Справа № 2а-2963/08/1370
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року Справа № 876/7869/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

прокурора Шимін Н.М.,

представника відповідача Варениці Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу комунального підприємства Сокальської міської ради «Сокальтеплокомуненерго» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року у справі за позовом прокурора Сокальського району Львівської області в інтересах держави в особі Державного агентства енергоефективності та енергозбереження України до комунального підприємства Сокальської міської ради «Сокальтеплокомуненерго» про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2008 року прокурор Сокальського району Львівської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Державного агентства енергоефективності та енергозбереження України з адміністративним позовом, у якому просив стягнути з комунального підприємства Сокальської міської ради «Сокальтеплокомуненерго» (далі - КП «Сокальтеплокомуненерго») 58027,77 грн. подвійної плати за перевищення електричної енергії

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року у справі № 2а-2963/08/1370 вказаний позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просив оскаржуване судове рішення скасувати та прийняте нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом при винесенні рішення не взято до уваги те, що розрахунок перевитрат паливно-енергетичних ресурсів було проведено управлінням Державною інспекцією з енергозбереження на підставі нормативного документа, який не підлягає застосуванню, оскільки Методика визначення неефективного використання паливно-енергетичних ресурсів, затверджена наказом Національного агентства України з питань забезпечення ефективного використання енергетичних ресурсів від 13 грудня 2006 року № 89, не зареєстрована в Міністерстві юстиції України і не опублікована в установленому порядку. Крім того, апелянт зазначає, що в своїй постанові суд першої інстанції посилається як на докази на норми законодавства, які втратили чинність.

Представник відповідача у ході апеляційного розгляду підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, та просив її задовольнити у повному обсязі.

Прокурор заперечив обґрунтованість вимог апелянта, просив залишити оскаржуване судове рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник Державного агентства енергоефективності та енергозбереження України на виклик апеляційного суду не прибув, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги прокурора Сокальського району Львівської області, суд першої інстанції виходив із того, що постанова № 18-13/04 від 26 лютого 2008 року територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Львівській області не скасована та КП «Сокальтеплокомуненерго» не сплатило застосовану до нього подвійну плату за нераціональне (неефективне) використання паливно-енергетичних ресурсів.

Даючи правову оцінку постанові суду першої інстанції та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Абзацом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про енергозбереження» у редакції на час виникнення спірних правовідносин визначено, що суб'єктами правового регулювання відносин у сфері енергозбереження є юридичні та фізичні особи, в результаті діяльності яких здійснюються, зокрема, проведення енергозберігаючої політики та заходів щодо енергозбереження в усіх галузях економіки - промисловості, транспорті, будівництві, сільському господарстві тощо, соціальній сфері та побуті, а також у сфері міждержавного та міжнародного співробітництва.

Згідно з пунктами «е», «є» частини 1 статті 11 цього ж Закону, економічні заходи для забезпечення енергозбереження передбачають:

е) введення плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів у вигляді надбавок до діючих цін та тарифів залежно від перевитрат паливно-енергетичних ресурсів щодо витрат, встановлених стандартами;

є) застосування економічних санкцій за марнотратне витрачання палива та енергії внаслідок безгосподарної або некомпетентної діяльності працюючих.

Відповідно до статті 17 цього ж Закону, економічні санкції накладаються на юридичних та фізичних осіб, зокрема, за марнотратне витрачання та прямі втрати паливно-енергетичних ресурсів.

За перевитрати паливно-енергетичних ресурсів понад встановлені показники норм питомих витрат суб'єкти господарювання сплачують збір за перевитрати паливно-енергетичних ресурсів (енергетичний збір) у розмірі 200 відсотків вартості перевитрачених ресурсів. До обсягу перевитрат паливно-енергетичних ресурсів, на які нараховується енергетичний збір, не включається обсяг видів палива та паливно-енергетичних ресурсів, отриманих суб'єктом господарювання з альтернативних джерел енергії.

Пунктом «є» частини 1 статті 27 цього ж Закону, відповідальність за порушення законодавства про енергозбереження несуть особи, винні у використанні паливно-енергетичних ресурсів з систематичним перевищенням стандартизованих енергетичних рівнів та порушенні інших вимог щодо раціонального використання та ощадливого витрачання паливно-енергетичних ресурсів.

Пунктами 15-17 Порядку проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, в установах та організаціях та усунення фактів їх неефективного використання, затвердженого Наказом Державного комітету України з енергозбереження 04 серпня 2000 № 64, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2000 року за № 653/4874, рішення про сплату підвищеної плати за неефективне використання енергоресурсів приймається відповідно до законодавства України на підставі акта перевірки підприємства, складеного інспектором і оформлюється постановою про сплату підвищеної плати. Підприємство повинно внести підвищену плату протягом 30 днів з дня винесення постанови про її застосування. У разі несплати підвищеної плати в зазначений термін, грошова сума стягується в судовому порядку.

Судом першої інстанції встановлено, що 26лютого 2008 року територіальним управлінням Державної інспекції з енергозбереження по Львівській області було проведено планову перевірку стану використання паливно-енергетичних ресурсів КП «Сокальтеплокомуненерго», за результатами якої складено акт № 18-13/10. Перевіркою встановлено занижений коефіцієнт потужності в електромережах підприємства (котельні по вул. Героїв УПА, 21 а; Тартаківська, 2а; Стуса, 6а; Петрушевича, 3; Шептицького, 82; ЦТП-1).

За наслідками перевірки 26 лютого 2008 року територіальним управлінням Державної інспекції з енергозбереження по Львівській області було винесено постанову № 18-13/04 про сплату підвищеної плати за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів, якою відповідачу за порушення пункту 4 Загального положення про порядок нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів у суспільному виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року № 786, нараховано економічні санкції за перевитрати електричної енергії в обсязі 82183 кВт*год. у вигляді енергетичного збору в розмірі подвійної плати, які складають 58027,77 грн.

У зв'язку із несплатою відповідачем у встановлений йому строк економічних санкцій за перевитрати електричної енергії у вигляді енергетичного збору згідно з постановою територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Львівській області від 26 лютого 2008 року № 18-13/04 прокурор звернулася до суду з позовом про їх стягнення в інтересах держави.

У провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа № 2а-9447/08/1370 за позовом КП «Сокальтеплокомуненерго» про оскарження постанови територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Львівській області № 18-13/04 від 26 лютого 2008 року про сплату підвищеної плати за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2010 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року, КП «Сокальтеплокомуненерго» було відмовлено у задоволенні вказаного позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 квітня 2015 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року справу за позовом КП Сокальської міської ради «Сокальтеплокомуненерго» до Державної інспекції з енергозбереження про визнання протиправною та скасування постанови територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Львівській області № 18-13/04 від 26 лютого 2008 року «Про сплату підвищеної плати за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів» за клопотанням позивача закрито у зв'язку з припиненням відповідача.

Таким чином, постанова територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Львівській області № 18-13/04 від 26 лютого 2008 року не скасована, є чинною та подвійна плата за нераціональне (неефективне) використання паливно-енергетичних ресурсів в розмірі 58027,77 грн. відповідачем не сплачена, а тому підлягає стягненню в судовому порядку.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу комунального підприємства Сокальської міської ради «Сокальтеплокомуненерго» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року у справі № 2а-2963/08/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 02 грудня 2016 року.