Справа № 826/3395/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

02 листопада 2016 року 09:10 справа №826/3395/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О., Огурцова О.П., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доМіністерства внутрішніх справ України
третя особаНаціональна поліція України
провизнання дій протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі по тексту - відповідач), в якому з просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, викладене у висновку від 31 грудня 2015 року №15/5-ч-227, щодо відмови нарахування одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ; 2) зобов'язати відповідача призначити позивачу одноразову грошову допомогу у зв'язку з установленням інвалідності другої групи, відповідно до частини шостої статті 23 Закону України "Про міліцію".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/3395/16, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Національну поліцію України (далі по тексту - третя особа); закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 15 липня 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представники відповідача та третьої особи до суду не прибули; у зв'язку з чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглядати справу у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Міністерства внутрішніх справ України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини шостої статті 23 Закону України "Про міліцію" та абзацу другого пункту 1 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №707.

За результатами розгляду звернення позивача у листі від 31 грудня 2015 року №15/5-Ч-227 Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України відмовив у задоволенні заяви з посиланням на пункт 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

Позивач вважає вказану відмову протиправною, з огляду на те, що посилання відповідача на пункт 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 є неправомірним, оскільки право позивача на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму, виникло раніше, ніж набрав чинності вказаний Порядок.

Третя особа у письмовому поясненні з приводу заявлених позовних вимог вказала на відсутність правовідносин між нею та позивачем.

Відповідач письмового заперечення проти адміністративного позову до суду не надав.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 10 вересня 1980 року по 05 жовтня 2000 року проходив службу в органах внутрішніх справ та був звільнений згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14 жовтня 2000 року №396 о/с.

У 2000 році позивач пройшов обстеження, за наслідками якого Центральною військово-лікарською комісією Міністерства внутрішніх справ України встановлено ІІІ групу інвалідності, причина інвалідності - захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до довідки Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" від 14 квітня 2015 року №437 ОСОБА_1 27 грудня 2000 року отримав нараховані страхові суми у розмірі 18 905,20 грн. за ІІІ групу інвалідності.

03 квітня 2015 року Київською МСЕК проведено повторний огляд позивача та встановлено ІІ групу інвалідності, пов'язану з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварій на Чорнобильській АЕС.

Частиною шостою статті 23 Закону України "Про міліцію" встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" Кабінет Міністрів України постановою від 12 травня 2007 року №707 затвердив Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції (далі по тексту - Порядок №707).

Згідно пунктом 1 Порядку №707 у разі виникнення у працівника міліції, податкової міліції або членів його сім'ї права на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму, виплата проводиться за вирахуванням такої суми.

Згідно пункту 1 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 (далі по тексту - Порядок №850) ці Порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пункт 4 Порядку №850 передбачає, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

На думку суду, вказана норма не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а тільки встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності.

Відповідно до пункту 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Суд звертає увагу, що позивачем не надано копії заяви, яка направлялась на адресу відповідача разом із доданими до неї документами, у зв'язку з чим не можливо встановити які саме документи долучались позивачем до заяви про виплату одноразової грошової допомоги.

Разом з тим, позивач додав до адміністративного позову копії наступних документів: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, постанова відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації та ідентифікаційний код, що підтверджує факт наявності у позивача документів, необхідних для подання разом із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

Крім того, із відповіді відповідача від 31 грудня 2015 року №15/5-Ч-227 вбачається, що згідно з надісланих позивачем матеріалів, ним додавались необхідні документи, що свідчить про дотримання позивачем вимог пункту 7 Порядку №850 під час звернення до Міністерства внутрішніх справ із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

Як зазначено вище, 03 квітня 2015 року Київська МСЕК провела повторний огляд позивача та встановила ІІ групу інвалідності, пов'язану з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварій на Чорнобильській АЕС.

Тобто, з 03 квітня 2015 року у позивача виникло право на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму.

Відтак, враховуючи, що право позивача на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму, виникло раніше, ніж набрав чинності Порядок №850, суд приходить до висновку, що посилання на пункт 4 Порядку №850 як на підставу відмови у виплаті зазначеної одноразової допомоги є помилковим.

Крім того, згідно з пунктом 14 Порядку №850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Колегія суддів зауважує, що наведені підстави для не призначення і невиплати грошової допомоги є вичерпними.

Проте, відповідач не на надав суду належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність у межах спірних правовідносин підстав, передбачених пунктом 14 Порядку №850.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що відмова відповідача у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ є протиправною.

Разом з тим, позовні вимоги у цій частині належить задовольнити частково, оскільки лист відповідача від 31 грудня 2015 року №15/5-ч-227 не є рішенням суб'єкта владних повноважень в контексті норм Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд не погоджується із позовними вимогами про зобов'язання відповідача призначити позивачу одноразову грошову допомогу у зв'язку з установленням інвалідності ІІ групи відповідно до частини шостої статті 23 Закону України "Про міліцію", тому що призначення одноразової грошової допомоги є дискреційними повноваженнями відповідача.

Водночас, як встановлює частина друга статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи наведену процесуальну норму Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача в рамках даного адміністративного спору необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з урахуванням висновків даної постанови.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірності своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови в нарахуванні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв'язку з втратою працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ

3. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

4. Вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо отримання одноразової грошової допомоги з урахуванням висновків суду.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов