Справа № 826/40/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

23 листопада 2016 року 08:45 справа №826/40/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна"
до1. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Стрюкової Ірини Олександрівни 2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
третя особаПублічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра"
провизнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" (далі по тексту - позивач, ПАТ "СК "Універсальна") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Стрюкової Ірини Олександрівни (далі по тексту - відповідач 1, Уповноважена особа, Стрюкова І.О.) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - відповідач 2, Фонд), в якому просить зобов'язати відповідача 1 акцептувати вимогу кредитора ПАТ "СК "Універсальна" у розмірі 171 728,13 грн. і включити її до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 січня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/40/16, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" (далі по тексту - третя особа, ПАТ "Комерційний банк "Надра"), закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 04 травня 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представники відповідача 1 та третьої особи проти позову заперечили; представник відповідача 2 до суду не прибув, у зв'язку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Між ВАТ "Страхова компанія "Універсальна", яке в подальшому перейменовано в ПАТ "СК "Універсальна", як страховиком, та ТОВ "Т.М.К. Інвест", назву якого замінено на ТОВ "Сі Бі Ель", як страхувальником, укладено договір добровільного страхування майна 14 серпня 2009 року №2210/200/000175, предметом якого стали майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: нежилим приміщенням №111 (літ. А), що знаходиться в будинку №59 по вулиці Жилянській у місті Києві, загальною площею 435,40 кв. м., його внутрішнім та зовнішнім оздобленням.

24 січня 2010 року нежиле приміщення №111 будинку №59 по вулиці Жилянській в місті Києві було затоплено внаслідок витікання води із системи опалення, розташованої в приміщенні вентиляційної камери другого поверху будівлі.

Актом огляду приміщення та встановлення стану оздоблення та майна від 29 січня 2010 року №29/01, складеного комісією за участю, зокрема представників ВАТ "СК "Універсальна" та ТОВ "Сі Бі Ель", встановлено факт пошкодження оздоблення застрахованого майна.

За страховим актом № ПАТ "СК "Універсальна" визнала зазначену подію страховим випадком і згідно з розрахунком суми страхового відшкодування призначила до виплати страхове відшкодування в розмірі 171 728,13 грн.

В подальшому, у межах розгляду господарської справи №22/400 за позовом ПАТ "СК "Універсальна" до ТОВ "Порядок.ОК. Управління та експлуатація нерухомості" про відшкодування збитків в порядку регресу, проведено комплексну судову інженерно-технічну експертизу, за результатами якої експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз складено висновок від 21 лютого 2013 року №2123/2124/12-46.

В даному висновку експерти зазначили, що існує причинно-наслідковий зв'язок між діями (бездіяльністю) посадових осіб ВАТ "КБ "Надра" (або спеціально уповноваженого власником на експлуатацію і утримання приміщення №201 особи) та настанням події аварії на мережах централізованого опалення та вентиляції, яка мала місце 24 січня 2010 року в будинку №59 по вулиці Жилянській в місті Києві, внаслідок якої відбулась розгерметизація теплообмінника калориферу в приточно-витяжній камері (П-3; П-7) з наступним залиттям приміщення №111 на першому поверсі даного будинку.

Відтак, виплативши ТОВ "Сі. Бі. Ель." страхове відшкодування за договором добровільного страхування майна, ПАТ "СК "Універсальна" вважає, що відповідно до статей 993, 1191 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" у межах фактичних витрат набуло право вимагати їх відшкодування від особи, відповідальної за завдані збитки, а саме - ПАТ "Комерційний банк "Надра".

Так, з метою відшкодування завданої шкоди ПАТ "СК "Універсальна" звернулась до суду із позовом до ПАТ "Комерційний банк "Надра"

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07 жовтня 2014 року по справі №910/12320/13, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18 березня 2015 року в задоволенні позову ПАТ "СК "Універсальна" відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 28 травня 2015 року рішення Господарського суду міста Києва від 07 жовтня 2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18 березня 2015 року у справі №910/12320/13 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року №83 "Про віднесення ПАТ "Комерційний банк "Надра" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування 05 лютого 2015 року прийнято рішення №26 про запровадження з 06 лютого 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Комерційний банк "Надра".

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ "Комерційний банк "Надра", запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №85 від 23 квітня 2015 року про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Комерційний банк "Надра" до 05 червня 2015 року включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Комерційний банк "Надра" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкової І.О. до 05 червня 2015 року включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 04 червня 2015 року №356 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Надра" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015 року №113, "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Комерційний банк "Надра" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Комерційний банк "Надра" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Надра" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову І.О. строком на 1 рік з 05 червня 2015 року до 04 червня 2016 року включно.

