Справа № 816/892/16
Суддя: Святська О. В.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 816/892/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м.Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Святської О.В.,

з участю секретаря Клонової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, треті особи: ОСОБА_1 управління Національної поліції в Полтавській області, ОСОБА_1 ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Полтавській області, Кременчуцьке обєднане ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії , -

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа ОСОБА_2 Пенсійного фонду в Кременчуцькому районі Полтавської області про признання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Вказав, що наказом ОСОБА_2 міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 150 о/с від 25.04.2014 року його було звільнено з органів внутрішніх справ за п.66

( у запас за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) в званні капітана міліції, з посади дільничного інспектора міліції ( міліція місцевого бюджету). Підстава звільнення - наказ УМВС України від 19.03.2014 року № 247, подання Кременчуцького МВ від 15.04.2014 року. Вислуга років станом на 25 квітня 2014 року складає 18 років 06 місяців 00 днів, у пільговому обчисленні - 23 роки 01 місяць 01 день. Безперервний стаж служби в ОВС становить 10 років 00 місяців 20 днів.

29 січня 2016 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Полтавській області з проханням направити подання до ОСОБА_2 пенсійного фонду в Кременчуцькому районі Полтавської області про призначення йому пенсії за вислугу років, однак на його думку йому було безпідставно відмовлено з посиланням на те,що його вислуга становить18 років 06 місяців 00 днів і вона не дає права на призначення пенсії за вислугою років.

Під час слухання справи позивач звернувся до суду з клопотанням про заміну первинного відповідача ОСОБА_1 управління національної поліції в Полтавській області на належного відповідача ОСОБА_2 міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області та змінив позовні вимоги, зазначивши, що в звязку з тим, що він проходив службу в ОСОБА_2 МВС України в Полтавській області, яке на даний час не ліквідовано, вважає що відповідачем по справі має бути дане управління.

04.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області з проханням направити подання про призначення йому пенсії за вислугу років до ОСОБА_2 пенсійного фонду у Кременчуцькому районі Полтавської області. Листом від 04.08.2016 року за вих. .№ 39/140 йому було повідомлено, що оформити пакет документів для оформлення пенсії за вислугу років немає правових підстав, оскільки його вислуга на день звільнення становить 18 років 06 місяців 00 днів.

Позивач категорично не згоден з такою позицією відповідача та вважає, що при призначенні йому пенсії згідно з п. «а» ст.12 Закону України « Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» має бути врахована пільгова вислуга років. Яка в нього складає 23 роки 01 місяць 01 день та є достатньою для призначення пенсії.

Просив визнати бездіяльність посадових осіб ОСОБА_2 міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області протиправною та зобовязати їх здійснити підготовку та надання необхідних документів до територіальних органів Пенсійного фонду України з метою оформлення, призначення та виплати йому пенсійного забезпечення .

Представник позивача ОСОБА_3 позов підтримала, просила задовольнити його в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в засідання не зявився. Надав заперечення , згідно яких вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду, а також, оскільки позивач на день звільнення не досяг віку 45 років, то він не має права на отримання пенсії за вислугою років, згідно п. «б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», необхідну кількість календарних років для призначення пенсії за вислугою років не має. Просив в задоволенні позову відмовити.

Представник третіх осіб Головного ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Полтавській області та Кременчуцького обєднаного ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Полтавській області ОСОБА_4 вважає, що позов задоволенню не підлягає, враховуючи відсутність у позивача достатнього стажу роботи для призначення пенсії за вислугою років.

Представник третьої особи Головного ОСОБА_2 національної поліції в Полтавській області в засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, надіслали заяву про розгляд справи без їх участі ,позов не визнають в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову .

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б», «д» статті 1-2 цього Закону крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу календарний рік та 6 місяців і більше.

Ч. 2 статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» передбачено, що до вислуги років особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу станів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, організації підрозділів цивільного захисту, міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання незалежно від форми навчання у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, державної пожежної охорон органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Відповідно до ст. 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 затверджено "Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (надалі - Порядок).

Згідно п.п. г п.3 вказаного Порядку, для призначення пенсій за вислугу років до вислуги років зараховується, особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Державним департаментом з питань виконання покарань, Центральним управлінням Служби безпеки, Міністерством оборони.

В засіданні встановлено, що ОСОБА_1, згідно наказу ОСОБА_2 міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 150 о/с від 25.04.2014 року було звільнено з органів внутрішніх справ за п.66 (у запас за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) в званні капітана міліції, з посади дільничного інспектора міліції ( міліція місцевого бюджету). Підстава звільнення - наказ УМВС України від 19.03.2014 року № 247, подання Кременчуцького МВ від 15.04.2014 року. Вислуга років позивача на час звільнення складає 18 років 06 місяців 00 днів, у пільговому обчисленні - 23 роки 01 місяць 01 день. Безперервний стаж служби в ОВС становить 10 років 00 місяців 20 днів.

