Справа № 345/3649/16-а
Суддя: Сухарник І. І.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 345/3649/16-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2016 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Сухарник І.І.

секретаря судового засідання Мостової Ю.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калуші адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання бездіяльність протиправною, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, суд -

встановив:

що ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є пенсіонером та відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 01.01.2006 року їй повинна виплачуватися щомісячна грошова допомога у вигляді надбавки до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Однак, відповідач виплачує їй належне підвищення не в повному розмірі. Вважає, що дії відповідача грубо порушують її конституційне право на соціальний захист. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини реалізація права, яке пов'язане з отриманням бюджетних коштів, які передбачені Законом, не повинна залежати від бюджетних асигнувань та не може бути причинами невиконання органами влади зобов'язань, що визначені Законом та гарантовані Конституцією України.

Тому посилання відповідача на урядові постанови, якими з мотивів відсутності бюджетного фінансування зменшується встановлений законом розмір підвищення до пенсії, необґрунтовані.

Просить врахувати, що Законом України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20 грудня 2005 року, зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік», який набрав чинності 15 березня 2006 року, внесено зміни до ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік», якими встановлено, що пільги особам, які мають соціальний статус «дітей війни», у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за погодженням з комітетом з питань бюджету Верховної Ради України. Однак, у 2006 році оплату особам, що мають статус «дитини війни», щомісячної державної соціальної допомоги у вигляді надбавки до пенсії у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком, впроваджено не було. Закони України «Про Державний бюджет на 2006 рік» та «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік», які діяли протягом 2006 року, неконституційними не визнано.

Пунктом 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 у справі про соціальні гарантії громадян, визнано неконституційними положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік». Згідно із ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, які визнано судом неконституційними, втрачають чинність дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 зворотної дії у часі не має, а тому на період часу до 09 липня 2007 року не поширюється. З цих підстав обгрунтованими є позовні вимоги саме починаючи з 09 липня 2007 року.

Згідно зі ст. 6 Закону в редакції 2010-2014 років «дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни».

Відповідно до ст. 14 закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" «учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, іншим учасникам війни - на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність».

Згідно зі ст. 6 Закону в редакції з 28.І2.2014 р. «дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Вважає, що зазначені редакції Закону порушують ч. 3 ст. 22 Конституції України, яка гарантує, що «при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод».

З дати набрання чинності Законом вона не одержує пенсію в повній сумі саме з вини відповідача, який уповноважений призначати і виплачувати пенсію.

Предметом спірних правовідносин є призначення та виплата підвищення до пенсії за віком, тому на спірні правовідносини строк позовної давності не поширюється. У зв'язку з цим вважає, що зазначені обставини є підставою для поновлення строку звернення до суду, які просить поновити та визнати протиправною бездіяльність Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо ненарахування і невиплати підвищення до пенсії, як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 року по день звернення з цим позовом з урахуванням проведених виплат, а також нараховувати і виплачувати підвищену на 30% надбавку пенсію як дитині війни у повному розмірі в подальшому (довічно) та стягнути 50 000,00 грн. моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача - Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області подав суду заяву, в якій позов не визнає з підстав наведених в запереченні, а справу просить розглянути у їхній відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

У судовому засіданні, що відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року (в редакції від 01.01.2006 р.) дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Також Законом України "Про соціальний захист дітей війни" не визначено поняття "мінімальної пенсії за віком" як розрахункової величини для підвищення пенсії. Визначення мінімального розміру пенсії за віком надано лише в статті 28 Закону України ''Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Так, частиною 1 статті 28 Закону встановлено, що за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу (для пенсій, призначених до 01.10.2011 року - 25 років і 20 років, відповідно) мінімальний розмір пенсії встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Частиною 3 цієї статті встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Враховуючи ст. 87 ч. 1 п. 9 Бюджетного кодексу України, виплата надбавок та підвищень здійснюється з коштів Державного бюджету, а тому згідно ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з державного бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Згідно ст. 6 ч. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", із змінами, внесеними згідно із Законом № 76-УШ від 28.12.2014р., дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014р, №112 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення" внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №1381 від 28.12.2011р. "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" та встановлено розмір підвищення дитині війни в розмірі 66,43 грн.

Отже, вказаний розмір підвищення до пенсії як дитині війни позивач отримує і на даний час.

Таким чином, позивачу виплачується підвищення дитині війни у порядку та розмірах, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року № 312, та в межах бюджетних призначень на виплату такого підвищення, визначеного у Законах України про Державний бюджет України на відповідні роки. Тому вимога позивача про виплату їй підвищення до пенсії дитині війни в розмірі З0 % мінімальної пенсії за віком є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача виплачувати підвищення дитині війни в подальшому, то оскільки право позивача в майбутньому ще не порушено, суд вважає, що дана вимога позивача є безпідставною і не підлягає до задоволення.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 № 4 зазначено, що мора?льна шко?да - втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні Інших негативних наслідків.

Судом встановлено, що відповідачем здійснюються нарахування та виплата підвищення до пенсії позивачу як дитині війни на підставі та відповідно до чинного законодавства і не встановлено підстав для задоволення позову, а тому у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди також слід відмовити.

Статтею 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд вважає, що для повного і об'єктивного розгляду справи, слід поновити позивачу строк звернення до суду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 19, 21, 22, 46, 64, 152 Конституції України, ст. ст. 1, 3, 6, 8 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст. 28 ч. 1, 46 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", ст.. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік», Законом України "Про державний бюджет України на 2010 рік" ст. ст. 94, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківської області про визнання бездіяльність протиправною, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Постанова може бути оскаржена до Львівського адміністративного апеляційного суду протягом 10 днів з часу її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано - Франківської області, а сторонами у цей же ж строк з часу одержання копії постанови.

Головуючий: