Справа № 817/1542/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2016 р.Р і в н е 817/1542/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М. та сторін і інших осіб, які беруть у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Укрресурс", директора ОСОБА_2
до Львівської митниці ДФС України
про визнання дій незаконними, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулося ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Укрресурс» з позовом до Львівської митниці ДФС України в особі головного державного інспектора АПВ УАР та ПМП Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 про визнання дій відповідача в частині конфіскації належного ТОВ «Укрресурс» майна, а саме: заготовки тарної для виготовлення європіддонів з вільхи в кількості 21,51м.куб., згідно протоколу про порушення митних правил №3158/20900/15 від 28.12.2015 відносно директора ТОВ «Укрресурс» ОСОБА_2 незаконними.

Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначає, що 19.12.2015 до зони митного контролю митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС заїхав транспортний засіб, що здійснював перевезення вантажу ТОВ фірми «Укрресурс». В ході здійснення митного контролю встановлено, що у вантажному відсіку автомобіля переміщується 26 палетів заготовки тарної для виготовлення євро піддонів, з яких 21 палет є заготовками схожими на породу деревини (вільха), що відповідає поданим для проходження митного контролю документам, а ще 5 палетів виготовлені з деревини, яка за кольором та структурою дерева відрізняється від вільхи, що не відповідає документам. Складений протокол про порушення митних правил відносно директора позивача за ч.1 ст. 483 Митного кодексу України та вилучено весь товар. Позивач вважає дії суб'єкта владних повноважень протиправними, оскільки вилученню підлягають лише товари безпосередні предмети порушення митних правил. Всупереч цьому, митницею було вилучено заготовку тарну для виготовлення євро піддонів з вільхи в кількості 21,51м. куб., хоча даний товар був задекларований позивачем. Тому, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач Львівська митниця ДФС України проти позову заперечує. У письмових запереченнях відповідач зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 511 МК України у разі виявлення порушень митних правил, передбачених статтями 471-473, 476, 482-484 цього Кодексу, вилучення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обовязковим. Таким чином, відповідно до позиції відповідача, посадовою особою митниці товар не конфісковувався, а на підставі складеного протоколу тимчасово вилучався до вирішення питання його конфіскації в судовому порядку. Крім того, на думку представника відповідача, позивачем пропущений строк звернення до суду, оскільки про вилучення спірного майна позивач дізнався при складенні протоколу про порушення митних правил від 28.12.2015, а звернувся в суд лише 03.10.2016. Тому, відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити.

В судове засідання відповідач, належним чином повідомлений про місце, дату та час проведення судового розгляду справи, не зявився.

Суд, керуючись приписами статті 128 КАС України, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи, зміст та обсяг яких достатній для прийняття обґрунтованого рішення.

На підставі частини 6 статті 12 та статті 41 КАС України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Повно і всебічно встановивши обставини адміністративної справи відповідно до норм матеріального права на підставі досліджених судом у судовому засіданні доказів, з дотриманням норм процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що 19.12.2015 року близько 23 год. 40 хв. до зони митного контролю митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС в напрямку «виїзд з України» заїхав транспортний засіб Renault Magnum 460/Koegel SNCO 24, який здійснював перевезення вантажу заявленого згідно товаросупровідних документів «заготовка тарна з вільхи для виготовлення європіддонів, 1 сорт, вологість вільхи - 49 %, ГОСТ 8486-86, 9585-84, 2140-81, 26381-84, 2454-80, 6782.1-75. Вільха розмір в мм: 15-76-1200 - 25.40 м3, 26 місць, вага (брутто) 22500 кг.».

Відправником вантажу було ТОВ фірма «УКРРЕСУРС», м. Рівне, вул. Соборна, 264, отримувачем - фірма «Palletbedrijf van der Pol BV Dorpsstraat 96 (entrance Rijzendewe g) 4634 TT Woensdrecht Netherlands.

Відповідно листа ГУ БКОЗ СБ України № 14/27080 від 09.11.15 р. у звязку з вжиттям заходів з попередження незаконного експорту «лісоматеріалів» було ініційовано проведення огляду вантажу переміщуваного даним транспортним засобом.

Відповідно до поданої митної декларації № 204050000/2015/023885 від 18.12.15 ТОВ фірма «Укрресурс» задекларувало заготовку тарну з вільхи для виготовлення європіддонів, 1 сорт, вага брутто 22500 кг (а.с.5).

В ході здійснення митного контролю встановлено, що у вантажному відсіку даного автомобіля переміщується 26 палетів заготовки тарної для виготовлення європіддонів, з яких 21 палет є заготовками схожими на породу деревини (вільха), а ще 5 палетів виготовлені з деревини, яка за кольором та структурою дерева відрізняється від вільхи.

28.12.2015 державним інспектором АПВ УАР та ПМП Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 був складений протокол про порушення митних правил № 3158/20900/15, відповідно до якого виявлено товар, який не відповідає заявленому у супровідних документах, а саме: «заготовка тарна для виготовлення європіддонів в кількості 26 місць та вагою (брутто) 22500 кг: 1) з вільхи 21,51 м.куб., 2) з сосни 5,12 м.куб.».

На підставі вказаного Протоколу та статті 511 Митного кодексу України митним органом тимчасово вилучено товар «заготовка тарна для виготовлення європіддонів в кількості 21 місць з вільхи 21,51 м.куб.», «заготовка тарна для виготовлення європіддонів в кількості 5 місць з сосни 5,12 м.куб.».

Проте, не погоджуючись із діями відповідача щодо вилучення частини товару, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Процедура декларування врегульована ст. 257 Митного кодексу України, згідно з якою декларування товару здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, та мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках.

Митна декларація та інші документи, подання яких органам доходів і зборів передбачено цим Кодексом, оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу.

Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться визначені ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України відомості, у тому числі кількість товару у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру.

Зокрема, пунктом 5 вказаної норми передбачено обовязкові відомості про товари: найменування; звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); код товару згідно з УКТ ЗЕД; найменування країни походження товарів (за наявності); опис упаковки (кількість, вид); кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; відомості про уповноважені банки декларанта; статистична вартість товарів.

Перелік товарів, що не підлягають обов'язковому письмовому декларуванню, згідно з ч. 10 ст. 257 Митного кодексу України встановлюється цим Кодексом та іншими законодавчими актами України.

Згідно з пунктами 1, 2, 3 частини першої статті 266 Митого кодексу України декларант зобовязаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу органу доходів і зборів предявити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 Митного кодексу України товари, що переміщуються через митний кордон України, декларуються органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення цих товарів.

З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів на підставі ч. 5 ст. 264 Митного кодексу України здійснює перевірку митної декларації.

Відповідно до вимог ч. 7, ч. 8 ст. 264 Митного кодексу України у випадках, коли з причин, визнаних органом доходів і зборів обґрунтованими, окремі документи, визначені цим Кодексом, не можуть бути представлені разом з митною декларацією, дозволяється подання таких документів протягом часу, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Частиною четвертою статті 266 Митного кодексу України визначено, що у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Процесуальні дії у справі про порушення митних правил та порядок їх проведення врегульовані главою 71 Митного кодексу України.

Відповідно до ст. 508 Митного кодексу України у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. До них належать:

1) складення протоколу про порушення митних правил;

2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб;

3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них;

4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них;

5) митне обстеження;

6) пред'явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання;

7) експертиза;

8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи).

Під час проведення процесуальних дій, зазначених у пунктах 2, 4 - 6, 8 частини другої цієї статті, складаються протоколи, форми яких встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 511 Митного кодексу України визначено, що товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатися. Документи, які перебувають в електронному вигляді, вилучаються разом з відповідними носіями.

У разі виявлення порушень митних правил, передбачених статтями 471-473, 476, 482-484 цього Кодексу, вилучення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обовязковим.

Вилучені товари, транспортні засоби та документи повинні бути перелічені у протоколі, що складається в передбачених цим Кодексом випадках, або в доданому до нього описі з точним зазначенням кількості, міри, ваги та особливих ознак цих товарів, транспортних засобів та документів, а також вартості товарів, транспортних засобів.

Як було встановлено судом, у протоколі про порушення митних правил №3158/20900/15 від 28.12.2015 дії декларанта директора ТОВ «Укрресурс» ОСОБА_2 були кваліфіковані як порушення частини 1 статті 483 Митного кодексу України, яка передбачає наступне:

- переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Матеріалами справи підтверджується той факт, що задекларований позивачем у митній декларації № 204050000/2015/023885 від 28.12.2015 тип та кількість експортованого товару не відповідав фактичній наявності виду товару, яка виявлена під час митного огляду.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил №3158/20900/15 від 28.12.2015 посадовою особою митного органу був вилучений товар, який є безпосереднім предметом порушення митних правил, тобто який не був задекларований, а саме: заготовка тарна для виготовлення європіддонів в кількості 5 місць з сосни 5,12 м.куб.

Крім того, на підставі вказаного Протоколу вилученню підлягав і товар, який позивач задекларував у митній декларації № 204050000/2015/023885 від 28.12.2015, а саме: заготовка тарна для виготовлення європіддонів в кількості 21 місць з вільхи 21,51 м.куб., що суперечить встановленим нормам законодавства.

Адже з аналізу вищевказаних статей Митного кодексу України (статті 508, 511) вбачається, що тимчасово вилучатися можуть тільки товари безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил та транспортні засоби, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей.

Тому, зважаючи на встановлені норми законодавства, посадова особа митного органу була уповноважена здійснити тимчасове вилучення товару, який був безпосереднім предметом порушення митних правил, а саме: заготовки тарної для виготовлення європіддонів в кількості 5 місць з сосни 5,12 м.куб., до вирішення в судовому порядку питання щодо його конфіскації.

За таких обставин, судом встановлена протиправність дій посадової особи митного органу щодо тимчасового вилучення заготовки тарної для виготовлення європіддонів в кількості 21 місць з вільхи 21,51 м.куб., яка була задекларована позивачем у встановленому законом порядку.

Отже, з огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач не діяв в межах повноважень та в порядку, визначеному чинним законодавством.

При цьому, суд зазначає, що позивач просить суд визнати дії відповідача в особі головного державного інспектора АПВ УАР та ПМП Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 в частині конфіскації належного ТОВ «Укрресурс» майна, а саме: заготовки тарної для виготовлення євро-піддонів з вільхи в кількості 21,51м.куб., згідно протоколу про порушення митних правил №3158/20900/15 від 28.12.2015 відносно директора ТОВ «Укрресурс» ОСОБА_2 незаконними.

Однак, судом встановлено, що відповідач в особі головного державного інспектора АПВ УАР та ПМП Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 на підставі статті 511 Митного кодексу України відповідно до вказаного протоколу про порушення митних правил здійснив тимчасове вилучення товарів. Питання конфіскації товару вирішувалося в подальшому в судовому порядку.

Так, на підставі постанови апеляційного суду Львівської області від 10.08.2016 у справі №461/747/16-п, якою змінена постанова Галицького районного суду м. Львова від 07.04.2016, ОСОБА_2, директор ТОВ «Укрресурс», визнаний винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України. Відповідно, до нього застосовано штраф та конфісковано заготовки тарні для виготовлення європіддонів з сосни в кількості 5,12 м.куб. Заготовку тарну для виготовлення європіддонів з вільхи в кількості 21,51 м.куб. повернуто ОСОБА_2, яка була конфіскована згідно рішення суду першої інстанції.

Таким чином, в межах даної справи, що розглядається Рівненським окружним адміністративним судом, здійснювалася оцінка та аналіз дій субєкта владних повноважень саме щодо тимчасового вилучення спірного товару, а не його конфіскації.

Тому, суд на підставі статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача приходить до висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та визнання протиправними дій Львівської митниці ДФС України в особі головного державного інспектора АПВ УАР та ПМП Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 в частині тимчасового вилучення належного ТОВ «Укрресурс» майна, а саме: заготовки тарної для виготовлення європіддонів з вільхи в кількості 21,51м.куб., згідно протоколу про порушення митних правил №3158/20900/15 від 28.12.2015 відносно директора ТОВ «Укрресурс» ОСОБА_2

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Обовязок доказування визначений у статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема, частина перша даної норми встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частина друга даної статті визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а його вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що критично оцінює посилання відповідача на пропущення позивачем строку звернення до суду, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог. При цьому суд вказує, що при відкритті провадження у даній справі в порядку статті 107 КАС України було вирішено питання щодо дотримання позивачем строків звернення до суду. Суд визнає поважними причини пропуску строку звернення до суду, оскільки позивач звертався за захистом своїх порушених на його думку прав до Рівненського міського суду Рівненської області, відповідно до ухвали якого від 10.05.2016 адміністративний позов повернутий позивачу для подачі за підсудністю до Рівненського окружного адміністративного суду. Згідно з ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2016 вказану ухвалу Рівненського міського суду від 10.05.2016 залишено без змін.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати дії Львівської митниці ДФС України в особі головного державного інспектора АПВ УАР та ПМП Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 в частині тимчасового вилучення належного ТОВ «Укрресурс» майна, а саме: заготовки тарної для виготовлення європіддонів з вільхи в кількості 21,51 м.куб., згідно протоколу про порушення митних правил №3158/20900/15 від 28.12.2015 відносно директора ТОВ «Укрресурс» ОСОБА_2 - протиправними.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірми "Укрресурс" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Львівської митниці ДФС України судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.