Справа № 519/845/16-а
Суддя: Барановська З. І.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 519/845/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2016 року м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Барановської З.І., секретаря - Гнатюк Л.М.

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, мотивуючи свої вимоги тим, що наказом начальника Управління юстиції Одеської області № 86 ос від 14 вересня 1994 року, ОСОБА_1, обраного суддею на сесії Одеської обласної Ради народних депутатів 13 вересня 1994 року було зараховано до штату судів Южного міського суду Одеської області з 19 вересня 1994 року та встановлено посадовий оклад відповідно до штатного розкладу. Відповідно до рішення Одеської обласної ради народних депутатів №13-ХХІІ від 13.09.1994 року, ОСОБА_1, обрано суддею Южного міського суду Одеської області. Постановою Верховної ради України «Про обрання суддів» від 23.09.1999 ОСОБА_1 обрано суддею безстроково. Відрахований зі штату Южного міського суду Одеської області у зв'язку з звільненням у відставку 20 вересня 2016 року згідно наказу №10-ос/с від 20.09.2016 року. Наказом по Южному міському суду Одеської області № 21-ос/с від 07 липня 2014 року позивачу було встановлено надбавку за вислугу років в розмірі 60% від посадового окладу, як такому, стаж роботи якого становить 25 років. 24 жовтня 2016 року Суворовським об'єднаним управлінням пенсійного фонду України в м.Одесі позивачу було надано повідомлення, зі змісту якого вбачається, що при вирішенні питання про призначення довічного утримання судді у відставці позивачу встановлюється надбавка за вислугу років в розмірі 50% від посадового окладу як такому, стаж роботи якого становить 22 роки 0 міс. 3 дні, та відповідно довічне грошове утримання, як судді у відставці, призначено в розмірі 84% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. При цьому до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання відповідачем в супереч вимогам законодавства не зараховано час служби в рядах Радянської Армії, навчання в Харківському юридичному інституті та період роботи на посадах в органах прокуратури.

Позивач в судове засідання не з'явився, згідно адміністративного позову просить справу розглядати в його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

02.12.2016 року до Южного міського суду Одеської області надійшли заперечення на адміністративний позов від представника відповідача, згідно яких Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі позов не визнає, просить в його задоволенні відмовити, щомісячне грошове утримання визначено вірно відповідно до ст.133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач з 26.05.1982 року по 04.06.1984 року проходив службу в рядах Радянської армії, що підтверджується копіями воєнного білету, трудової книжки (а.с.15,19).

З 01 вересня 1986 року по 30 червня 1990 року навчався в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е.Дзержинського (денна форма навчання), що підтверджується копіями диплому, трудової книжки (а.с.16,20).

Згідно трудової книжки позивач з 07 серпня 1990 року по 19 вересня 1994 року працював в органах прокуратури, а саме:

-з 07 серпня 1990 року по 17 липня 1991 року - стажистом на посаді помічника прокурора Біляївського району Одеської області;

-17 липня 1991 року по 26 січня 1994 року - помічником прокурора Біляївського району Одеської області;

-з 26 січня 1994 року по 19 вересня 1994 року - старшим помічником прокурора Біляївського району Одеської області;

Наказом начальника Управління юстиції Одеської області № 86 ос від 14 вересня 1994 року ОСОБА_1, обраного суддею на сесії Одеської обласної Ради народних депутатів 19 вересня 1994 року було зараховано до штату судів Южного міського суду з 19 вересня 1994 року та встановлено посадовий оклад відповідно до штатного розкладу (а.с.22).

Відповідно до рішення Одеської обласної ради народних депутатів №13-ХХІІ від 13.09.1994 року, ОСОБА_1, обрано суддею Южного міського суду Одеської області.

Постановою Верховної ради України «Про обрання суддів» від 23.09.1999 року відповідно до пункту 27 статті 85, частини першої статті 128 Конституції України (254к/96-ВР) та статті 9 Закону України «Про статус суддів» (2862-12) ОСОБА_1 обрано суддею безстроково.

ОСОБА_1 відрахований зі штату Южного міського суду Одеської області у зв'язку з звільненням у відставку 20 вересня 2016 року відповідно до наказу №10-ос/с від 20.09.2016 року.

Наказом по Южному міському суду Одеської області №21-ос/с від 07 липня 2014 року позивачу було встановлено надбавку за вислугу років в розмірі 60% від посадового окладу, як такому, стаж роботи якого становить 25 років (а.с.50).

24 жовтня 2016 року Суворовським об'єднаним управлінням пенсійного фонду України в м.Одесі позивачу було надано повідомлення, зі змісту якого вбачається, що при вирішенні питання про призначення довічного утримання судді у відставці ОСОБА_1 встановлюється надбавка за вислугу років в розмірі 50% від посадового окладу як такому, стаж роботи якого становить 22 роки 0 міс. 3 дні, та відповідно довічне грошове утримання, як судді у відставці, призначено в розмірі 84% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді (а.с.56).

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_1 довічного утримання, відповідач виходив з того, що щомісячна доплата за вислугу років є складовою частиною суддівської винагороди, розмір якої визначається відповідно до стажу роботи на посаді судді, а тому приймаючи оскаржуване рішення, відповідачем було визначено стаж роботи позивач, виходячи з фактичної роботи на посаді судді, оскільки положеннями чинного законодавства передбачено виключний період посад, які зараховуються до стажу роботи на посаді судді.

Зазначена позиція відповідача є помилковою та невірною з огляду на наступні обставини.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом. Судову владу реалізовують професійні судді та, у визначених законом випадках, народні засідателі і присяжні шляхом здійснення правосуддя в рамках відповідних судових процедур.

Приписами ст.129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», в редакції яка діяла до 28.03.2015 року, було встановлено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України". Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці. Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

При цьому, п.11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів», в редакції, яка діяла до 28.03.2015 року, було визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Положеннями ч.6 ст.44 Закону України «Про статус суддів» №2862-XII від 15.12.1992 року, який передував зазначеному закону, було визначено, що для суддів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі пільги.

Однак, у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року №192-VIII, до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» були внесенні зміни, зокрема які стосувалися суддівської винагороди та порядку розрахунку суддівського стажу.

Приписами ст.133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції від 28.03.2015 року встановлено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Згідно зі ст.135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у зазначеній редакції, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

При цьому, положення Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції від 28.03.2015 року не містять жодних посилань, щодо можливості збереження за суддями стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що до стажу роботи судді, який був призначений на посаду до набрання чинності Закону України «Про судоустрій та статус суддів», також зараховується стаж роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі пільги. При цьому, у зв'язку з внесенням змін до положень зазначеного закону, з 28 березня 2015 року до стажу роботи судді зараховується лише стаж на відповідній суддівській посаді, передбаченій ст.135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Встановлені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1, був призначений на посаду судді Южного міського суду Одеської області рішенням сесії Одеської обласної ради народних депутатів від 13 вересня 1994 року №13-ХХІІ та наказу начальника Управління юстиції Одеської області № 86 ос від 14 вересня 1994 року.

Отже, виходячи з дати призначення позивача на посаду судді, на ОСОБА_1 розповсюджувалася дія ч.6 ст.44 Закону України «Про статус суддів», яка надавала можливість на зарахування до стажу роботи судді також стаж роботи на попередніх посадах, яким законом були передбачені такі пільги.

Крім того, постановою Кабінету міністрів України від 11 червня 2008 року №545, яка набрала чинності з 01 березня 2008 року, доповнено пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №866 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» абзацом другим, яким встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби. Постанова Кабінету міністрів України від 03 вересня 2005 року втратила чинність з 01 січня 2011 року після набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Враховуючи те, що на 01 березня 2008 року позивач вже обіймав посаду судді Южного міського суду Одеської області більше 10 років, то згідно з вказаною вище постановою Кабінету Міністрів України до стажу роботи позивача як судді, що дає ОСОБА_1 право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання на момент набуття чинності цією Постановою, зараховується служба в рядах Радянської армії з 26.05.1982 року по 04.06.1984 року, що становить два роки дев'ять днів та половина строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського за період з 01 вересня 1986 року по 30 червня 1990 року, що становить 2 роки та загалом, стаж роботи, що дає ОСОБА_1 право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання становить 30 років 1 місяць 23 дні.

Призначення та нарахування пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проводиться згідно вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Як вбачається з наданого Южним міським судом Одеської області розрахунку стажу позивача, станом на 20 вересня 2016 року стаж роботи позивача на посаді судді складав 30 років 1 місяць 23 дні, до якого були зараховані: період служби у рядах Радянської армії з 25.05.1982 року по 04.06.1984 року, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1986 року по 30.06.1990 року, період роботи на посадах в органах прокуратури з 07 серпня 1990 року по 19 вересня 1994 року, робота на посаді судді Южного міського суду Одеської області у період з 19 вересня 1994 року по 20 вересня 2016 року.

Однак, у зв'язку з прийняттям Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» та внесенням змін до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідачем був здійснений перерахунок розміру суддівського стажу позивача, який в результаті склав 22 року 0 місяців 3 дні, та до якого був зарахований стаж роботи на посаді судді Южного міського суду Одеської області у період з 19 вересня 1994 року по 20 вересня 2016 року, але не зарахована служба в рядах Радянської армії, половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та стаж роботи на посадах в органах прокуратури.

Зазначена обставина стала передумовою для прийняття оскаржуваного рішення та встановлення ОСОБА_1, щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 50% посадового окладу замість 60% посадового окладу та встановлення довічного утримання в розмірі 84% замість 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді .

Дослідивши зміст спірних правовідносин суд вважає зазначену позицію відповідача хибною з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст.ст. 124, 126 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Приписами ст.48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Також, Конституційний суд України у рішенні від 11.10.2005 року по справі №1-21/2005 зазначив, що незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу, конституційним принципом організації та функціонування судів і професійної діяльності суддів.

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом мають бути реально забезпечені. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів. Будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя і права громадян на захист прав і свобод незалежним судом.

Рішенням Конституційного суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 визнанні неконституційними положення частини 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речення абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, положення пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453- VI.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що професійний суддя, через якого в Україні реалізовується судова влада, має встановлені законом гарантії досягнутого рівня незалежності, у томі числі у сфері правового захисту та матеріального і соціального забезпечення, які не можуть бути скасовані або звужені при прийнятті нових законів та інших нормативних актів.

У зв'язку з винесенням оскаржуваного рішення ОСОБА_1 був перерахований суддівський стаж на посаді судді, та встановлена доплата за вислугу років 50% від посадового окладу замість 60% посадового окладу, а також призначено довічне грошове утримання, як судді у відставці, в розмірі 84% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді замість 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Відтак, в даному випадку, право позивача на отримання належного довічного грошового утримання було звужене, що в свою чергу свідчить про порушення відповідачем встановленої приписами чинного законодавства гарантії незалежності суддів.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначений конституційний принцип неретриактивності закону свідчить про можливість застосування нового порядку розрахунку суддівського стажу, визначеного положеннями Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції від 28 березня 2015 року, виключно до суддів, які були призначені на посаду після 28.03.2015 року.

Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VІІІ не передбачено, що ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453- VІ втратив силу, а передбачено, що він викладений у відповідній редакції.

Таким чином, не визнано, що п.11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ втратив силу, оскільки це б не відповідало ст.22 Конституції України.

Оскільки судом встановлено, що повідомлення Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 24 жовтня 2016 року про призначення довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 є не законним та протиправним і порушує право позивача на реалізацію права на пенсійне забезпечення, яке підлягає відновленню, а позовні вимоги - задоволенню як такі, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до п.1.2 Постанови Управління пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 "Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України" щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної Ради України або Президента України про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, у тому числі за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків та припинення виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду. У разі звернення пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду щомісячне довічне утримання призначається з дня звернення.

Керуючись ст.ст. 19, 46, 55 Конституції України, ст.44 Закону України «Про статус суддів» (в редакції від 15.12.1992 року), ст.ст. 2, 17, 18, 19,70, 71, 86, 94, 159, 160, 161, 162, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - задовольнити.

Визнати дії управління Суворовського об'єднаного управління пенсійного фонду України в м.Одесі щодо перерахування суддівського стажу на посаді судді Котову В.Г., та зменшення доплати за вислугу років з 60% від посадового окладу до 50% від посадового окладу, та призначення довічного грошового утримання, як судді у відставці, в розмірі 84% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді замість 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - протиправними.

Зобов'язати Суворовське об'єднане управління пенсійного фонду України в м.Одесі зарахувати до стажу роботи, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці, період служби у рядах Радянської армії з 26.05.1982 року по 04.06.1984 року, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1986 року по 30.06.1990 року, період роботи на посадах в органах прокуратури з 07 серпня 1990 року по 19 вересня 1994 року, робота на посаді судді Южного міського суду Одеської області у період з 19 вересня 1994 року по 20 вересня 2016 року, як особі, яка має стаж роботи станом на 20 вересня 2016 року 30 років 1 місяць 23 дні.

Призначити, нарахувати та виплачувати судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 21 вересня 2016 року.

Зобов'язати Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі протягом десяти робочих днів, з дня отримання копії постанови, подати звіт про виконання судового рішення.

Попередити Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про наслідки неподання звіту про виконання судового рішення, а саме: встановлення нового строку подання звіту та накладення на керівника Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, відповідального за виконання постанови, штрафу у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк - з дня проголошення постанови, у разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії цієї постанови, а для суб'єктів владних повноважень, яких було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді - з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Южного міського суду

Одеської області З.І.Барановська