Справа № 825/1606/16
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1606/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кашпур О.В.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Міністертства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Чернігівського відділу міліції УМВС України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Чернігівського відділу міліції УМВС в Чернігівській області, в якому просила: визнати протиправним та скасувати наказ заступника голови ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 15 серпня 2016 року № 21 о/с про звільнення майора міліції ОСОБА_2 з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Деснянського відділу міліції Чернігівського міського відділу УМВС.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року відмовлено у задовленні позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні -не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 проходила службу в органах внутрішніх справ та згідно з наказом від 05.12.2012 року №224 о/с тимчасово виконуючого обов'язки начальника УМВС України в Чернігівській області на підставі постанови Апеляційного суду Чернігівської області від 22.11.2012 року була звільнена у запас Збройних Сил України за п.64 "й" (у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення злочину або адміністративного корупційного правопорушення).

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.02.2013 року по справі № 825/78/13-а в задоволенні позову було відмовлено. Не погоджуючись з зазначеною вище постановою суду позивачка звернувся з апеляційною скаргу до Київського апеляційного адміністративного суду, в ході розгляду якої останній апеляційну скаргу задовольнив та скасував постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.02.2013 року. Наказ УМВС України в Чернігівській області від 05.12.2012 року № 224 о/с було визнано незаконним та зобов'язано відповідача поновити ОСОБА_2 на роботі.

На підставі вищезазначеної постанови Київського апеляційного адміністративного суду, наказом начальника УМВС України в Чернігівській області від 31.07.2013 року № 176о/с попередній наказ від 05.12.2012 року № 224о/с в частині звільнення ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ скасовано, з поновленням позивачки на службі. Одночасно частиною другою цього наказу ОСОБА_2 з 05.12.2012 року було увільнено від займаної посади, з залишенням її в розпорядженні начальника Чернігівського міського відділу УМВС, до закінчення дії обставин, що визнані судом як такі, що забороняють звільнення (ч.3 ст. 184 Кодексу законів про працю України).

Позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 31.07.2013 року № 176о/с в частині увільнення від займаної посади та поновлення на посаді. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.10.2013 року в справі № 825/3300/13-а у задоволенні позову було відмовлено. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в ході розгляду якої, вищезазначена постанова Чернігівського окружного адміністративного суду була скасована, а позовні вимоги задоволені частково: визнано протиправним та скасовано наказ начальника УМВС України в Чернігівській області від 31.07.2013 року № 176о/с в частині увільнення майора міліції ОСОБА_2, дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Деснянського відділу міліції Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області.

Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2014 року залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.09.2015 року.

Наказом УМВС України в Чернігівській області від 30.10.2015 року № 406 о/с ОСОБА_2 знову було звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п.64 "й" з 02.11.2015 року. Позивачка в черговий раз поданла адміністративний позов до суду.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.12.2015 року у справі №825/3657/15-а оскаржуваний наказ визнано протиправним та скасовано. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2016 року вказана вище постанова Чернігівського окружного адміністративного суду залишена без змін, а апеляційна скарга УМВС України в Чернігівській області без задоволення.

На підставі постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.12.2015 року відповідачем винесено наказ від 19.05.2016 року № 13о/с, яким скасовано пункт наказу УМВС України в Чернігівській області від 30.10.2015 року № 406о/с в частині звільнення позивачки та одночасно звільнено у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за п.64 "й" (у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення злочину або адміністративного корупційного правопорушення) майора міліції ОСОБА_2 з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Деснянського відділу міліції Чернігівського міського відділу УМВС з 02.11.2015 року.

ОСОБА_2 повторно звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з позов про скасування наказу від 19.05.2016 року № 13о/с. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.07.2016 року по справі № 825/1119/16 позовні вимоги задоволено та скасовано наказ від 19.05.2016 року № 13о/с. Постанова не буда оскаржена сторонами та набрала законної сили.

У зв'язку з цим, наказом УМВ в Чернігівській області № 21 о/с від 15.08.2016 року скасовано пункт наказу УМВС від 19.05.2016 року № 13 о/с в частині звільнення майора міліції ОСОБА_2, дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Деснянського відділу міліції Чернігівського міського відділу УМВС, 02.11.2015 року на підставі постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.07.2016 року № 825/1119/16.

Разом з тим, наказом згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів МВС у запас Збройних сил України (з постановленням на військовий облік) за п. 64 "й" (у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення злочину або адміністративного корупційного правопорушення) майора міліції ОСОБА_2, дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Деснянського відділу міліції Чернігівського міського відділу УМВС.

Не погоджуючись із вказаним наказом, вважаючи його протиправним, позивачка звернулась до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Спірні відносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114.

При цьому колегія суддів зазначає, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Згідно пп. "й" п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР №114 від 29 липня 1991 року, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення злочину або адміністративного корупційного правопорушення.

Відповідно до п. 67 Положення, особи рядового або начальницького складу, засуджені за вчинення злочину або притягнуті до адміністративної відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, підлягають звільненню із служби в органах внутрішніх справ у триденний строк з дня отримання органом внутрішніх справ копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.

