Справа № 826/27135/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22 листопада 2016 року 15 год. 00 хв. № 826/27135/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Тутковський Інтегровані рішення» до державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, з урахуванням усунення виявлених недоліків, надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Тутковський Інтегровані рішення» (далі - позивач, ТОВ «Тутковський Інтегровані рішення») до державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 15 липня 2015 року № та № (далі - оскаржувані рішення).

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті відповідачем на підставі висновків, зроблених за результатами перевірки позивача, які не відповідають фактичним обставинам.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

Під час переходу до розгляду справи по суті представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та наданих на його обґрунтування доказах, а представник відповідача не визнав позов та просив відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Надра Інтегровані Рішення» (далі - ТОВ «Надра Інтегровані Рішення») з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійснені фінансово-господарських взаємовідносин із ПАТ «Укргазвидобування», ТОВ «Перша Українська Газонафтова Компанія», ТОВ «Надра Геоцентр», СП ПГНК та контрагентами-постачальниками за період з 01 по 30 листопада 2014, ТОВ «НВЦУ» та контрагентами-покупцями за період з 01 по 31 січня 2015, за наслідком якої складено акт від 07 травня 2015 року №406/26-54-22-03/32705573 (далі - акт перевірки).

Актом перевірки встановлені наступні порушення:

- п. 138.1 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, з урахуванням припису п. 57.1 ст. 57 та п. 2 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі - ПК України), встановлено неможливість включення до складу витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування на суму 116666,67 грн. у 2015 році по операціях з ТОВ «НВЦУ»;

- п. 138.1 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток за період за 2014 рік на суму 668466,00 грн.;

- п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 766073,33 грн.

На підставі вищевикладеного, 15 липня 2015 року відповідачем прийнято оскаржувані рішення:

- №, яким ТОВ «Надра Інтегровані Рішення» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем у розмірі 766073,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 383036,50 грн.

- №, яким ТОВ «Надра Інтегровані Рішення» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств за основним платежем у розмірі 668466,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 334233, 00 грн.

За наслідком адміністративного оскарження, оскаржувані рішення залишені без змін, а скарги позивача без задоволення.

Відповідно до наявних в матеріалах справи документів судом вбачається, що позивач є правонаступником ТОВ «Надра Інтегровані Рішення».

Суд погоджується із доводами представника позивача щодо наявності підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів, а також аналізу наступних норм та обставин.

Так, як слідує зі змісту акту перевірки відповідач дійшов висновку, що укладені між ТОВ «Надра Інтегровані Рішення» та ПАТ «Укргазвидобування» договори та підписані на їх виконання інші первинні документи не підтверджують необхідність та реальне використання транспортних засобів, обладнання й устаткування, яке нібито позивач отримував у оренду від ТОВ «Надра Геофізика» та ПАТ «Каротаж-Прайм» з метою виконання умов договорів з ПАТ «Укргазвидобування», оскільки згідно калькуляції до договору №3/2014-Кр/Т від 27 серпня 2014 року передбачено програмно-апаратні засоби, які є відмінними від орендованих від ТОВ «Надра Геофізика» та ПАТ «Каротаж - Прайм».

Крім того, відповідач стверджує, що відповідно до калькуляції до договору №3/2014-Кр/Т від 27 серпня 2014 року передбачено витрати на оплату праці в розмірі 136493,50 грн. для 5 працівників, а саме: провідний геолог, провідний геофізик, геофізик першої категорії, геолог першої категорії, геолог. Отже, за висновком відповідача, у позивача не виникало виробничої потреби в отриманні послуг аутсорсингу персоналу для виконання сейсмічних досліджень за технологію 3D та/або для забезпечення нормального використання транспортних засобів, що передбачені договором №11-О-2014, оскільки додатком №1 до даного договору вказано перелік працівників, що є відмінними від передбаченої договором №3/2014-Кр/Т необхідності.

Висновки, які викладені в акті перевірки, дають суду підстави стверджувати, що відповідачем досліджувалися господарські взаємовідносини ТОВ «Надра Інтегровані Рішення» з ТОВ «Надра Геофізика» та ПАТ «Каротаж-Прайм» з метою виконання умов договорів з ПАТ «Укргазвидобування», зокрема договору №3/2014-Кр/Т від 27 серпня 2014 року.

В інформаційному листі Вищого адміністративного суд України від 02 червня 2011 року (06 травня 2011 року) №742/11/13-11 зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що між позивачем та ТОВ «Надра Геофізика» укладено договір №11-О-2014 від 03 вересня 2014 року (далі - договір №11-О-2014), предметом якого є надання виконавцем за плату послуг аутсорсингу персоналу, протягом терміну дії договору (а саме: забезпечення клієнта персоналом для виконання сейсмічних досліджень за технологію 3D та/або надання послуг для забезпечення нормального використання транспортних засобів, клієнта, обладнання та устаткування).

