Справа № 823/1657/16
Суддя: В.І. Орленко
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

м. Черкаси

28 листопада 2016 року справа № 823/1657/16

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Орленко В.І.,

за участю секретаря - Дудки Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Монастирищенської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1, в якому просить:

- визнати протиправними дії Монастирищенської районної державної адміністрації щодо виплати одноразової матеріальної допомоги у розмірі десяти мінімальних окладів при виході на пенсію;

- зобов'язати Монастирищенську районну державну адміністрацію виплатити одноразову матеріальну допомогу у розмірі десяти місячних окладів при виході на пенсію 31.08.2010 згідно статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

28 листопада 2016 року в судовому засіданні вирішується питання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з тим, що позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними

Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі у зв'язку з неможливістю прибуття до суду за станом здоров'я.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, до суду надіслав письмовий відзив. У відзиві відповідача йдеться про те, що оскільки одноразова допомога при звільненні у розмірі 10 місячних посадових окладів не є заробітною платою, а з часу звільнення ОСОБА_1 пройшло 6 років, відповідач просить застосувати позовну давність до заявлених позовних вимог і відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Вирішуючи питання про залишення позовної заяви без розгляду, суд враховує, що згідно з п. 15 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Статтею 1 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Так, предметом адміністративного позову є стягнення вихідної грошової допомоги при звільненні у розмірі 10 місячних посадових окладів, передбаченої статтею 37 Закону України «Про державну службу».

Як видно з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, ОСОБА_1 працював на посаді заступника голови Монастирищенської районної державної адміністрації. Згідно розпорядження Монастирищенської районної державної адміністрації від 31.08.2010 №113-к, на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу», ч. 1 ст. 38 КЗпП України, ОСОБА_1, заступника голови райдержадміністрації, 31 серпня 2010 року звільнено у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності.

Таким чином, за висновком суду, спірні правовідносини стосуються проходження позивачем та звільнення його з публічної служби в розумінні пункту 15 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 13 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (в реакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державним службовцям у разі виходу на пенсію за наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Згідно довідки Монастирищенської районної державної адміністрації від 25.11.2016 №57 при виході на пенсію стаж державної служби ОСОБА_1 складав 15 років 4 місяці.

При звільненні ОСОБА_1 мав право на отримання грошової допомоги згідно ч.13 ст.37 Закону України «Про державну службу», про що останній мав бути обізнаний на день звільнення з роботи з огляду на те, що обіймав посаду заступника голови Монастирищенської районної державної адміністрації і мав 8 ранг державного службовця.

З позовної заяви вбачається, що на момент виходу на пенсію позивач не був обізнаний з нормативною базою та відповідно не подав заяву про виплату одноразової матеріальної допомоги у розмірі 10 місячних окладів.

Судом також встановлено, що 11 жовтня 2016 року позивачем подано до Монастирищенської районної державної адміністрації заяву про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 10 посадових окладів.

Згідно листа-відповіді Монастирищенської райдержадміністрації від 19.10.2016 №Ш-210/0418 позивач повідомляється про відсутність правових підстав для виплати грошової допомоги з огляду на те, що на час звільнення - 31.08.2010 ОСОБА_1 не претендував на виплату одноразової грошової допомоги. В кошторисі на 2010 рік кошти на виплату ОСОБА_1 одноразової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів не передбачались. Вказаним листом до відома позивача також доводиться інформація про зміни в законодавстві, зокрема, про те, що з 01 квітня 2014 року виплата грошової допомоги при виході на пенсію державним службовцям не передбачена.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Згідно частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Виходячи з вищевикладеного, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» (№ 3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що «… Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.».

На думку суду, про факт порушення своїх прав на отримання грошової допомоги на підставі ч.13 ст.37 Закону України «Про державну службу», ОСОБА_1 дізнався або повинен був дізнатися з моменту його звільнення (31.08.2010), отримання трудової книжки і отримання копій наказів, в тому числі, про нарахування належних до виплати при звільненні сум.

Суд не бере до уваги пояснення позивача щодо пропуску строку звернення до суду у зв'язку з юридичною неграмотністю, необізнаністю з нормами чинного законодавства.

При цьому, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України, за якими у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За змістом ст. 2 вказаного Закону, основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу», оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю.

Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

На думку суду, грошова допомога при виході на пенсію не відноситься до складу заробітної плати державного службовця, у зв'язку з чим, до спірних правовідносин не підлягає застосуванню ч. 2 ст. 233 КЗпП України.

За вказаних обставин та враховуючи те, що позовна заява ОСОБА_1 та додані до неї матеріали не містять доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 пропущено встановлений частиною третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України місячний строк звернення до суду, й підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними немає.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо: позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Монастирищенської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття ухвали у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.І. Орленко

Повний текст ухвали виготовлений 05.12.2016.