Справа № 805/4318/16-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 р. Справа №805/4318/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Пидоненко Д.А. розглянувши адміністративну за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» м. Селидове

до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області

про визнання протиправним та скасування наказу №1121 від 11.10.2016 року «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «Шахтоуправління «Донбас»

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас», звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу №1121 від 11.10.2016 року «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «Шахтоуправління «Донбас».

В обґрунтування позовних вимог позивач, зазначив, що 01 листопада 2016 року ТОВ «Шахтоуправління «Донбас» отримано поштою повідомлення від 12.10.2016 року №5177/10/05-21-12 про проведення документальної невиїзної перевірки та копію наказу №1121 від 11.10.2016 року «Про проведення документальної невиїзної перевірки» у зв'язку з встановленням фактів порушення податкового законодавства та відповідно до пп. 20.1.4 п.20.1 ст. 20. Позивач не погоджується з діями відповідача, вважає наказ прийнятим з грубим порушенням норм чинного законодавства, а тому таким, що підлягає скасуванню тому просив суд визнати протиправним та скасувати наказ №1121 від 11.10.2016 року «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «Шахтоуправління «Донбас».

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача надав заперечення на позовну заяву, проси суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» зареєстровано в якості юридичної особи, включено до ЄДРПОУ за №36982901, знаходиться на податковому обліку Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (Селидівського відділення).

11 жовтня 2016 року заступником начальника Селидівського відділення Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області керуючись пунктом 79.1 статті 79 Податкового кодексу України, у зв'язку з встановленням фактів порушення податкового законодавства та відповідно до підпунктів 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, було винесено наказ №1121 «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «Шахтоуправління «Донбас» з питань несвоєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість за жовтень 2015 року тривалістю один календарний день з 21.10.2016 року.

12 жовтня 2016 року заступником начальника Селидівського відділення Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області було складено повідомлення за №5177/10/05-21-12 про проведення 21 жовтня 2016 року документальної невиїзної перевірки.

Пунктом 1.1. ст.1 Податкового кодексу України встановлено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України, податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно статті 75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п. 78.4. ст. 78 Податкового Кодексу України визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки, встановлені статтею 79 Податкового Кодексу України, не виключають необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних позапланових перевірок.

У пункті 79.1 статті 79 Податкового кодексу України, який був правовою підставою для проведення перевірки у цій справі, зазначається, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та податкової інформації, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до п.п. 75.1.2. п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

У пункті 78.1 статті 78 Податкового кодексу України міститься вичерпний перелік обставин для здійснення документальної позапланової перевірки.

Таким чином, з аналізу наведених правових норм вбачається, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу керівника органу державної податкової служби та виключно за наявності обставин перелічених в п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України для її проведення.

В свою чергу, спірний наказ на проведення перевірки, не містить посилань на обставини, що стали підставою для проведення документальної невиїзної перевірки, що зокрема свідчить про порушення порядку призначення такої перевірки.

Крім того, за правилами пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Лише виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

З аналізу вказаних норм вбачається, що проведення документальної позапланової невиїзної перевірки не виключає необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних позапланових перевірок, зокрема, право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків надається лише у випадку, коли останньому до початку проведення зазначеної перевірки було надіслано рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи вручено під розписку копію наказу про проведення зазначеної перевірки.

Крім того, хоча пунктом 79.3 статті 79 Податкового кодексу України і визначено, що присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова, проте брати участь у проведенні такої перевірки є правом платника податків, що передбачене підпунктом 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України, а відтак з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення.

Як вбачається з позовної заяви та підтверджено матеріалами справи, спірний наказ про проведення перевірки №1121 від 11.10.2016 року та повідомлення про початок проведення перевірки від 12.10.2016 року за №55177/10/05-21-12 були направлені позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення 12 жовтня 2016 року, та отримані позивачем 01 листопада 2016 року, що виключає можливість останнього скористатись своїм правом бути присутнім під час проведення перевірки.

При цьому, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку, а невиконання таких вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 27.01.2015 справа №21-425а14, від 16.02.2016 №21-2749а15.

Суд зауважує, що право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої перевірки та реалізація такого права за відсутності обов'язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.

Крім того, з 01.01.2015 року набрали чинності зміни, внесені до пункту 78.2 ст. 78 ПКУ(доповнено абзацом 2), відповідно до яких контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8, 78.1.11 пункту 78.1 ст. 78 ПКУ, у разі якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

При цьому, як підтверджено матеріалами справи, відповідачем вже проводились перевірки з питань несвоєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість за вересень-жовтень 2015 року, за результатами чого було складно акти №354/15/36982901 від 10.12.2015 року та №434/05-21-15/36982901 від 21.06.2016 року, відповідно до якого прийняті податкові повідомлення-рішення № та № від 25.07.2016 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем вже проводилась перевірка позивача з питань несвоєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість за жовтень 2015 року.

Положеннями ст. 21 Податкового Кодексу України визначені обов'язки органів фіскальної служби, серед яких обов'язок дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення про проведення перевірки та не надано суду жодного доказу на підтвердження факту порушення позивачем податкового або іншого законодавства регулюючого порядок обрахування та сплати податку на додану вартість.

Таким чином, оскільки відповідачем не дотримано вимоги Податкового кодексу України, щодо призначення документальної невиїзної перевірки позивача, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Податковим кодексом України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу №1121 від 11.10.2016 року «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «Шахтоуправління «Донбас» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати наказ Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області №1121 від 11.10.2016 року «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «Шахтоуправління «Донбас».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Щорса, буд. 10, кв. 67, ) судовий збір у розмірі 1378 грн. (одна тисячі триста сімдесят вісім) гривень.

Повний текст постанови складено та підписано 06 грудня 2016 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кониченко О.М.