Пунктом 1.4 договору №11-О-2014 передбачено, що перелік працівників, які залучаються в рамках надання послуг за даним договором визначається додатком до даного договору.

Додатком №1 до договору №11-О-2014 визначено перелік працівників, а додатком №2 протокол погодження ціни.

В подальшому, між вказаними вище суб'єктами господарювання укладеного додаткову угоду №1 від 01 жовтня 2014 року до договору №11-О-2014 з відповідними додатками до нього.

На підтвердження реальності вчинення господарських операцій позивача з ТОВ «Надра Геофізика» надано суду наступні документи: акт №3 здачі-приймання послуг з оренди від 30 листопада 2014 року по договору 11-О-2014, оборотно-сальдові відомості, платіжні доручення.

Крім того, 03 вересня 2014 між позивачем та ТОВ «Надра Геофізика» укладено договір №12-О-2014 (далі - договір №12-О-2014), відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування транспортні засоби, обладнання, устаткування (перелік яких визначено додатками до даного договору).

По господарським взаємовідносинам на підставі договору №12-О-2014 позивачем подано суду відповідні додатки до останнього, акт прийому-передачі транспортних засобів, обладнання та устаткування, акт повернення транспортних засобі, обладнання та устаткування, додаткову угоду, оборотно-сальдові відомості, платіжні доручення тощо.

Поряд з цим, 01 жовтня 2014 року між ТОВ «Надра Інтегровані Рішення» та ПАТ «Каротаж-Прайм» укладено договір №21-О-2014 (далі - договір №21-О-2014), відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування транспортні засоби, обладнання, устаткування (перелік яких визначено додатками до даного договору).

Згідно п. 1.2. договору №21-О-2014, метою оренди є виконання сейсморозвідувальних робіт за технологією 3D на площах ПАТ «Укргазвидобування».

На підтвердження реальності взаємовідносин з вказаним вище контрагентом позивачем надано додаток №1 до договору №21-О-2014, яким визначено перелік транспортних засобів, обладнання та устаткування, додаток №2 до договору №21-О-2014 - протокол погодження договірної ціни, акти прийому-передачі транспортних засобів, обладнання та устаткування по договору оренди №21-О-2014, акти повернення транспортних засобів, обладнання та устаткування по договору оренди №21-О-2014, оборотно-сальдові відомості, платіжні доручення.

При цьому, слід зауважити, що доводи викладені відповідачем в акті перевірки відносно неможливості ідентифікувати осіб, які здійснювали рух основних засобів, з огляду на відсутність в актах прийому-передачі транспортних засобів та устаткування прізвищ осіб, якими підписано вказані акти, судом не приймаються до уваги, оскільки останні містять в собі реквізити зверху «Затверджую від Орендодавця» та «Затверджую від Орендаря» прізвища осіб, що підписали відповідні акти.

Таким чином, вказані обставини, на думку суду, дають в повній мірі ідентифікувати осіб, які здійснювали рух основних засобів.

При цьому, судом при вирішення спору по суті беруться до уваги листи ТОВ «Надра Геофізика» та ПАТ «Каротаж-Прайм» щодо наявності на балансі останніх обладнання та технологічного транспорту.

В той же час, як вже вказано вище судом, висновки викладені в акті перевірки щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «Надра Геофізика» та ПАТ «Каротаж-Прайм» досліджувалися податковим органом в контексті укладеного останнім договору з ПАТ «Укргазвидобування» №3/2014-Кр/Т від 27 серпня 2014.

З наданих пояснень ТОВ «Тутковський Інтегровані рішення» слідує, що договори з ТОВ «Надра Геофізика» та ПАТ «Каротаж-Прайм» укладалися позивачем з метою виконання договору підряду на проведення проектних та геологорозвідувальних робіт сейсморозвідувальні роботи на Родніковій, Семенцівській та Абазівській площах за технологією 3D від 30 липня 2012 року №969/12 (далі - договір №969/12), а не на виконання договору №3/2014-Кр/Т.

На підтвердження виконання вищевказаного договору в матеріалах справи наявні всі належним чином оформленні первинні документи.

В даному випадку, судом вбачається чіткий взаємозв'язок між укладеними позивачем договорами з ТОВ «Надра Геофізика» та ПАТ «Каротаж-Прайм» з метою виконання договору №969/12, а не договору №3/2014-Кр/Т, а тому висновок відповідача про не підтвердження необхідності укладання останніх для здійснення позивачем своєї господарської діяльності, на думку суду, є хибним.

Більш того, такі висновки відповідача не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого адміністративного суду України від 25 вересня 2013 року у справі №К/9991/82116/12.

Разом з цим, в судовому засіданні 14 березня 2016 року допитано в якості свідка ОСОБА_2, який на час укладання та виконання договорів займав посаду директора ТОВ «Надра Геофізика».

Свідка повідомлено про його права, що передбачені ст. 65 КАС України, та про кримінальному відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову від давання показань з непередбачених законом підстав. Вказані обставини підтверджені розпискою та присягою свідка.

Так, у відповідному судовому засіданні ОСОБА_2 під звукозапис повідомив суд, що ним дійсно підписано та укладено договори з ТОВ «Тутковський Інтегровані рішення», а роботи (надання послуг тощо), виконання яких було передбачено умовами останніх здійснено в повному обсязі.

Судом при вирішення спору по суті враховані вищевказані пояснення ОСОБА_2

Що ж стосується взаємовідносин позивача з ТОВ «Науково-виробничий центр Укргеотехнології» суд звертає увагу на наступне.

Між зазначеними суб'єктами господарювання укладено договір №4/10-14 від 28 жовтня 2014 року, відповідно до якого замовник доручає, виконавець приймає на себе зобов'язання з виконання робіт зі створення петрофізичних моделей з метою оцінки підрахункових матеріалів колекторів нижньої пермі та верхнього карбону родовищ центральної частини ДДЗ.

Контролюючий орган в акті перевірки вказує, що основним контрагентом-постачальником ТОВ «Науково-виробничий центр Укргеотехнології» у січні 2015 року було ТОВ «Бріола», яке, в свою чергу, згідно відомостей Західної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області являється учасником «конвертаційних центрів», діяльність яких спрямована на формування податкового кредиту фіктивними підприємствами та підприємств «клієнтів».

За таких обставин, перевіряючий дійшов висновку, що правочини між ТОВ «Надра Інтегровані Рішення» та ТОВ «Науково-виробничий центр Укргеотехнології» не спрямовані на реальне настання наслідків, а право позивача на включення до складу витрат на підставі первинних документів у останнього не виникає.

Суд критично ставить до вищевикладених доводів, оскільки згідно листа ТОВ «Науково-виробничий центр Укргеотехнології» №38-15 від 25 липня 2015 року, ТОВ «Бріола» не залучалося в якості субпідрядної організації при виконання ним робіт на замовлення позивача згідно договору №4/10-14 від 28 жовтня 2014 року.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, роботи на виконання договору №4/10-14 від 28 жовтня 2014 року здійснені протягом лютого-квітня 2015 року, що підтверджується актами виконаних робіт, які містяться в матеріалах справи.

При цьому, позивачем було перераховано на користь ТОВ «Науково-виробничий центр Укргеотехнології» кошти, саме як попередню оплату, що підтверджується платіжним дорученням та оборотно-сальдовою відомістю.

Отже, за підсумком зазначеного суд приходить до висновку, що доводи податкового органу в цій частині є хибними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно з пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Тобто, платник податків може формувати валові витрати у разі реального придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності що, у першу чергу, має підтверджуватися належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статусу первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, валові витрати.

Відповідно до пп. 14.1.181 п.14.1 ст.14, п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 201.4, 201.6, 201.10 ст. 201 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Тобто, законодавцем визначено підставу виникнення у платника податку права на отримання податкового кредиту, пов'язану з отриманням таким платником податку податкової накладної, оформленої належним чином із зазначенням усіх обов'язкових реквізитів, визначених нормами чинного законодавства, та видану суб'єктом підприємницької діяльності, зареєстрованим платником ПДВ.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені у разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи.

Згідно зі ст. 1, ч. 3 ст. 8, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як також зазначено в інформаційному листі Вищого адміністративного суд України від 02 червня 2011 року (06 травня 2011 року) №742/11/13-11, якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатись первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені у разі фактичного здійснення господарської операції.

Господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону №996-ХІV).

Поряд з цим, згідно абз. 2 п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивачем надано усі належним чином оформлені первинні документи, якими, за переконанням суду, підтверджується реальність здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Надра Геофізика», ПАТ «Каротаж-Прайм», ТОВ «Науково-виробничий центр Укргеотехнології», у зв'язку з чим суд приходить до висновку про необґрунтованість тверджень відповідача щодо протиправного заниження позивачем податку на прибуток та податку на додану вартість.

Отже, виходячи із меж заявлених позовних вимог, зважаючи на вище викладені норми та з'ясовані обставини, суд вважає, що оскаржувані рішення прийняті протиправно, а тому, як наслідок, вони підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов товариства з обмеженою відповідальністю «Тутковський Інтегровані рішення» до державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 15 липня 2015 року № та №.

3. Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Тутковський Інтегровані рішення» () здійснений ним судовий збір у розмірі 32427,14 грн. (тридцять дві тисячі чотириста двадцять сім гривень чотирнадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві ().

Копії постанови направити сторонам (вручити їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин