв в тому числі автомобіль позивача, - суд до уваги не приймає, оскільки відповідачем не надано достатніх доказів на підтвердження цих обставин. З відео з нагрудної камери поліцейського також не видно автомобілів чи працівників КП "Водоканал", які б виконували роботи. На відео видно, як автомобілі вільно їдуть по смузі руху поряд з автомобілем позивача та евакуатором. Посилання в письмових поясненнях свідків від 21.09.2016 року на те, що автомобіль стоїть з порушенням правил зупинки та стоянки, чим створює перешкоди дорожньому руху та загрозу безпеці руху, суд до уваги не приймає, оскільки в даному випадку та дорожній обстановці таке посилання свідків є оціночним та не відповідає цьому випадку.

Таким чином, відповідачем не доведено, що автомобіль позивача стяв з порушенням п. 15.10«д» (стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів).

Більш того, згідно з п. 15.9«є» ПДР зупинка забороняється ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють.

Хоча це і не було підставою для тимчасового затримання автомобіля позивача, то в цьому випадку мало б місце порушення п. 15.9«є» ПДР, лише у разі порушення відставні від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють, однак відповідачем не було надано доказів не підтвердження того, що мало місце взагалі позначення місця та зони виконання дорожніх робіт та території, де знаходився автомобіль позивача.

Таким чином, відповідачем не доведено, що автомобіль стояв з порушенням вимог п. 15.9.ґ та п. 15.10.д ПДР України, тому підстави вважати про наявність вчинення порушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП (порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху) - відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема, частиною третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху) цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

У разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик (ч. 1 ст. 265-2 КУпАП).

Враховуючи, що в стоянці/зупинці автомобіля позивача не вбачається порушення п. 15.9.ґ та п. 15.10.д ПДР України, і як наслідок наявність вчинення порушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, то підстави для тимчасового затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик в порядку ст. 265-2 КУпАП - відсутні.

У зв'язку з цим, позовні вимоги про визнання протиправними дій інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Харкові ОСОБА_2 щодо безпідставного тимчасового затримання та евакуації автомобіля «Фольксваген» д/н НОМЕР_1, - підлягають задоволенню.

При цьому, суд враховує, що сам по собі факт не складання відповідачем відносно позивача чи іншої особи протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності чи постанови за ч. 3 ст. 122 КУпАП не є підставою для нездійснення працівником поліції тимчасового затримання транспортного засобу в порядку ст. 265-2 КУпАП за наявності законних підстав, тобто у разі наявності законних підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч. 1 ст. 265-2 КУпАП.

Як вбачається з квитанцій від 22.09.2016 року, позивачем було сплачено на рахунок Харківської філії ДП «Інформ-Ресурси» оплату 720 грн. за послугу за доставлення його автомобіля на спеціальний майданчик за допомогою евакуатора в м. Харкові та оплату за зберігання ТЗ на спеціальному майданчику 288 грн. (а.с. 10)

Відповідно до ч. ч. 4,5,6 ст. 265-2 КУпАП транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більше трьох днів з моменту такого затримання. Після закінчення триденного строку тимчасового затримання транспортного засобу особа має право звернутися за отриманням тимчасово затриманого транспортного засобу. Таке звернення особи є обов'язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення. За подання такого звернення та повернення особі тимчасово затриманого транспортного засобу не може стягуватися плата.

Кабінетом Міністрів України постановою від 17 грудня 2008 р. №1102 (зі змінами), яку прийнято відповідно до статті 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статті 40 Закону України "Про виконавче провадження", затверджено Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках (надалі Порядок № 1102).

Згідно з п. 12 Порядку №1102, повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат, пов'язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу, та пред'явлення відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення або протоколу про адміністративне правопорушення у разі їх складення.

Згідно з ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Оскільки ч. 6 ст. 265-2 КУпАП встановлено, що за подання звернення та повернення особі тимчасово затриманого транспортного засобу не може стягуватися плата, то має застосовуватися положення саме цього Закону, який має вищу юридичну силу, ніж Порядок №1102, у якому міститься посилання на оплатне повернення тимчасово затриманого порядку.

Таким чином, позивач мав право не сплачувати згідно з ч. 6 ст. 265-2 КУпАП витрати на евакуацію та зберігання автомобіля на спеціальному майданчику. У разі неповернення безоплатно тимчасово затриманого автомобіля позивач мав право звернутися до суду за захистом свого права з відповідним позовом.

У зв'язку з цим, покладання на відповідача обов'язку відшкодувати позивачу витрати пов'язані із оплатою послуг евакуатора транспортного засобу на спеціальному майданчику у розмірі 1 008 грн. є необґрунтованими, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 3 ст. 94 КАС України).

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково (в частині визнання дій відповідача неправомірними), а відповідач є посадовою/службовою особою суб'єкта владних повноважень - Управління патрульної поліції у м. Харкові, то за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Управління патрульної поліції у м. Харкові на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом (ч. 1 ст. 90 КАС України).