04.07.2016 року позивач звернувся до ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області з проханням направити подання про призначення йому пенсії за вислугу років до ОСОБА_2 пенсійного фонду у Кременчуцькому районі Полтавської області.

Листом від 04.08.2016 року за вих. № 39/140 йому було повідомлено, що оформити пакет документів для оформлення пенсії за вислугу років немає правових підстав, оскільки його вислуга на день звільнення становить 18 років 06 місяців 00 днів.( а.с.96). Відмовляючи ОСОБА_1 у поданні до органів Пенсійного Фонду документів про призначення позивачу пенсії за вислугою років та заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, посилалось на те, що за п. «а» ст.12 ЗУ Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" право на пенсію за вислугу років мають особи незалежно від віку, якщо вони звільнені з служби до 1.10.2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців, але ОСОБА_1 на день звільнення має вислугу лише 18 років 06 місяців, яка не дає йому права на призначення пенсії за вислугою років. Тобто фактично відповідач вважає, що при призначенні пенсії за вислугою повинна враховуватись лише календарна вислуга, без включення вислуги в пільговому обрахуванні, або досягнення особою 45-річного віку.

Суд вважає висновки ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області помилковими, оскільки вони не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та є суб'єктивним розумінням приписів п.3 вищевказаного Положення.

З аналізу Закону та Порядку суд приходить до висновку, що приписи останніх не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги. Крім того, нормами означених нормативно - правових актів не встановлено виключень того, що роки вислуги в пільговому обрахуванні не можуть зараховуватись до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії, а впливають лише на розмір пенсії.

Фактично, відповідач побудував свою правову позицію на тому, що буквально трактували ст.12 Закону, не враховуючи при цьому відсилочну норму, що міститься в ст.17-1 цього ж Закону про те, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 порядок обчислення вислуги, що надає право на пенсію, чітко визначений і ст. 17-1 Закону прямо вказує на обов'язок відповідачів такий порядок застосовувати, використовуючи ст. 12 як норму загальну, а ст.17-1 Закону і Постанову КМУ № 393 - як спеціальну.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належить громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції Україниперебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратурі, охороні державного кордону України, податковій міліції, ОСОБА_2 державної охорони України, державній пожежній охороні, Державному департаменті України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Також у рішенні № 5-рп/2002 зазначено, що зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державною права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей. Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Таким чином, правову позицію відповідачів суд не може сприйняти інакше, як звуження змісту соціальних гарантій та пільг позивача, побудоване на довільному трактуванні норм законодавства.

Відповідно до вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007р. № 3-1, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.02.2007р. за № 135/13402, заяви про призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", подаються військовослужбовцями до органів, що призначають пенсії через уповноважені структурні підрозділи силових міністерств і відомств, з яких звільняються військовослужбовці.

Позивач звертався до відповідача із заявою відповідного зразка щодо оформлення та подання документів до органів Пенсійного фонду для призначення йому пенсії за вислугою років, проте відповідачем було відмовлено в цьому з підстав, що були викладені вище(а.с.96).

Згідно ч.2 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін, про захист яких вони просять.

Враховуючи, що фактично відповідач ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області відмовив у поданні необхідних документів до територіальних органів Пенсійного Фонду України для призначення та виплати пенсії за вислугою років ОСОБА_1 , і ця відмова оформлена листом №39/100 від 04.08.2016 року , суд вважає цю відмову такою, що є безпідставна, ґрунтується на помилковому й вибірковому застосуванні норм чинного законодавства , а тому є підстави для визнання її протиправною .

З огляду на достатній розмір вислуги років ОСОБА_1, що надає йому право на призначення відповідної пенсії, суд вважає за необхідне поновити його порушені права та зобов'язати ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області подати до органів Пенсійного фонду відповідні документи щодо призначення пенсії за вислугою років з урахуванням вислуги останнього 23 роки 01 місяць 01 день.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірного спірної відмови покладено на ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області.

В даному випадку відповідач не довів правомірність оскаржуваної відмови та не надав доказів в спростування вищевикладеного, на відміну від позивача, який довів обґрунтованість вимог, заявлених у позові. Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,17,17-1 ЗУ"Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" , постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», ст.19 Конституції України, ст.ст. 11, 71, 160-163 КАС України,-

постановив:

Позов задовольнити .

Визнати протиправною відмову ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області у формі листа № 39/140 від 04.08.2016 року в оформленні документів для призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області оформити та подати до територіальних органів Пенсійного фонду України документи для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О. В. Святська