Справа № 537/3444/16-а
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 р.Справа № 537/3444/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 05.10.2016р. по справі № 537/3444/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області , Державного казначейства України третя особа Державна судова адміністрація України

про визнання дій протиправними, зобов'язання відповідача вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом в якому просив визнати дії Полтавського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області щодо відмови в перерахуванні щомісячного довічного грошового утримання - неправомірною; зобов'язати Полтавське об'єднане Управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 і визначити такий спосіб виконання рішення: щомісячно, прочиняючи з 1 травня 2016 року, при зміні грошового утримання працюючого судді апеляційного суду Полтавської області здійснювати перерахунок щомісячного довічного грошового утримання і виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання; стягнути з Полтавського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області за рахунок держави 15 000 грн. моральної шкоди (п'ятнадцять тисяч гривень); встановити строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем - Полтавським об'єднаним Управлінням Пенсійного Фонду України в Полтавській області до суду звіту про виконання постанови, яка вимагає вчинення певних дій; судові витрати на користь держави стягнути з відповідача - Полтавського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області.

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 05.10.2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано дії Полтавського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 - неправомірними.

Зобов'язано Полтавське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 в розмірі 90 % грошового утримання працюючого судді на посаді судді Апеляційного суду Полтавської області без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням фактично проведених виплат, починаючи з 01 травня 2016 року.

В задоволенні вимог про стягнення з Полтавського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області моральної шкоди відмовлено.

Зазначену постанову суду оскаржив позивач в частині відмови в задоволенні позовних вимог стосовно відшкодування моральної шкоди.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що оскаржуване рішення в частині відови в задоволенні позовних вимог ухвалено судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття частково невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Апелянт просить змінити постанову в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову за якою стягнути з відповідача моральну шкоду.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 24.11.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

У відповідності до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Оскільки відповідачем не оскаржується постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в частині відмови у задоволені позовних вимог в межах доводів апеляційної скарги позивача.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь 15000 гривень моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності цієї частини позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Поняття моральної шкоди визначено у частині 2 статті 23 Цивільного кодексу України.

За приписами частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

До випадків, які містяться у частині 2 статті 1167 Цивільного кодексу України, наведені позивачем у позові обставини не відносяться.

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленумом Верховного Суду України від 32 березня 1995 року №4 (із змінами і доповненнями від 25 травня 2001 року № 5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд у таких спорах повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, обов'язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу що позивається із таким позовом.

За змістом частини 1 статті 70 і 71 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв'язку між бездіяльністю відповідача та завданням йому моральної шкоди (у вигляді розладів здоров'я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань тощо).

Визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, переглянувши постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 05.10.2016р. по справі № 537/3444/16-а в частині відмови у задоволенні позивних вимог залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Ральченко І.М. Бершов Г.Є.
Повний текст ухвали виготовлений 29.11.2016 р.