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 9280 грн.

27.09.2016 року між позивачем та адвокатом Карабановим О.Ю. укладено договір про надання правової допомоги у справі щодо неправомірного тимчасового затримання автомобіля. який належить позивачу та евакуація його на майданчик тимчасового затримання інспектором роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Харкові Камою Д.С.

Згідно з актом виконаних робіт від 01.12.2016 року, на виконання умов договору про надання правової допомоги виконано: 1 год. 30 хв. - 870 грн. (1450/40%=580; 580 х 1 год.30 хв. = 870) за надання правової консультації щодо неправомірного затримання автомобіля та його евакуації; 2 год. 30 хв. - 1450 грн. за складання позовної заяви; 1 год. - 580 грн. за складання 27.09.2016 року інформаційного запиту до УПП у м. Харкові; 1 год. - 580 грн. за складання 27.09.2016 року адвокатського запиту до УПП у м. Харкові; 1 год. - 580 грн. за виїзд 28.09.2016 року до УПП у м. Харкові для подачі запитів; 1 год. - 580 грн. за виїзд 28.09.2016 року до УПП у м. Харкові для отримання відповідей на запити; 4 години - 2320 грн. за виїзди до суду для прийняття участі у судових засіданнях; 3 години - 1740 грн. за участь у судових засіданнях; 1 година - 580 грн. за складання клопотання до суду про долучення доказів.

Згідно з платіжним дорученням від 01.12.2016 року позивач сплатив у готівковій формі адвокату Карабанову О.Ю. витрати на правову допомогу у розмірі 9280 грн.

В акті виконаних робіт вказано про складання 27.09.2016 року інформаційного та адвокатського запитів до УПП у м. Харкові по 1 годині кожний запит та про складання 30.11.2016 року клопотання про долучення доказів - 1 година, однак суд вважає необхідним зменшити тривалість годин за їх складання по 15 хв. кожний, тому витрати за складання цих запитів та клопотання про долучення доказів становить в цілому 45 хв., що дорівнює 435 грн. (1450/40%=580; 45 /60 х 580 = 435).

Витрати в частині вартості за 2 год. (1450 грн.) за виїзди 28.09.2016 року до УПП у м. Харкові для подачі запитів та отримання відповідей на запити - задоволенню не підлягають у зв'язку з їх недоведеністю, зокрема, відсутні докази того, що запити відвозилися до УПП у м. Харкові, а не направлялись поштою тощо, також, що відповіді на запити безпосередньо забирались 28.09.2016 року в УПП у м. Харкові, а не отримані поштою, при цьому наявні в матеріалах справи відповіді УПП у м. Харкові датовані 04.10.2016 року (а.с. 21) та 03.10.2016 року (а.с. 36).

Згідно з ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Враховуючи, що виїзди до суду для прийняття участі у судових засіданнях (4 години - 2320 грн.) не є вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, то ці витрати не можуть компенсуватися як витрати на правову допомогу.

Участь захисника у судових засіданнях становить: 11.11.2016 року - 06 хв. (16:18 до 16:24), 21.11.2016 року - 01 хв. (11:45 до 11:46), 30.11.2016 року - 1 год. 18 хв. (11:01 до 12:19), 01.12.2016 року - 1 год. 12 хв.(12:58 до 14:10), що дорівнює 2 год. 37 хв., що становить 1517,67 грн. (2 х 580 = 1160; 37/60 х 580 = 357,67; 1160 + 357,67 = 1517,67).

Таким чином, витрати на правову допомогу складають: 1 год. 30 хв. - 870 грн. за надання правової консультації щодо неправомірного затримання автомобіля та його евакуації; 2 год. 30 хв. - 1450 грн. за складання позовної заяви; 45 хв. - 435 грн. за складання 27.09.2016 року інформаційного та адвокатського запитів до УПП у м. Харкові, клопотання про долучення доказів від 30.11.2016 року; 1год. 12 хв. - 1517,67 грн. витрати за участь у судових засіданнях, що в сумі дорівнює 4272 грн. 67 коп.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково (в частині визнання дій відповідача неправомірними), а відповідач є посадовою/службовою особою суб'єкта владних повноважень - Управління патрульної поліції у м. Харкові, то за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Управління патрульної поліції у м. Харкові на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу у розмірі у розмірі 2136 грн. 34 коп. (4272,67 / 2 = 2136,34)

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 265-2 КУпАП, ст. ст. 8, 9, 11, 69, 71, 90, 94, 159, 160-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Харкові ОСОБА_2 щодо безпідставного тимчасового затримання та евакуації автомобіля «Фольксваген» д/н НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1.

У зобов'язанні інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Харкові ОСОБА_2 відшкодувати ОСОБА_1 витрати пов'язані із оплатою послуг евакуатора транспортного засобу на спеціальному майданчику у розмірі 1008 грн. - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Управління патрульної поліції у м. Харкові на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 2136 грн. 34 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий -