Справа № 826/8821/16
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8821/16 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

24 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дуденкові О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 вересня 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, рішення та вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.10.2015 №, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 19.10.2015 №17/26-55-17-01, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.10.2015 №Ф-17У.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку платника податків, який проводить незалежну професійну діяльність ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, за результатом якої складено акт від 05.10.2015 № 1237/26-55-17-01-.

З акту перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема: п. 178.3 ст. 178 ПК України в результаті чого занижено оподаткований (чистий) дохід в розмірі 12052865,31 грн. Відповідно до п. 167.1 ст. 167, п. 178.2 ст. 178 ПК України податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті за наслідками проведеної перевірки визначений в сумі 2041500,79 грн.; абз 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в результаті чого визначено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування у загальному розмірі 210 746,96 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято: податкове повідомлення-рішення від 19.10.2015 №, яким позивачу збільшено суму податкового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 2552 045,99грн. (за основним платежем 2 041 500,79 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 510 545,2 грн.); рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.10.2015 №17/26-55-17-01, яким позивачу донараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 20712,41 грн.; вимогу від 19.10.2015 3Ф-17У по недоїмці зі сплати єдиного внеску на суму 210 746,96 грн.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що висновки податкового органу є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

В силу ст. 32 Закону України «Про нотаріат» приватний нотаріус сплачує податки, встановлені Податковим кодексом України.

Відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 ПК самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до п.п. 178.1, 178.2, 178.6 ст. 178 ПК особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов'язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу.

Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п. 167.1 ст. 167 ПК ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Відповідно до п. 178.3 ст. 178 ПК оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток) (п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI).

Відповідно до ч. 11 ст. 8 Закону № 2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно з абз. 4 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Отже, приватний нотаріус є самозайнятою особою, яка здійснює незалежну професійну нотаріальну діяльність, доходи від якої оподатковуються за ставками податку, визначеними для оподаткування доходів фізичних осіб, а база оподаткування визначається як різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження незалежної професійної діяльності приватного нотаріуса.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на відміну від положень ПК щодо сплати податку на прибуток підприємств (п.п. 139.1.6 п. 139.1 ст. 139) норми, що регулюють порядок нарахування та сплати податку самозайнятими особами, дійсно, прямо не забороняють віднесення до складу витрат сум податків на доходи фізичних осіб.

Однак, аналіз вище наведених положень ПК дає підстави для висновку, що умовою для віднесення нотаріусом певних сум до складу витрат є понесення цих витрат з метою провадження незалежної професійної діяльності. При цьому, визначальною ознакою таких витрат є те, що вони спрямовані саме на забезпечення здійснення такої діяльності, тобто за умови їх понесення відбуваються певні якісні зміни у провадженні незалежної професійної діяльності (матеріально-технічне забезпечення, охорона, оренда чи ремонт офісу тощо).

Поряд із цим варто наголосити, що податок на доходи фізичних осіб сплачується не для провадження певного виду незалежної професійної діяльності, а за її результатами, Метою сплати такого податку є виконання обов'язку перед державою щодо сплати податків, а не забезпечення здійснення певної діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ «Паллетпром» укладено договір на пошукову оптимізацію сайту від 09.01.2012 на виконання комплексу робіт по оптимізації сайту під запит пошукових систем Інтернету, копія якого міститься в матеріалах справи. На підтвердження факту реального виконання умов зазначеного договору позивачем надано суду копії: актів прийому-передачі виконаних робіт, квитанцій про оплату послуг, які долучено до матеріалів справи.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ «Сілвер Бюро» укладено договори: про рекламу нотаріальних послуг від 03.01.2012 №12, предметом якого є надання послуг з реклами всіх видів нотаріальних послуг шляхом їх розміщення у засобах масової інформації, радіо, телебаченні та про виготовлення та встановлення зовнішньої реклами від 02.01.2012№8. На підтвердження факту виконання умов договорів з ТОВ «Сілвер Бюро» позивачем надано суду копії актів прийому-передачі виконаних робіт, які долучено до матеріалів справи.

Також, позивачем укладено договори: з ТОВ «Скрап» на виконання робіт з обслуговування та ремонту комп'ютерної та офісної техніки від 20.02.2012 №4 (на підтвердження виконання якого позивачем надано суду копії актів прийому-передачі виконаних робіт, квитанцій про оплату послуг); з ФОП ОСОБА_2 договір про надання юридичних послуг від 04.01.2012 №01/12-01-04 (на підтвердження виконання якого позивачем надано суду акти про надання юридичних послуг); з ТОВ «Лівконсалт» про надання рекламних послуг від 04.01.2013. Відповідно до п. 2.1 договору рекламні матеріали розміщуються на підставі листа-замовлення наданого позивачем; з компанією Донецька філія АТ «Українська пожежно-страхова компанія» від 02.01.2013 №1-11, предметом якого є добровільне страхування відповідальності перед третіми особами (на підтвердження виконання надано копії квитанцій); з ФОП ОСОБА_3 від 04.01.2013 №14, предметом якого є поставка товару (на підтвердження виконання надано копії видаткових накладних та квитанцій); з ФОП ОСОБА_4 від 09.01.2014 №8, предметом якого є передача у власність пристрою для прошивання документів та надання послуг з упорядкування архіву (на підтвердження виконання надано копії актів прийняття виконаних робіт, квитанцій); з ФОП ОСОБА_4 від 16.01.2013 №19 на придбання товару -канцелярських приладів (на підтвердження виконання якого надано суду копії видаткових накладних); з ТОВ «Сігнум Арт» від 12.03.2013 №22 на поставку товару - металевих грат та шаф (на підтвердження виконання надано суду копію видаткової накладної); з ТОВ «Сігнум Арт» від 01.01.2013 №12 на виконання робіт по монтажу і наладці системи безпеки (на підтвердження виконання якого надано суду копії актів здачі-прийняття робіт та квитанцій); з ТОВ «Скрап» від 16.01.2013 №8 на виконання робіт з обслуговування та ремонту комп'ютерної та офісної техніки (на підтвердження виконання якого суду надано копії: актів прийому-передачі виконаних робіт, квитанцій); з ТОВ «Паллетпром» від 09.01.2014 про надання рекламних послуг (на підтвердження виконання якого суду надано копії актів здачі-приймання робіт, квитанцій); з ТОВ «Паллетпром» від 03.01.2014 №5 на розробки веб-дизайну, хостингу сайту та реклами інтернет-сторінки (на підтвердження виконання надано суду копії: актів приймання-здачі робіт); з ДП «Техноскрап» ТОВ «Скрап» від 22.01.2014 №5 на виконання робіт з обслуговування та ремонту комп'ютерної та офісної техніки (на підтвердження виконання якого суду надано копії: актів прийому-передачі виконаних робіт, квитанцій); з ТОВ «Сігнум Арт» від 27.10.2012 № 27 на виконання ремонтно-будівельних робіт з поточного ремонту (на підтвердження виконання кого документів не надано).

У відповідності до п.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99р. №996, податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, що ведеться підприємством.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які згідно з Законом є документами, що містять відомості про господарські операції та підтверджують їх здійснення.

Статтею 9 Закону України № 996 встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995р. за №168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції вірно зазначив, що з наданих позивачем актів неможливо встановити зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, оскільки зазначено лише загальне найменування послуги без надання розшифровки у чому саме полягали такі послуги. Також в порушення п. 3.11 положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затвердженого постановою правління НБУ від 15.12.2004 № 637 в наданих позивачем копіях квитанцій не містяться реєстраційні номери видаткових касових ордерів, наявність яких є обов'язковою.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази можливості надання контрагентами, зокрема, рекламних послуг, оскільки розміщення зовнішньої реклами потребує отримання відповідних дозволів або укладання договорів з суб'єктом господарської діяльності, який отримав такий дозвіл проте, в матеріалах справи відсутні докази, як наявності дозволів так і укладання договорів з суб'єктами господарської діяльності, які мають такі дозволи. Також, відсутні докази розміщення реклами позивача в засобах масової інформації (газети, журнали). Також не надано жодного доказу виконання договору укладеного ТОВ «Сігнум Арт» від 27.10.2012 № 27; не надано доказів наявності у позивача комп'ютерної та офісної техніки, ремонт та обслуговування якої потребує витрат у вказаній в актах сумах.

Так, позивачем не надано документального підтвердження тих обставин та відносин, які супроводжують фактичне виконання такого роду операцій та у сукупності підтверджують їх реальне виконання, а відтак, і не доведено того, що обумовлені правочином надані послуги надані саме цим контрагентом.

Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно зазначив про обґрунтованість висновків контролюючого орган про порушення позивачем п. 178.3 ст. 178 ПК України.

Правомірність висновку податкового органу про заниження позивачем доходу за перевіряємий період прямо вказує на обґрунтованість висновку податкового органу про порушення позивачем абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та заниження єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 210746,96 грн. та правомірність та обґрунтованість прийнятих на підставі такого висновку рішення 19.10.2015 №17/26-55-17-01 та вимоги від 19.10.2015 3Ф-17У.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надані докази, які є у справі, були оцінені колегією суддів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст. 86 КАС України.

З підстав вище викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 вересня 2016 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 29.11.2016.

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.