Справа № 199/3770/16-а(2а-199/110/16)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Головуючий у 1 інстанції - Якименко Л.Г.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2016 рокусправа № 199/3770/16-а(2а-199/110/16)
приміщення суду за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект імені Газети «Правда», 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Юрко І.В. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 р. у справі №199/3770/16-а(2а-199/110/16) за позовом ОСОБА_2 до інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпропетровську Точенюка Івана Олександровича, Департаменту патрульної поліції у місті Дніпропетровську про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпропетровську Точенюка Івана Олександровича, Департаменту патрульної поліції у місті Дніпропетровську, в якому просив визнати дії інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпропетровську Точенюка Івана Олександровича щодо складання постанови серії ПСЗ №021749 від 22.05.2016 року про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за порушення ст.126 КУпАП незаконними, визнати постанову серії ПСЗ №021749 від 22.05.2016 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 22.05.2016 року близько 22:30 години він знаходився в автомобілі, до якого підійшов відповідач та звернувся до позивача з вимогою пред'явити документи нібито через порушення ним правил дорожнього руху, а саме п. 5.7.1. - здійснення пороту ліворуч в місці з одностороннім рухом. Оскільки він не був водієм вищезазначеного автомобіля та не пред'явив вказаних документів, тому був доставлений до відділу поліції, де відносно нього було складено протокол про адміністративне затримання та винесено постанову ПС3 №021749 у справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 та ч.1 ст.122 КУпАП із призначенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425 гривень. Вважає притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП протиправним, а постанову ПС3 №021749 у справі про адміністративне правопорушення незаконною, оскільки жодних доказів того, що саме він порушив правила дорожнього руху інспектор патрульної поліції не надав.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення його прав та чинного законодавства, необґрунтованість та незаконність рішення суду першої інстанції, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що вважає притягнення його до адміністративної відповідальності незаконним, оскільки він лише знаходився на водійському сидінні та не керував даним транспортним засобом, отже і не був водієм. При накладанні конкретного розміру штрафу не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Жодних доказів того, що саме позивач порушив правила дорожнього руху інспектор патрульної поліції не надав.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції, 22.05.2016 року близько 22:30 години ОСОБА_2, знаходився в автомобілі НОМЕР_1, який рухався по просп. Яворницького в бік вул. Короленка та на перехресті здійснив поворот ліворуч в бік вул. Володимира Мономаха (Московської), чим порушив п.п. 5.7.1. ПДД «Про виїзд на дорогу з одностороннім рухом», після чого здійснив стоянку.

Відразу після зупинки автомобіля до ОСОБА_2, який знаходився на місці водія, підійшов рядовий поліції Точенюк Іван Олександрович та попросив пред'явити документи посвідчення водія, техпаспорт на автомобіль та страховий поліс, пояснивши, що автомобіль здійснив поворот на забороняючий дорожній знак, оскільки поворот ліворуч з просп. Яворницького у бік вул. Володимира Мономаха (Московської) заборонений.

Оскільки позивач відмовився від пред'явлення документів на вимогу інспектора поліції, його було доставлено до Бабушкінського (Шевченківського) відділку поліції, де складено протокол про адміністративне затримання ДН013297 за ч.1 ст.126 КУпАП від 21.05.2016 року та винесено постанову ПС3 №021749 у справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та за ч.1 ст.122 КУПАП із призначенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425,00 гривень.

Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу від пятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченихстаттями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121,статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьоюстатті 122, частиною першою статті 123,статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129,статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В ході судового розгляду судом першої інстанції встановлено та судом апеляційної інстанції підтверджено правомірність та повна відповідність закону дій відповідача - інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Дніпропетровську Точенюка Івана Олександровича, що підтверджено відеозйомкою нагрудної камери, яка була досліджена судами, а також правомірність затримання позивача інспектором 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Дніпропетровську Точенюком Іваном Олександровичем для з'ясування особи правопорушника.

Також необхідно звернути увагу на те, що позивач відмовився зазначити особу - водія, який, за його словами, перебував за кермом автомобіля та порушив правила дорожнього руху.

На момент фіксування працівниками поліції вказаного правопорушення саме позивач перебував за кермом даного автомобіля, інші особи в авто були відсутні, тому твердження позивача про те, що він не перебував за кермом автомобіля під час його руху по просп. Д.Яворницького та порушення водієм ПДР, що слугувало підставою його відмови надавати документи для перевірки, суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за порушення ПДР за ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт в апеляційній скарзі посилався на обов'язок відповідача, як суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, проте ним не було враховано принцип змагальності сторін та свободи в наданні до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідачем, як суб'єкта владних повноважень в повному обсязі доведено правомірність своїх дій та прийнятого рішення. В свою чергу позивачем до суду не надано жодного доказу спростовуючого його вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, колегія суддів вважає позовні вимоги необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами, а тому погоджується з судом першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 р. у справі №199/3770/16-а(2а-199/110/16) за позовом ОСОБА_2 до інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпропетровську Точенюка Івана Олександровича, Департаменту патрульної поліції у місті Дніпропетровську про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді І.В.Юрко

В.А.Шальєва