Зазначені приписи прямо кореспондують вимогам абз. 2 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції, чинного на час виникнення спірних правовідносин, згідно яким інші особи, яких притягнуто до кримінальної або адміністративної відповідальності за корупційні правопорушення, пов'язані з порушенням обмежень, передбачених цим Законом, підлягають звільненню з відповідних посад у триденний строк з дня отримання органом державної влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, якщо інше не передбачено законом.

Отже, особи, яких притягнуто до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення, підлягають безумовному звільненню зі служби в органах внутрішніх справ у триденний строк з дня отримання органом внутрішніх справ копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.

Згідно ст. 12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч. 9 ст. 14 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", за кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Відповідно до п. 17 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, вагітні жінки і матері з числа осіб рядового і начальницького складу користуються всіма правами і пільгами, встановленими законодавством.

Зокрема, ч. 3 ст. 184 Кодексу законів про працю України передбачено, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років ч.6 ст.179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу від 15 серпня 2016 року №21 о/с про звільнення ОСОБА_2 з посади дільничого інспектора міліції, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові зазначив, що притягнення до відповідальності позивачки відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» є безумовною підставою для звільнення зі служби в ОВС,. Крім того, суд вказав на ту обставину, що на момент видання оскаржуваного наказу дитині позивачки виповнилось три роки, а отже відповідач мав всі підстави для видання наказу про звільнення позивачки зі служби в ОВС за ст. 22 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та ст.64 п. «й» Положення про проходження служби.

Колегія суддів не може погодитись з такими доводами суду першої інстанції з оглдяду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» за вчинення корупційних правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 4 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності в установленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч.1 ст. 6 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Стаття 21 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» визначає види відповідальності за корупційні правопорушення, у т.ч. і дисциплінарну.

Згідно ст..22 Закону особи, яких притягнуто до адміністративної відповідальності за корупційні правопорушення, пов»язані з порушенням обмежень, передбачених цим Законом, підлягають звільненню з посад у триденний строк з дня отримання органом державної влади, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, якщо інше не передбачено законом.

Отже, одним із наслідків притягнення особи до відповідальності за вчинення корупційного правопорушення є звільнення з посади.

Відповідна підстава для звільнення передбачена Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складок ОВС, затвердженого постановою КМ України №114 від 29 липня 1991 року. Зокрема, відповідно до пункту «й» статті 64 Положення передбачено звільнення осіб рядового, старшого і вищого начальницького складу зі служби в запас у разі набрання сили рішенням суду про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення.

Отже, питання про звільнення особи зі служби в ОВС у зв'язку з притягненням до адміністративної відповідальності за вчинення корупційного діяння є видом дисциплінарного стягнення

Вирішуючи питання законності прийнятого відповідачем наказу про звільнення позивачки зі служби за ст. 64 пунктом «й» Положення, судова колегія звертає увагу на те, чи дотримано органом публічної служби строки накладення дисциплінарного стягнення.

Так, відповідно до ст. 148 КЗпП України загальний строк накладення дисциплінарного стягнення встановлено не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуюючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування у відпустці.

Статтею 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України встановлено, що дисциплінарне стягнення накладається у строк до 1 місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі ведення за фактом учинення проступку провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності чи перебування у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2013 року, постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.09.2012 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 172-1 КпАП України, ч.1 ст. 6 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Зазначена постанова суду була залишена без змін відповідно до постанови Апеляційного суду Чернігівської області від 22.11.2012 року..

Отже, строк накладення дисциплінарного стягнення на позивачку не пізніше 6 місяців з дня вчинення проступку закінчився.

Та обставина, що позивачка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 3 років, не може бути підставою для відтермінування строку накладення дисциплінарного стягнення на більш пізніший строк, оскільки таке відтермінування можливе лише у випадку перебування у відпустці чи у період тимчасової непрацездатності та стосується строку накладення стягнення до 1 місяця.

Отже, оскільки строки накладення дисциплінарного стягнення на позивачку ОСОБА_2.у вигляді звільнення з роботи закінчились, відповідач не мав правових підстав для видання наказу №21 о/с від 15 серпня 2016 року про звільнення ОСОБА_2 зі служби в ОВС України.

Що стосується доводів позивачки про те, що не може бути застосовано два стягнення за вчинення одного правопорушення, то колегія суддів вважає, що судом першої інстанції цим правовідносинам надано вірну оцінку, оскільки притягнення позивачки судом до адміністративної відповідальності за корупційне діяння і звільнення після цього не є подвійним покаранням, так як підставою для звільнення ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ стало порушення службової дисципліни, яке виразилось у вчиненні позивачем корупційного діяння..

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, оскільки прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального законодавства.

Відповідно до ст. ст. 198, 202 КАС України, суд апеляційної інстанції має право за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду скасувати її та прийняти нову постанову.

Керуючись ст. ст. 41,160,197,198,202,205,207,212,254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нову постанову наступного змісту.

Визнати протиправним та скасувати наказ заступника голови ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 15 серпня 2016 року №21 о/с про звільнення майора міліції ОСОБА_2 з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Деснянського відділу міліції Чернігівського відділу УМВС.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України у порядку та в строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 30 листопада 2016 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.