Справа № 337/4473/16-а
Суддя: Сидорова М. В.
Дата ухвалення: 2016-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЄУН № 337/4473/16-а
№ 2-а/337/212/2016
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2016 року Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Сидорова М.В., розглянувши в м.Запоріжжя в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом в якому просить визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя (далі - УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя) в перерахуванні їй щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці за період з 01.09.2015р. по 30.04.2016р. протиправною; зобов'язати УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя здійснити перерахунок її довічного щомісячного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, визначеної у довідці ТУ ДСА в Запорізькій області від 11.10.2016р. №08-03/1013 за період з 01.09.2015 р. по 30 квітня 2016 р.; постанову суду в межах суми стягнення за один місяць звернути до негайного виконання.

В обґрунтування пред'явлених вимог вказала, що на підставі постанови Верховної Ради України від 02.12.2010 року №2766-ІV, наказом голови Хортицького районного суду м.Запоріжжя №45-К від 17.12.2010р. її було відраховано зі штату суддів у зв'язку з виходом у відставку. На обліку в УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя вона перебуває з 22.12.2010р. по теперішній час і отримує довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітної плати. У зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати працюючого судді, в жовтні 2016 року вона звернулася до відповідача з відповідною заявою про здійснення перерахунку розміру раніше призначеного їй грошового утримання судді у відставці, проте в здійсненні перерахунку за період з 01.09.2015р. по 30.04.2016р. їй було відмовлено з посиланням на відсутність для цього підстав в контексті застосування ч.4 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яким не передбачено проведення перерахунку довічного грошового утримання суддям у відставці, крім суддів Конституційного Суду України. Вважаючи відмову відповідача безпідставною, а дії протиправними, за захистом своїх майнових прав та інтересів вона звернулась до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 183-2 КАС України суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Згідно позиції відповідача, викладеної в письмових запереченнях, пред'явлені вимоги УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя не визнало, зазначивши, що дійсно позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Перерахунок пенсії здійснюється при зверненні особи з відповідною заявою. Відповідно до ч.4 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», не передбачено проведення перерахунку довічного грошового утримання суддям у відставці, крім суддів Конституційного Суду України. Крім того, відповідно до положень п.5 Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», в період з 01.06.2015р. по 08.06.2016р. пенсії за спеціальними законами не призналися та не перераховувалися. З урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 з 08.06.2016 року не підлягають застосуванню ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VII, тому перерахунок здійснюється лише після 08.06.2016 року. Таким чином відповідач вважає, що правових підстав здійснення перерахунку за період з 01.09.2015р. по 30.04.2016р. немає.

Суд, дослідивши письмові докази, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі ч. 3 ст. 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Як вказала позивач, що не заперечувалось відповідачем в своїх письмових запереченнях, ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя з 20.12.2010 року по теперішній час і отримує довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% заробітної плати, маючи стаж роботи на посаді судді з 1976р. по 17.12.2010р.

17.10.2016 року позивач звернулася до УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя із заявою про здійснення перерахунку раніше призначеного їй розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.09.2015р. та надавши довідку ТУ ДСА в Запорізькій області від 11.10.2016р. №08-03/1013 про підвищення заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді з 01.09.2015р.

Згідно виданій ОСОБА_1 довідки ТУ ДСА в Запорізькій області від 11.10.2016р. №08-03/1013, її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці склала 26182,00 грн., в т.ч. оклад: 13780грн., доплата за роботу на адміністративній посаді (10%) - 1378 грн., доплата за вислугу (80%) -11024 грн. Довідка видана на підставі особового рахунку працюючого на відповідній посаді судді згідно ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на 01 вересня 2015 року. На всі виплати включені в довідку нараховано єдиний внесок за загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Листом УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя за № 206/К-9 від 31.10.2016р. в здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.09.2015р. по 30.04.2016р. позивачеві відмовлено з посиланням на ч.4 ст. 141 Закону України «Про статус суддів та судоустрій», якою не передбачено проведення перерахунку довічного грошового утримання суддям у відставці, крім суддів Конституційного Суду України, і п.5 розділу ІІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VII, яким пенсії за спеціальними законами не призначаються та не перераховуються, а також на рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 , яким передбачається можливість здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 08.06.2016 року.

Згідно ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За загальним правилом, установленим ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У правовій позиції Конституційного Суду України, викладеній в Рішенні у справі про гарантії незалежності суддів від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, а також у низці інших попередніх рішень, зокрема від 24 червня 1999 року №6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій),від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), Конституційний Суд України наголошує, що ч.3 ст.22 Конституції України установила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України в п.7 Рішення від 01 грудня 2004 року №20-рп/2004 акцентує увагу на тому, що норми про матеріальне і побутове забезпечення суддів, їх соціальний захист, встановлені Законом України "Про судоустрій та статус суддів", не можуть бути скасовані чи знижені без відповідної компенсації. Надання суддям передбачених законом пільг, компенсацій і гарантій не може ставитися у залежність від грошових доходів суддів та від бюджетного фінансування, у зв'язку з чим при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Складовою цих гарантій відповідно до ч.1 ст.130 Конституції України є обов'язок держави забезпечувати фінансування та належні умови функціонування судів і діяльності суддів.

Отже, особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів на час звільнення позивача у відставку урегульовані Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VI.

Гарантії незалежності суддів закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 зазначеного Закону, згідно з якою незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Відповідно до ст.129 вказаного Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Розділом Х Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VI (в редакції, чинній на момент призначення утримання), визначено статус судді у відставці. Зокрема, передбачено, що судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених ст.37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання (ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).

Відповідно до ч.3 ст.138 вказаного Закону України «Про судоустрій та статус суддів», щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно ч. 4 ст. 138 цього Закону у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Частина II Перехідних положень цього Закону (розділ XIII) визначає те, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011р. №18-рп/2011 зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу. Правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання працюючого судді є однаковою, а самі ці поняття - однорідними та взаємопов'язаними. Щомісячне грошове утримання судді, який, маючи право на відставку, продовжує працювати на посаді судді, встановлюється у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків щодо здійснення незалежного, неупередженого та справедливого правосуддя, а щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є належним утриманням цього судді після припинення виконання ним своїх професійних обов'язків та особливою формою його соціального забезпечення.

Таким чином, розмір довічного грошового утримання суддів у відставці безпосередньо пов'язаний із розміром заробітної плати працюючих суддів відповідних судів.

28 березня 2015 року набрав чинності Закон України від 12 лютого 2015 року N 192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд", яким викладено в новій редакції положення Закону України від 07.07.2010р. №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до ч.3 ст. 141 вказаного Закону, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Таким чином ч.3 ст. 141 вказаного Закону викладена у редакції, яка відповідає редакції ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VI без жодних змін та, крім того, доповнена новим другим абзацом такого змісту: «У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Таким чином, зазначеними нормами закону закріплено принцип, згідно з яким розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці безпосередньо залежить від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, оскільки нараховується та виплачується в залежності від розміру грошового утримання такого судді. Ця залежність означає, що у разі зміни розміру грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді (в т.ч. і у зв'язку з збільшенням розміру мінімальної заробітної плати), в обов'язковому порядку підлягає перерахунку також і розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження його граничного розміру.

Зазначена норма була прийнята, однак практично не реалізована, оскільки відповідно до Закону України №213-VIII від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» вказана частина викладена в такій редакції: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді».

Тобто вказана норма набула нового змісту, а саме: 1) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 60% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді; 2) вилучено речення щодо можливості перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді в разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Згідно п.5 Прикінцевих положень вказаного Закону, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року взагалі скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до, зокрема, Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Суд враховує, що відповідно до ст.22 Конституції України при прийняті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

При цьому слід зауважити, що рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. №4-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII; абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року N 911-VIII; пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

В п. 3 мотивувальної частини цього рішення Конституційний Суд України дійшов висновку, що при зменшенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді з 80 до 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а також при виключенні положення, згідно з яким за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання судді збільшується на два відсотки від розміру його заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, відбулося зниження рівня матеріального забезпечення судді у відставці і як наслідок - гарантій незалежності такого судді, що може впливати на здійснення справедливого правосуддя та реалізацію права кожного на захист судом. Виключення положення щодо можливості перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку зі збільшенням грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, також знижує гарантії незалежності суддів.

Таку ж правову позицію Конституційний Суд України висловив у рішенні від 03.06.2013 р. № 3-рп/2013 (пункти 5, 7 мотивувальної частини) при розгляді питання щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону N2453.

Таким чином, положення частини третьої статті 141 Закону N 2453 у редакції Закону N 213 звужує зміст та обсяг гарантій незалежності судді, а тому суперечить частині першій статті 55, частині першій статті 126 Основного Закону України.

Здійснюючи аналіз положень першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону N 2453 в редакціях Закону N 213, Закону N 911 на предмет їх відповідності Основному Закону України, Конституційний Суд України виходив з того, що він уже розглядав питання про недопустимість визначення в законі максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, зокрема у рішеннях від 18 червня 2007 року N 4-рп/2007, від 3 червня 2013 року N 3-рп/2013. У цих рішеннях Конституційний Суд України наголошував, що закріплення в законі максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів обмежує гарантії їх незалежності.

Крім того, Конституційний Суд України в п.6 мотивувальної частини вищезазначеного рішення констатував, що передбачене у пункті 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону N 213 скасування щомісячного довічного грошового утримання нівелює сутнісний зміст права судді на відставку та суперечить пункту 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України.

З цього випливає, що відмова в перерахунку судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання в разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, суттєво звужують зміст, об'єм статусу судді у відставці, рівень його соціального захисту, відповідно звужують гарантії незалежності суддів, оскільки суддя у відставці, відповідно до ч.3 ст. 141 закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції до внесення змін Законом № 213, тобто у редакції Закону № 192, має право на перерахунок розміру його щомісячного довічного грошового утримання при збільшенні грошового забезпечення судді, працюючого на відповідній посаді.

Отже, відмова відповідача в перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання із розрахунку 90% суми заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді є протиправною.

Посилання відповідача на неможливість проведення перерахунку за попередній період до 08.06.2016 року суд вважає необґрунтованими та такими, що ґрунтуються виключно на суб'єктивному тлумаченні норм матеріального права та висновків Конституційного Суду України, що регулюють порядок здійснення перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та не можуть вважатись за належну правову підставу для відмови в здійсненні такого перерахунку.

Крім того, суд враховує, що обставини здійснення відповідачем в добровільному порядку перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці після 08.06.2016 року є свідченням визнання права позивача на можливість здійснення такого перерахунку та не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог щодо здійснення перерахунку за попередній період, який не охоплений проведеним перерахунком.

Враховуючи викладене та з огляду на положення ст.19 Конституції України, суд приходить до висновку про те, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є таким, що порушує права та інтереси позивача і суперечить Конституції України та Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Здійснюючи правосуддя за принципом законності та верховенства права, виходячи із суті спірних правовідносин та з метою повного захисту права позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про визнання протиправними дій УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя щодо відмови перерахунку ОСОБА_1 суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із зобов'язанням відповідача перерахувати їй щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді за період з 01.09.2015 року по 30.04.2016 року з урахуванням різниці, яка вже була виплачена у цей період.

Щодо вимог про звернення рішення суду у частині виплати пенсії в межах суми платежу за один місяць до негайного виконання слід зазначити, що оскільки судом не вирішувались вимоги про стягнення пенсії, а лише про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії, положення статті 256 КАС України в частині негайного виконання постанови в межах суми стягнення за один місяць, не можуть бути застосовані, вимога позивача про звернення постанови до негайного виконання не ґрунтується на законі, а тому не підлягає задоволенню.

Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 19, 22, 46, 126 Конституції України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» у відповідних редакціях, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. і його Перехідними положеннями, рішеннями Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013р., №4-рп/2016 (справа №1-8/2016) від 08.06.2016р., ст.ст. 2, 7-12, 69-71, 94, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.09.2015р. по 30.04.2016р.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок довічного грошового утримання у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, визначеної у довідці Територіального управління державної судової адміністрації України в Запорізькій області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за № 08-03/1013 від 11.10.2016 року за період з 01.09.2015р. по 30.04.2016р. з урахуванням різниці, яка вже була виплачена у цей період.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: М.В.Сидорова