Справа № 826/4923/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/4923/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

01 грудня 2016 року № 826/4923/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

публічного акціонерного товариства «Донбасенерго»

до

Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про

визнання протиправною податкову консультацію, зобов’язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому просить:

- визнати недійсною податкову консультацію Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби – Центрального офісу з обслуговування великих платників від 17.02.2016 №3378/10/28-10-06-11;

- зобов'язати Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби – Центральний офіс з обслуговування великих платників надати нову індивідуальну консультацію у відповідності з нормами податкового законодавства.

Позовні вимоги мотивовано тим, що надана контролюючим органом податкова консультація суперечить нормам та змісту відповідного податку чи збору в частині визначення граничних строків реєстрації податкових накладних, а саме: за твердженням позивача, контролюючим органом безпідставно обмежено такий строк строком притягнення платників податків до відповідальності у разі несвоєчасної реєстрації податкових накладних (180 днів), замість застосування положень пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, згідно з якими такий строк складає 365 днів.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність позиції, викладеній в індивідуальній консультації, наданій позивачу, яка відповідає позиції Державної фіскальної служби України, викладеній у листі 15.03.2016 №5596/6/99-99-19-03-02-15.

Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

- протягом якого періоду можлива реєстрація постачальником товарів/послуг податкових накладних/розрахунків коригування у ЄРПН при порушенні обов’язкового терміну їх реєстрації;

- якою законодавчою базою передбачено застосування зазначеного терміну.

Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у місті Донецьку Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби листом від 25.01.2016 №723/8/28-03-06-013 повідомила платника про надіслання його запиту до розгляду та надання відповіді на адресу Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби – Центрального офісу з обслуговування великих платників.

Листом від 17.02.2016 №3378/10/28-10-06-11 Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби – Центральний офіс з обслуговування великих платників «Про надання консультації» повідомив позивача про таке.

Штраф у максимальному розмірі застосовується за відсутності з вини платника реєстрації податкової накладної, що підлягає наданню покупцю – платнику податку на додану вартість, та розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних у термін 180 календарних днів з дати їх складання. Таким чином, подальша реєстрація податкової накладної, що підлягає наданню покупцю – платнику податку на додану вартість, та розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних неможлива.

Вважаючи дану податкову консультацію такою, суперечить нормам та змісту відповідного податку чи збору, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкова консультація – допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Згідно з пунктом 52.1 статті 52 Податкового кодексу України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (пункт 52.2 статті 52 Податкового кодексу України).

За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультація, надана в письмовій або електронній формі, обов'язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства (пункт 52.3 статті 52 Податкового кодексу України).

Приписами пункту 52.5 статті 52 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

Водночас, платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду (пункт 53.3 статті 53 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У силу пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Приписами статті 120-1 Податкового кодексу України передбачена відповідальність платників податків у разі порушення ними термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також допущення помилок, при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної.

Так, порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів (пункт 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України).

Відсутність з вини платника реєстрації податкової накладної, що підлягає наданню покупцю - платнику податку на додану вартість, та розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 180 календарних днів з дати їх складання тягне за собою накладення на платників податку, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 50 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податковій накладній/розрахунку коригування (пункт 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України).

Системний аналіз вказаних норм Податкового кодексу України дає суду підстави для висновку про те, що вони не визначають максимально можливого терміну реєстрації податкової накладної, оскільки реєстрація податкової накладної є обов'язком платника податків, тоді як визначають термін, після якого розпочинається застосування штрафних санкцій по відношенню до платника податків у разі порушенням ним термінів реєстрації податкової накладної.

Не визначаючи максимального терміну реєстрації податкової накладної, законодавець у пункті 120-1.2 статті 120 Податкового кодексу України встановлює максимально можливий розмір санкції у вигляді штрафу в розмірі 50 відсотків від суми податку на додану вартість, який застосовується після спливу 180 календарних днів для реєстрації податкової накладної.

Відповідно, будь-який термін, що перевищує 180 календарних днів, має своїм наслідком застосування однакової санкції, тоді як в жодному разі не звільняє платника від обов’язку реєстрації податкової накладної.

У той же час, згідно зі змісту індивідуальної податкової консультації, наданої Міжрегіональним головним управлінням Державної фіскальної служби – Центральним офісом з обслуговування великих платників листом від 17.02.2016 №3378/10/28-10-06-11, контролюючий орган в обґрунтування своєї правової позиції щодо максимально можливого 180 терміну реєстрації податкових накладних посилається саме на положення пункту 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України, який не встановлює максимального терміну реєстрації податкової накладної.

З врахуванням викладеного суд вважає вказаний висновок відповідача щодо граничного терміну реєстрації податкових накладних таким, що суперечить вимогам податкового законодавства.

У той же час, суд не може погодитися з висновком позивача про застосування до даних правовідносин по аналогії закону положень пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, якими передбачено, що суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше, зокрема, ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, оскільки термін реєстрації податкової накладної та термін формування податкового кредиту є різними за своєю правовою природою.

За таких обставин суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо визнання недійсною податкової консультації Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби – Центрального офісу з обслуговування великих платників від 17.02.2016 №3378/10/28-10-06-11.

В частині позовних вимог про зобов'язання Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби – Центрального офісу з обслуговування великих платників надати нову індивідуальну консультацію у відповідності з нормами податкового законодавства суд зазначає про таке.

Відповідно до пункту 53.3 статті 53 Податкового кодексу України, платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору. Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Отже, саме набрання судовим рішенням законної сили, в даному випадку, буде підставою для надання платнику податків нової податкової консультації.

Відтак, правильним способом захисту порушеного права буде саме визнання податкової консультації недійсною, оскільки такий відповідатиме способу визначеному законодавством.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що вирішення позовної вимоги про зобов’язання відповідача надати нову податкову консультацію, після визнання попередньої недійсною, разом із вирішенням вищезазначеної вимоги є неналежним способом захисту порушених прав, а тому в задоволенні вимоги про зобов’язання вчинити дії необхідно відмовити.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсною податкову консультацію Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби – Центрального офісу з обслуговування великих платників від 17.02.2016 №3378/10/28-10-06-11.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.