Справа № 806/1804/16
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Д.М.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"05" грудня 2016 р. Справа № 806/1804/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

представника третьої особа : ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "26" жовтня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області третя особа: ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (далі - ГУ Національної поліції в Житомирській області) про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26.10.2016 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Головного управління Національної поліції в Житомирській області в частині ненадання інформації на запити ОСОБА_5 про надання публічної інформації від 9 вересня 2016 року та від 19 вересня 2016 року.

Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Житомирській області надати ОСОБА_5 інформацію на письмові запити про надання публічної інформації від 9 вересня 2016 року та від 19 вересня 2016 року у порядку, визначеному чинним законодавством.

Не погоджуючись з даною постановою суду, третя особа ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та просить скасувати постанову суду першої інстанції із ухваленням нової про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 9 вересня 2016 року та 19 вересня 2016 року звернувся до начальника ГУ Національної поліції в Житомирській області із запитами про надання публічної інформації (а.с.5 на звороті, а.с.6).

З вказаних запитів вбачається, що позивач просив надати (надіслати) йому відомості про доходи, майно, витрати (копію декларації з дозволеними відомостями за 2015 рік) працівника ГУ Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_4

Листами ГУ Національної поліції в Житомирській області від 16 вересня 2016 року №862/105/05/18-2016 на запит позивача від 12 вересня 2016 року №314зд та листом від 30 вересня 2016 року №921/105/05/18-2016 на заяву позивача від 7 вересня 2016 року №Г-2100 були надані відповіді про результати розгляду звернень позивача. Зокрема повідомлено про те, що відомості про особовий склад підрозділу ГУ Національної поліції в Житомирській області мають гриф обмеження доступу і не можуть бути надані без відповідного доступу і без відповідного допуску та доступу до запитуваної позивачем інформації. У зв'язку з цим, а також посилаючись на Закон України "Про державну таємницю" та Закон України "Про доступ до публічної інформації" відповідач відмовив у наданні копії декларації працівника поліції.

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржувані дії відповідача не відповідають вимогам чинного законодавства. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Так, відповідно до ст.40 Конституції України держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 1Закон України від 13 січня 2011 року №2939-VI «Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон України №2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.2 зазначеного Закону, його метою є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про доступ до публічної інформацію" доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Відповідно до ч. 1, ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна інформація, таємна інформація, службова інформація.

Згідно ч. 6 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» Не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", крім відомостей, зазначених в абзаці четвертому частини першої статті 47 вказаного Закону.

У відповідності до ст.47 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», зазначені у декларації відомості щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта громадянина України, місця проживання, дати народження фізичних осіб, щодо яких зазначається інформація в декларації, місцезнаходження об'єктів, які наводяться в декларації, є інформацією з обмеженим доступом та не підлягають відображенню у відкритому доступі.

Як встановлено ч. 2 ст. 32 Конституції України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

З аналізу наведених норм вбачається, що відомості, які містяться в декларації (окрім відомостей щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта, а також реєстрації місця проживання, дати народження, місцезнаходження об'єктів, які наводяться в декларації) є інформацією з відкритим доступом.

Відповідно до ч.7 ст. 6 Закону № 2939-VI обмеженому доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України №2939-VI конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону України №2939-VI розпорядники інформації, визначені частиною 1 статті 13 Закону України №2939-VI, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Таким чином, не є конфіденційною інформація з декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, крім відомостей, зазначених в абзаці четвертому частини першої статті 47 вказаного Закону України «Про запобігання корупції».

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 5.9 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» від 29 вересня 2016 року №10.

Конституційним Судом України у рішенні від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин 1, 2 статті 32, частин 2, 3 статті 34 Конституції України вказано, що вирішуючи питання щодо конфіденційності інформації про особу, яка займає посаду, пов'язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, та членів її сім'ї, Конституційний Суд України виходить з такого, що належність інформації про фізичну особу до конфіденційної визначається в кожному конкретному випадку. Перебування особи на посаді, пов'язаній зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, передбачає не тільки гарантії захисту прав цієї особи, а й додаткові правові обтяження. Публічний характер як самих органів - суб'єктів владних повноважень, так і їх посадових осіб вимагає оприлюднення певної інформації для формування громадської думки про довіру до влади та підтримку її авторитету у суспільстві. Парламентська Асамблея Ради Європи у своїй Резолюції від 25 грудня 2008 року №1165 (1998) (далі - Резолюція №1165) вказала, що публічні особи повинні усвідомлювати, що особливий статус, який вони мають у суспільстві, автоматично збільшує рівень тиску на приватність їхнього життя (пункт 6 Резолюції №1165). Згідно із законодавством України не належать до інформації з обмеженим доступом, зокрема: декларації про доходи осіб та членів їхніх сімей, які претендують на зайняття чи займають виборну посаду в органах влади або обіймають посаду державного службовця, службовця органу місцевого самоврядування першої або другої категорії (частина 6 статті 6 Закону України №2939-VI).

Конституційний Суд України вирішив, що у рамках конституційного подання положення частин 1, 2 статті 32, частин 2, 3 статті 34 Конституції України слід розуміти так, що інформацією про особисте та сімейне життя особи (конфіденційною) є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов'язані з особою та членами її сім'ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов'язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

Відповідно до підпункту "з" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України №1700-VII суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема поліцейські.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач відмовляючи у доступі до публічної інформації діяв всупереч частині 1 статті 22 Закону України №2939-VI та мав надати позивачу запитувану інформацію за виключенням інформації з обмеженим доступом.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "26" жовтня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "06" грудня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_5 АДРЕСА_3

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Національної поліції в Житомирській області Старий Бульвар,5/37,м.Житомир,10008

4-третій особі: ОСОБА_4 - АДРЕСА_1

Представнику ОСОБА_3-представник АДРЕСА_2 ,