Справа № 761/29451/15-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року м. Київ К/800/12585/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Єрьоміна А. В., Кравцова О. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, Державної фіскальної служби України, головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил ДФС України Ошовського Олександра Казимировича про визнання протиправною та скасування постанови, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2015 року про залишення заяви в частині позовних вимог без розгляду та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року, а також на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року,

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС, Державної фіскальної служби України та головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил ДФС України Ошовського О. К., в якому просить:

- визнати незаконною та скасувати постанову головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил ДФС України Ошовського О. К. від 14 вересня 2015 року;

- визнати незаконною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 1643/20918/15 від 14 серпня 2015 року;

- закрити провадження у справі про порушення митних правил у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що за результатами проведення перевірки інформаційних ресурсів ПІК "Інспектор-2006" та ЄАІС ДМС України щодо невивезених за межі митної території України транспортних засобів на іноземній реєстрації, 14 серпня 2015 року посадовою особою Львівської митниці ДФС прийнято постанову, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною другою статті 470 Митного кодексу України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 гривень.

Вважаючи, що такі дії та рішення відповідача не відповідають фактичним обставинам, які встановлені в оскаржуваній постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувсь до суду з метою захисту своїх прав та інтересів.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року, адміністративний позов в частині визнання незаконною та скасування постанови від 14 серпня 2015 року в справі про порушення митних правил залишено без розгляду.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконною та скасування постанови головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил ДФС України Ошовського О. К. від 14 вересня 2015 року - відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01 серпня 2015 року державним інспектором відділу митного оформлення № 2 митного поста "Угринів" Львівської митниці ДФС Сенником Зіновієм Григоровичем в присутності позивача складено протокол про порушення митних правил № 1643/20918/15, яким встановлено, що 20 липня 2015 року в зону митного контролю "зелений коридор" пункту пропуску "Виступовичі" митного поста "Північний" Житомирської митниці ДФС під керуванням позивача заїхав транспортний засіб марки "BMW 318", зареєстрований на території Республіки Польща, реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1.

Під час проведення митних формальностей в ПІК "Інспектор-2006" спрацювало орієнтування відносно ОСОБА_1 щодо недоставлення транспортного засобу "BMW 318" до органу доходів і зборів, чим перевищено встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, терміном більше ніж десять діб.

На підставі вищевказаного протоколу суб'єктом владних повноважень прийнято оскаржувану постанову № 1643/20918/15 від 14 серпня 2015 року, згідно з якою визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною другою статті 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 200 неоподаткованих мінімумів громадян на суму 3400,00 гривень.

Залишаючи без розгляду адміністративний позов в частині визнання незаконною та скасування постанови № 1643/20918/15 від 14 серпня 2015 року в справі про порушення митних правил, суд першої інстанції виходив з того, що в провадженні Галицького районного суду міста Львова перебуває аналогічна справа № 461/10610/15-а між тими самими сторонами.

Разом з цим, відмовляючи у позові, суд першої інстанції прийшов до висновку щодо правомірності рішення суб'єкта владних повноважень, оскільки доводи позивача є необґрунтованими у зв'язку з наявністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Таку позицію Шевченківського районного суду міста Києва підтримав і Київський апеляційний адміністративний суд, який здійснив перегляд цієї справи.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначені висновки судів вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.

За приписами частини першої статті 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Пунктом першим статті 320 Митного кодексу України встановлено, що форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Не допускаються визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь їх посадових осіб у здійсненні митного контролю.

Визначення митного режиму "транзит" міститься у статті 90 Митного кодексу України та означає митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з частиною першою статті 73 Митного кодексу України умови перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у відповідному митному режимі, обмеження щодо їх використання, застосування заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами України з питань державної митної справи та у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Строки транзитних перевезень передбачено у статті 95 Митного кодексу України та встановлюються для автомобільного транспорту - 10 діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб.

Частиною другою статті 95 Митного кодексу України встановлено, що до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається, зокрема, час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з протоколу № 1643/20918/15 про порушення митних правил, 20 липня 2015 року у митному режимі "транзит" в зону митного контролю пункту пропуску "Виступовичі" митного поста "Північний" Житомирської митниці ДФС, до України в'їхав автомобіль марки "BMW 318", який зареєстровано на території Республіки Польща, реєстраційний номер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_3, під керуванням позивача.

Однак, 01 серпня 2015 року близько 20 год. 05 хв. позивач прямувала у приватну поїздку до Республіки Польща з України через митний пост "Угринів" Львівської митниці ДФС, в результаті чого виявлено з інформації, яка міститься в ПІК "Інспектор-2006", що станом на 01 серпня 2015 року вказаний транспортний засіб не був вивезений за межі митної території України у строк, який передбачений Митним кодексом України та не поміщений в інший митний режим у відповідності до вимог чинного законодавства.

На момент перетину кордону будь-яких відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України, позивачем не було подано.

Слід зауважити, що заходи, передбачені статтею 192 Митного кодексу України позивачем не вживались.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу, що Галицьким районним судом міста Львова розглянуто справу № 461/10610/15-а про скасування постанови у справі про порушення митних правил № 1643/20918/15 від 14 серпня 2015 року.

Так, постановою Галицького районного суду міста Львова від 23 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

В свою чергу, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 жовтня 2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Отже, у цій справі суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку стосовно залишення без розгляду адміністративного позову в частині скасування постанови у справі про порушення митних правил № 1643/20918/15 від 14 серпня 2015 року.

За приписами статті 508 Митного кодексу України у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи.

До процесуальних дій належать: 1) складення протоколу про порушення митних правил; 2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; 3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; 4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них; 5) митне обстеження; 6) пред'явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; 7) експертиза; 8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи).

Під час проведення процесуальних дій, зазначених у пунктах 2, 4 - 6, 8 частини другої цієї статті, складаються протоколи, форми яких встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За змістом статті 522 Митного кодексу України справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

В силу статті 523 Митного кодексу України від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Положеннями статті 458 Митного кодексу України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Поняття адміністративного правопорушення відображено у частині першій статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення та передбачає протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В статті 460 Митного кодексу України вказано, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 529 Митного кодексу України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Частиною першою статті 530 Митного кодексу України передбачено, що законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - судом у зв'язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю.

З матеріалів справи вбачається, що 27 серпня 2015 року до ДФС України надійшла заява ОСОБА_1 про скасування постанови Львівської митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 1643/20918/15 від 14 серпня 2015 року, в обґрунтування якої зазначила про відсутність можливості вивезти автомобіль у строк з митної території України у зв'язку з тим, що консульство Республіки Польщі своєчасно не видало їй візу. Окрім цього, як пом'якшуючу обставину зазначила про те, що вона є матір'ю-одиначкою та має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Розглянувши заяву ОСОБА_1, посадовою особою ДФС України відмовлено у її задоволенні у зв'язку з тим, що позивач була присутня під час складення оскаржуваної постанови, однак не надала документів, які б підтверджували факт поважності пропущеного строку транзитного перевезення транспортного засобу.

В силу частини другої статті 470 Митного кодексу України вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, особою, яка протягом року притягалася до відповідальності за вчинення такого правопорушення, а так само перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приписами статті 192 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний:

1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання;

2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

За такого правового врегулювання колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що документи, які надано ОСОБА_1 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивачем не надано жодних доказів стосовно звернення до органу доходів і зборів з відповідною заявою, в якій було б повідомлено суб'єкта владних повноважень про обставини поважності причини пропуску строку транзитного перевезення автомобіля.

Аналізуючи вищезазначене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновку про правомірність дій головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил ДФС України Ошовського Олександра Казимировича під час прийняття оскаржуваної постанови від 14 вересня 2015 року.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновки судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 222-224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року, а також ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2015 року про залишення заяви в частині позовних вимог без розгляду та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді А. В. Єрьомін

О. В. Кравцов