30 червня 2015 року позивач звернувся до відповідача 1 із заявою про визнання вимог кредитора №879/09-203, у якій просив розглянути грошові вимоги до ПАТ "Комерційний банк "Надра" про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 171 728,13 грн. шляхом включення їх до реєстру акцептованих вимог кредиторів в порядку черговості, встановленої Законами України.

Відповідно до довідки Уповноваженої особи Стрюкової І.О. від 06 листопада 2015 року №26-5-28975, позивача повідомлено, що на підставі пункту 2 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вимоги ПАТ "СК "Універсальна" не визнані в повному обсязі у зв'язку з не підтвердженням даних вимог фактичними балансовими даними та документами, що містяться у розпорядженні Уповноваженої особи.

Позивач вважає протиправним не включення його до реєстру кредиторів посилаючись на обставини, встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 12 серпня 2015 року по справі №910/12320/13, що підтверджують наявність правових підстав для отримання відшкодування завданої ПАТ "Комерційний банк "Надра" шкоди у розмірі 171 728,13 грн.

Відповідачі в письмових запереченнях проти позову вказали на правомірність дій щодо не включення не включення до реєстру кредиторів з підстав неналежного обґрунтування вимог.

Третя особа письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог до суду не надала.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Суд встановив, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 04 червня 2015 року №356 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 05 червня 2015 року №113 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Комерційний банк "Надра" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Комерційний банк "Надра" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Надра" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову І.О. строком на 1 рік з 05 червня 2015 року до 04 червня 2016 року включно.

Інформацію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Надра" опубліковано в газеті "Голос України" 12 червня 2015 року №103 (6107).

Відповідно до частин другої та четвертої статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Частина п'ята статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлює, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

З наведених норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" випливає, що до реєстру акцептованих вимог кредиторів підлягають включенню документально підтверджені вимоги до банку, заявлені у межах 30-денного строку, визначеного у статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Судом встановлено, що позивач у визначений законодавством термін (протягом 30днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Надра", та призначення уповноваженої особи Фонду) звернувся до відповідача 1 із заявою від 30 червня 2015 року про включення його до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Вирішуючи питання належності позивача до кола кредиторів ПАТ "Комерційний банк "Надра", суд виходить із наступного.

За визначенням статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитор банку - це юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статті 525, 526 Цивільного кодексу України встановлюють, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України визнається його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Звертаючись до відповідача 1 із заявою про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів, позивач не надав доказів, які б підтверджували кредиторські вимоги ПАТ "СК "Універсальна", що свідчить про правомірність відхилення вимог на суму 171 728,13 грн.

При цьому посилання ПАТ "СК "Універсальна" на постанову Вищого господарського суду України від 28 травня 2015 року, якою скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 07 жовтня 2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18 березня 2015 року у справі №910/12320/13 та передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції, не приймається судом до уваги, оскільки на момент розгляду заяви позивача судовий рішення у справі №910/12320/13 не набрало законної сили.

Водночас суд звертає увагу, що рішенням Господарського суду міста Києва від 12 серпня 2015 року по справі №910/12320/13, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 листопада 2015 року, встановлено що саме ПАТ "Комерційний банк "Надра", як власник приміщення №201 будинку №59 по вулиці Жилянській в місті Києві, є особою, відповідальною за завдані ТОВ "Сі. Бі. Ель" збитки; ПАТ "СК "Універсальна" сплативши ТОВ "Сі. Бі. Ель." страхове відшкодування за договором добровільного страхування майна, відповідно до статей 993, 1191 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" у межах фактичних витрат набув право вимагати відшкодування збитків з ПАТ "Комерційний банк "Надра" в порядку регресу в розмірі 171 728,13 грн.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд вважає доведеним факт наявності у ПАТ "СК "Універсальна" документально підтверджених кредиторських вимог до ПАТ "Комерційний банк "Надра", як до боржника, щодо його майнових зобов'язань на суму 171 728,13 грн.

Відповідно до частини другої статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно з пунктом 4.25 розділу 4 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 липня 2012 року №2 (далі по тексту - Положення), реєстр вимог подається до Фонду на пронумерованих, прошнурованих (прошитих) аркушах та засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку і відбитком печатки банку.

Пункт 4.31 розділу 4 Положення передбачає, що у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнані уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів; документів, які відповідно до законодавства України підтверджують правонаступництво юридичної особи внаслідок реорганізації, за вимогами кредиторів, яких включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів; письмової відмови кредитора від вимог; клопотання уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку про виправлення помилки, допущеної нею чи попередньою уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку під час акцептування вимог кредиторів.

Фонд за потреби має право вимагати від уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку додаткову інформацію щодо внесення змін до реєстру вимог.

З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів, які б спростовували наявність у позивача документально підтверджених кредиторських вимог до ПАТ "Комерційний банк "Надра", та подання ПАТ "СК "Універсальна" заяви про визнання кредиторських вимог у строк, встановлений частиною п'ятою статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання відповідача 1 внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Комерційний банк "Надра", включивши грошові вимоги ПАТ "СК "Універсальна" у розмірі 171 728,13 грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, на думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, адміністративний позов ПАТ "СК "Універсальна" підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Окремо суд вважає за необхідне висловитись щодо підсудності даного спору адміністративному суду.

Суду відома позиція Верховного суду України, викладена у постановах від 16 лютого 2016 року у справі №826/2043/15 та від 15 червня 2016 року у справі №826/20410/14, згідно з якою на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів, а спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Відповідно до частини першої статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Поряд із цим, зазначена правова норма одночасно передбачає, що суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Проаналізувавши зміст постанови Верховного Суду України від 16 лютого 2016 року у справі №826/2043/15, суд встановив, що вона не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки стосується обставин щодо включення грошових вимог органу Пенсійного фонду України до реєстру акцептованих вимог кредиторів; що стосується правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 15 червня 2016 року у справі №826/20410/14 з приводу включення фізичної особи - вкладника банку, до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд вважає за можливе відступити від правової позиції, викладеної у цій постанові.

Висновок Верховного Суду України у постанові від 15 червня 2016 року у справі №826/20410/14 зводиться до того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на правовідносини, які врегульовані нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а тому спори, які виникають на стадії ліквідації банку, належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Проте, на думку суду, застосування норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у контексті спірних правовідносин є помилковим, виходячи з такого.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" банкрутство - це визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури; неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Пункт 2 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що справи про банкрутство підвідомчі господарським судам.

З наведеного слідує, що Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Разом з цим, частиною третьою статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Суд звертає увагу, на те, що спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним Законом, що визначає правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України.

Частина восьма статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлює, що дія Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" на банки не поширюється.

У свою чергу норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачають особливу процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку, відмінну від порядку ліквідації банкрута, яка здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства згідно із Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме: виведення неплатоспроможного банку з ринку здійснюється на підставі відповідної постанови Правління Національного банку України за правилами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що не передбачає порушення справи про банкрутство в господарському суді.

Суд також зауважує, що за суб'єктним складом відповідачів та характером виконуваних ними функцій дана справа є публічно-правовим спором.

Так, згідно з частиною першою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до визначення пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, спір набуває ознак публічно-правового за наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, які виконують владні управлінські функції.

За визначенням статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Частина перша статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлює, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює зокрема такі функції: здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків.

Відповідно до положень частин першої-третьої статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України".

Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Усі або частина повноважень Фонду, визначені цим Законом, можуть бути делеговані одній або кільком уповноваженим особам Фонду. У разі делегування повноважень кільком уповноваженим особам Фонд зазначає обсяг повноважень кожної з них. Здійснення повноважень органів управління банку може бути делеговано тільки одній уповноваженій особі.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що Фонд та уповноважена особа Фонду виконують управлінські владні функції, визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у тому числі по виконанню дій із забезпечення виведення банку з ринку та організації виплат відшкодувань за вкладами.

Зазначене кореспондується із позицією, викладеною у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів", а саме у пункті 25 зазначеної постанови Пленум Вищого адміністративного суду України вказав наступне: "Відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України".

Крім того, з урахуванням наведеного суд вважає за необхідне зазначити, що спірні правовідносини виникли між вкладником та Фондом і його Уповноваженою особою як наслідок запровадження процедури ліквідації банку, а не у межах процедури банкрутства, та без участі банку, як боржника

Отже, суд приходить до висновку, що даний спір з приводу виконання відповідачами функцій з організації виплати відшкодування за вкладами є публічно-правовим та має розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Стрюкову Ірину Олександрівну внести зміни до акцептованого реєстру кредиторів та включити вимоги Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" в розмірі 171 728,13 грн. (сто сімдесят одна тисяча сімсот двадцять вісім гривень тринадцять копійок) до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень нуль копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко