Справа № 814/2310/16
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2016-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

02 грудня 2016 року Справа № 814/2310/16

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХМОРГІДРОСТРОЙ МИКОЛАЇВ", вул. Артилерійська, 19/1, оф. 320, м. Миколаїв, 54030

доДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській обл., вул. Потьомкінська, 24/2, м. Миколаїв, 54030

проскасування податкового повідомлення-рішення від 02.11.2016 р. № ,
ВСТАНОВИВ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Техморгідрострой Миколаїв", звернувся до суду з позовом до державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 02.11.2016 р. № .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства на підставі безпідставних та необґрунтованих висновків, викладених в акті перевірки, чим порушено права та інтереси позивача.

Відповідач подав заперечення на позовну заяву, в яких вказав, що податкове повідомлення-рішення від 02.11.2016 р. № є правомірним і відповідає нормам діючого законодавства (а. с. 44-46).

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

З'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов належить задоволенню, виходячи з наступного:

У березні-квітні 2016 р. посадовими особами відповідача проведена документальна планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р., результати якої оформлені актом від 22.04.2016 р. № 181/14-03-14-01/36383806 (а. с. 12-32).

Перевіркою серед іншого встановлено порушення вимог п. 160.2 ст. 160, п.п. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141, п. 103.3 ст. 103 Податкового кодексу України (далі - ПК України), у зв'язку з чим позивачем занижено суму податку з доходу нерезидента на суму 14707555,00 грн.

02.11.2016 р. відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу нараховано податкове зобов'язання в сумі 14707555,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 3039183,00 грн. (а. с. 10-11).

Спір між сторонами виник з приводу повноти оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України.

Суд встановив, що позивач у 2013-2015 р.р. уклав ряд договорів тайм-чартеру, згідно яких орендував судна за плату. Орендодавцями та власниками орендованих суден були нерезиденти.

За умовами договорів тайм-чартеру орендодавець несе усі ризики та витрати, пов'язані з утриманням екіпажу та судна. Позивач як орендар сплачував орендну плату безпосередньо орендодавцю. Договори тайм-чартеру не містять умов, за яких перераховані позивачем кошти в подальшому повинні перераховуватись іншій особі (власнику судна). Таким чином, орендодавець володіє не тільки правом на отримання доходу, але й визначає подальшу економічну долю доходу, тобто є бенефіціарним власником доходу.

Відповідач посилається на те, що орендна плата сплачувалась позивачем не власнику судна, з огляду на що орендодавець діє як проміжна ланка в інтересах іншої особи, тобто не є бенефіціарним власником доходу, а відтак до таких платежів не можуть бути застосовані пільги зі сплати податку, передбачені міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування.

Суд не погоджується з викладеною позицією відповідача з огляду на наступне:

Визначення понять "власника" і "судновласника" надає ст. 20 Кодексу торговельного мореплавства України. Так, судновласником у цьому Кодексі визнається юридична або фізична особа, яка експлуатує судно від свого імені, незалежно від того, чи є вона власником судна, чи використовує на інших законних підставах.

Власником судна є суб'єкт права власності або особа, яка здійснює відносно закріпленого за нею судна права, до яких застосовуються правила про право власності.

Згідно ст. 203 Кодексу торговельного мореплавства України за договором чартеру (фрахтування) судна на певний час судновласник зобов'язується за обумовлену плату (фрахт) надати судно фрахтувальнику для перевезення пасажирів, вантажів та для інших цілей торговельного мореплавства на певний час.

Надане фрахтувальнику судно може бути укомплектоване екіпажем (тайм-чартер) або не споряджене і не укомплектоване екіпажем (бербоут-чартер).

Особливості оподаткування окремих видів діяльності та операцій встановлює ст. 141 ПК України. У відповідності до п.п. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 ПК України резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Статтею 19 Закону України "Про міжнародні договори України" передбачено, що чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

До серпня 2013 р. Україна керувалася нормами "Соглашения между Правительством Союза Советских Социалистических Республик и Правительством Республики Кипр об избежании двойного налогообложения доходов и имущества", яке набрало чинності 26.08.1983 р. Згідно ч. 2 ст. 10 вказаної угоди "Доходы, извлекаемые лицом с постоянным местопребыванием в одном Договаривающемся Государстве от продажи, обмена, аренды либо других видов использования движимого имущества, исключая автотранспортные средства, находящегося в другом Договаривающемся Государстве, подлежат налогообложению только в первом Государстве".

07.08.2013 р. набрала чинності Конвенція між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи. Згідно ч. 1 ст. 7 Конвенції прибуток підприємства Договірної Держави оподатковується тільки у цій Державі, якщо тільки підприємство не здійснює підприємницької діяльності в іншій Договірній Державі через розташоване в ній постійне представництво. Якщо підприємство здійснює підприємницьку діяльність як зазначено вище, прибуток підприємства може бути оподаткований в іншій Державі, але тільки в тій частині, яка стосується цього постійного представництва.

У відповідності до п. 103.1 ст. 103 ПК України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

А згідно п. 103.2 ст. 103 ПК України особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів.

При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу (п. 103.3 ст. 103 ПК України).

Відповідно до п. 103.4 ст. 103 ПК України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

При цьому, згідно п. 103.10 ст. 103 ПК України у разі неподання нерезидентом довідки відповідно до пункту 103.4 цієї статті доходи нерезидента із джерелом їх походження з України підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства України з питань оподаткування.

Відповідач не заперечує факт подання орендодавцями (судновласниками) довідок компетентного органу Республіки Кіпр, які свідчать про те, що компанії засновані та зареєстровані на Кіпрі та є резидентами Кіпру.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач правомірно скористався своїм правом самостійно застосовувати звільнення від оподаткування.

Крім того, суд враховує, що аналогічна позиція висловлена Державною фіскальною службою України в податковій консультації від 28.04.2016 р., наданій за зверненням позивача (а. с. 33-34).

Пунктом 53.1 ст. 53 ПК України передбачено, що не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 11 КАС України).

Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів перед судом законність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, що є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав платіжне доручення про сплату судового збору в сумі 266201,08 грн. (а. с. 41), що й підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області від 02.11.2016 р. № .

3. Присудити товариству з обмеженою відповідальністю "Техморгідрострой Миколаїв" (ідентифікаційний код 36383806) судовий збір у сумі 266201,08 грн. за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є.В. Марич