Справа № 826/3549/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 листопада 2016 року № 826/3549/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І., суддів Качура І.А. Данилишин В.М. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_4
до Міністерства юстиції України

провизнання незаконним та скасування наказу від 16.02.2016
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Арбітражний керуючий ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України про визнання нечинним та скасування наказу від 16.02.2016 №46/7.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в порушення п. 2.12 Наказу Міністерства юстиції України від 27.06.2013 №1284/5 «Про затвердження Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів)» оскаржуваний наказ проведено за результатом повторної перевірки за скаргою ПАТ «ВіЕйБанк» від 21.08.2015. Крім того позивач вказує, що висновки акту від 08.12.2015 №100/15 є необґрунтованими та спростовуються наявними матеріалами.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні за згодою сторін на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Наказом Міністерства юстиції України від 16.02.2016 №46/7 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження на арбітражного керуючого ОСОБА_4.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Відповідно до ст. 107 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть за свої дії та заподіяну третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну, дисциплінарну та кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, встановлених законом.

Арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому цим Законом.

Державний орган з питань банкрутства за поданням Дисциплінарної комісії накладає на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарні стягнення.

Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення приймається протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Про накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення робиться запис в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 № 1284/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 03.07.2013 за №1113/23645, затверджено Порядок контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (надалі - Порядок).

Відповідно до п. 2.1 Порядку передбачено, що контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок.

Згідно п. 2.6 Порядку підставами для проведення позапланової перевірки є: звернення (скарги) фізичних та юридичних осіб щодо дій арбітражного керуючого з викладенням обставин невиконання або неналежного виконання ним покладених на нього повноважень, з яких вбачається необхідність проведення контролю.

Відповідно до п. 2.12 Порядку повторна перевірка з питань, що вже були предметом перевірки, не допускається, крім випадків, передбачених цим Порядком.

З матеріалів справи вбачається, що 02.09.2015 на адресу відповідача надійшла скарга уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. від 28.08.2015 №11/2-25706, проведення перевірки за якою доручено Головному територіальному управлінню юстиції у Сумській області, за результатом якої складено довідку від 16.10.23015 №49 та акт від 19.10.2015 №56.

В подальшому, 25.09.2015 до відповідача надійшла скарга ПАТ «Укргазбанк» від 31.08.2015 №11011/7544/2015.

Крім того, 30.09.2015 до відповідача надійшла скарга уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. від 28.08.2015 №11/2-25706.

У зв'язку з надходженням скарг від 31.08.2015 №11011/7544/2015 та від 28.08.2015 №11/2-25706 Головним територіальним управлінням юстиції у Київській області проведено перевірку позивача.

З акту перевірки від 08.12.2015№100/15 вбачається, що перевірка позивача на підставі скарги від 28.08.2015 №11/2-25706 Головним територіальним управлінням юстиції у Київській області не проводилась.

Оскільки перевірку позивача призначено на підставі скарг уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. та ПАТ «Укргазбанк», отже перевірку позивача призначено за наявності підстав визначених п. 2.6 Порядку.

З огляду на викладене, суд не вбачає порушень відповідачем норм п. 2.12 Порядку при призначенні перевірки за скаргою 28.08.2015 №11/2-25706.

Відповідно до п. 5.1 Порядку в останній день перевірки орган контролю складає та підписує Довідку (додаток 5) у двох примірниках. Один примірник Довідки надається арбітражному керуючому, який перевірявся, або його представнику, другий зберігається в органі контролю.

З матеріалів справи вбачається, що за результатом перевірки позивача органом контролю складено довідку про результати позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого від 27.11.2015 №60/15 із зазначенням переліку порушень.

Згідно п. 6.1. Порядку арбітражний керуючий має право протягом п'яти робочих днів після складення Довідки надати в письмовій формі свої пояснення, зауваження, заперечення до неї разом з необхідними документами або усунути виявлені під час перевірки порушення та надати інформацію про це комісії.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано пояснення на вказану вище довідку від 03.12.2015.

Відповідно до п. 6.2. Порядку орган контролю зобов'язаний протягом двох робочих днів після завершення строку для надання арбітражним керуючим заперечень щодо Довідки опрацювати надані арбітражним керуючим пояснення, зауваження, заперечення.

Пунктом 6.3. Порядку комісія готує акт перевірки діяльності арбітражного керуючого (додаток 7) (далі - акт перевірки) протягом: двох робочих днів з дня підписання Довідки, якщо арбітражний керуючий підписав Довідку без зауважень і заперечень; двох робочих днів після завершення строку для надання арбітражним керуючим пояснень, зауважень, заперечень щодо Довідки.

Згідно п. 6.7. Порядку акт перевірки складається у двох примірниках, один з яких надається арбітражному керуючому, який перевірявся, або його представнику, другий зберігається в органі контролю.

Судом встановлено, що на підставі довідки від 27.11.2015 №60/15 та наданих позивачем пояснень до довідки від 03.12.2015 органом контролю складено акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_4 від 08.12.2015 №100/15 (далі - акт перевірки).

З акту перевірки вбачається, що органом контролю встановлено наступні порушення:

- під час виконання повноважень розпорядника майна у справі №910/15007/14 про банкрутство TOB «Міжнародний центр торгівлі» арбітражний керуючий ОСОБА_4 належним чином не здійснив аналіз фінансово-господарської діяльності TOB «Міжнародний центр торгівлі», в частині здійснення оцінки змін фінансового стану підприємства за попередні три календарні роки, що є грубим порушенням п. 2.1 розділу III Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затвердженого Наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 № 14 (у редакції наказу Міністерства економіки України від 26.10.2010 № 1361), абз. 6 ч. З ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та кредиторів боржника.

- під час виконання повноважень розпорядника майна у справі № 910/15007/14 про банкрутство TOB «Міжнародний центр торгівлі» арбітражним керуючим ОСОБА_4, всупереч вимог ухвали господарського суду міста Києва від 22.07.2015 по справі № 910/15007/14, не проведено збори кредиторів TOB «Міжнародний центр торгівлі», не подано до суду протокол засідання комітету кредиторів, на якому вирішено питання про відкриття ліквідаційної процедури або процедури санації боржника, призначення ліквідатора або керуючого санацією боржника, що є грубим порушенням абз. 8 ч. З ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції № 4212-VI від 22.12.2011, ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. З ст. 129 Конституції України, ст. 4-5, 115 Господарського процесуального кодексу України, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та кредиторів боржника.

- під час виконання повноважень розпорядника майна у справі №910/15007/14 про банкрутство TOB «Міжнародний центр торгівлі» арбітражним керуючим ОСОБА_4, в межах строку, встановленого Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», не надано господарському суду та комітету кредиторів звіту про свою діяльність, відомостей про фінансове становище боржника, пропозицій щодо можливості відновлення платоспроможності боржника, що є грубим порушенням абз. 10 ч. З ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та кредиторів боржника.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» розпорядник майна зобов'язаний, зокрема: аналізувати фінансово-господарську діяльність, інвестиційне становище боржника та його становище на ринках.

Згідно п 5. розділу I Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затвердженого Наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 № 14 під час проведення аналізу визначаються: стан фінансово-господарської діяльності підприємства, структура його балансу (задовільна чи незадовільна) та обґрунтованість визнання підприємства неплатоспроможним; тенденції щодо динаміки основних показників ефективності діяльності підприємства; можливість використання санаційних процедур для поліпшення фінансово-господарського стану підприємства та виведення його з неплатоспроможного стану; наявність економічних ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства.

Згідно п. 2.1 розділу III Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затвердженого Наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 № 14 оцінка змін фінансового стану підприємства здійснюється за попередні три календарні роки для формування загального уявлення та загальних тенденцій його розвитку. За результатами аналізу показників складається висновок про спрямованість змін та їх вплив на стан платоспроможності підприємства.

За результатами розрахунку показників заповнюється таблиця 2 "Основні показники, що визначають фінансово-господарський стан підприємства" і здійснюється аналіз змін (шляхом зіставлення розрахованих показників з оптимальними значеннями) та стану платоспроможності підприємства за результатами періоду, що аналізується.

Відповідно до п. 3.2 розділу III Рекомендацій, визначення ознак дій з доведення до банкрутства здійснюється за період, що починається за три роки до дати порушення справи про банкрутство, у разі наявності ознак неправомірних дій відповідальних осіб боржника, що призвели до його стійкої фінансової неспроможності, у зв'язку з чим боржник був не в змозі задовольнити в повному обсязі вимоги кредиторів або сплатити обов'язкові платежі. У ході визначення ознак дій з доведення до банкрутства аналізується рівень забезпечення зобов'язань кредиторів за період проведення аналізу. Рівень забезпечення зобов'язань кредиторів характеризується такими показниками: забезпечення зобов'язань боржника всіма його активами (відношення суми активів боржника до суми його зобов'язань); забезпечення зобов'язань боржника його оборотними активами (відношення оборотних активів до суми зобов'язань боржника); розмір чистих активів (різниця між сумою активів підприємства та сумою його зобов'язань). Під час визначення ознак дій з доведення до банкрутства заповнюється таблиця 26 «Показники для виявлення ознак дій з доведення до банкрутства». У разі встановлення, що вищезазначені показники погіршилися протягом періоду, який аналізується, з'ясовується причина погіршення цих показників шляхом перевірки фінансово-господарських договорів підприємства.

Відповідно до п. 4 розділу II Рекомендацій, за результатами проведення аналізу складається звіт за формою згідно з додатком 3 до Рекомендацій.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду міста Києва від 01.08.2014 по справі №910/15007/14 порушено провадження у справі про банкрутство TOB «Міжнародний центр торгівлі».

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано до перевірки Звіт щодо аналізу фінансово-господарського стану TOB «Міжнародний центр торгівлі». Проте, Звіт щодо аналізу фінансово-господарського стану TOB «Міжнародний центр торгівлі» містить лише 5 заповнених таблиць, з 27 передбачених додатком 3 до Рекомендацій, що свідчить про поверхневе дослідження фінансово-господарського стану боржника. Оцінка змін фінансового стану боржника за період з 01.01.2012 по 01.01.2015 та лише констатує факт критичної неплатоспроможності. Крім того, оцінка змін фінансового стану підприємства здійснювалася за невідповідний період, адже кінцем періоду, що аналізується обрано 01.01.2015, тобто період, в якому відносно TOB «Міжнародний центр торгівлі» порушено провадження у справі про банкрутство.

З огляду на викладене, Звіт щодо аналізу фінансово-господарського стану TOB «Міжнародний центр торгівлі» наданий позивачем складено з порушенням Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затвердженого Наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 № 14.

З огляду на викладене, висновок органу контролю про порушення позивачем п. 2.1 розділу III Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затвердженого Наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 № 14 (у редакції наказу Міністерства економіки України від 26.10.2010 № 1361), абз. 6 ч. З ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на думку суду є обґрунтованим.

Також, судом встановлено, що ухвалою господарського суду міста Києва від 01.08.2014 по справі №910/15007/14 порушено провадження у справі про банкрутство TOB «Міжнародний центр торгівлі».

Також, ухвалою господарського суду міста Києва від 18.02.2015 по справі №910/15007/14 про банкрутство TOB «Міжнародний центр торгівлі» зобов'язано розпорядника майна боржника арбітражного керуючого ОСОБА_3 протягом 10-ти днів повідомити кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів та провести відповідні збори, надати суду протокол зборів кредиторів боржника, на яких обрано комітет кредиторів боржника, а також протокол засідання комітету кредиторів, на якому вирішено питання про відкриття ліквідаційної процедури або процедури санації боржника, призначення ліквідатора або керуючого санацією боржника.

В подальшому, постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.04.2015 по справі № 910/15007/14 про банкрутство TOB «Міжнародний центр торгівлі» ухвалу господарського суду м. Києва від 18.02.2015 у справі №910/15007/14 відносно усунення арбітражного керуючого ОСОБА_2 від виконання нею повноважень розпорядника майна боржника та призначення розпорядником майна арбітражного керуючого ОСОБА_1 скасовано частково в частині призначення розпорядником боржника арбітражного керуючого ОСОБА_1 і призначено розпорядником майна TOB «Міжнародний центр торгівлі» арбітражного керуючого ОСОБА_4

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.07.2015 по справі №910/15007/14 про банкрутство TOB «Міжнародний центр торгівлі» зобов'язано розпорядника майна боржника виконати вимоги ухвали суду від 18.02.2015.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ст. 4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду є обов'язковими на всій території України.

Позивач вказує, що збори кредиторів TOB «Міжнародний центр торгівлі» проведено арбітражним керуючим ОСОБА_3 13.05.2015 та обрано комітет кредиторів.

Отже, арбітражним керуючим ОСОБА_4 вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 22.07.2015 по справі № 910/15007/14 не виконано, збори кредиторів TOB «Міжнародний центр торгівлі» не проведено, питання щодо відкриття ліквідаційної процедури або процедури санації боржника не вирішено.

З огляду на викладене, висновок органу контролю про порушення позивачем абз. 8 ч. З ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції № 4212-VI від 22.12.2011, ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. З ст. 129 Конституції України, ст. 4-5, 115 Господарського процесуального кодексу України є обґрунтованими.

Відповідно до абз. 10 ч. З ст. 22 Закону, розпорядник майна зобов'язаний надавати господарському суду та комітету кредиторів звіт про свою діяльність, відомості про фінансове становище боржника, пропозиції щодо можливості відновлення платоспроможності боржника.

З матеріалів справи вбачається та позивачем не заперечується, що звіт про діяльність подано 03.12.2015, проте як позивача призначено розпорядником 29.04.2015, отже в порушення згадуваної норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» звіт подано зі спливом встановленого шестимісячного строку, отже висновок органу контролю про порушення позивачем абз. 10 ч. З ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на думку суду є обґрунтованим.

Згідно вимог пункту 6.11 Порядку, у разі виявлення за результатами перевірки порушень, які є підставою для внесення державним органом з питань банкрутства до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень, орган контролю обов'язково зазначає про це в акті перевірки. У такому випадку припис та (або) розпорядження не складаються до моменту прийняття Дисциплінарною комісією рішення за результатом розгляду подання.

У цьому випадку орган контролю протягом трьох робочих днів з дня підписання акта перевірки вносить пропозицію до структурного підрозділу Мін'юсту, який забезпечує організацію роботи Дисциплінарної комісії (далі - структурний підрозділ), щодо внесення до Дисциплінарної комісії подання про накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що до Дисциплінарної комісії скеровано подання від 25.12.2015 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення.

Абзацом 6 п. 7.1 Порядку контролю визначено, що грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута) є підставою для притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності.

Пунктом 7.2 Порядку контролю визначено, що протягом п'яти робочих днів з дати отримання структурним підрозділом від органу контролю пропозиції структурний підрозділ готує та вносить подання на Дисциплінарну комісію про накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення (далі - Подання), копія якого надсилається арбітражному керуючому до відома.

Подання повинно містити висновок структурного підрозділу щодо відповідності висновків акта перевірки законодавству з питань банкрутства. До подання додається пропозиція органу контролю з усіма додатками.

Відповідно до п 7.4. Порядку дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого, є: попередження; позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Як зазначено вище, наказом від 16.02.2016 №46/7 на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження.

Згідно п. 7.6.1 Порядку на арбітражного керуючого накладається дисциплінарне стягнення у вигляді попередження у разі: встановлення факту подання арбітражним керуючим у документах, які подаються для отримання свідоцтва на право здійснення діяльності арбітражного керуючого, неправдивих відомостей; відмови арбітражного керуючого в проведенні перевірки.

Відповідачем не надано суду доказів наявності обставин визначених п. 7.6.1 Порядку, що є підставою для накладання на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді попередження, що вказує на протиправність оскарженого наказу та є підставою для його скасування.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 16.02.2016 №46/7.

3. Стягнути на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 551,21 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.

Постанова набирання законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Суддя В.І. Келеберда

Судді І.А. Качур

В.М. Данилишин