Справа № 813/1491/16
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2016р. Справа № 876/7418/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта-1 (відповідач у справі): ОСОБА_1,

апелянта-2(позивача у справі): ОСОБА_2, ОСОБА_3,

третьої особи: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційні скарги апелянта-1: Львівської обласної ради

апелянта-2: ОСОБА_2,

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.09.2016р. по справі №813/1491/16

за позовом ОСОБА_2

до Львівської обласної ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Профспілковий комітет Львівської обласної ради

про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобовязання вчинити дії, стягнення коштів та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

29.04.2016р. позивач: ОСОБА_2 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача: Львівської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Профспілковий комітет Львівської обласної ради про визнання протиправними та скасування розпоряджень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення недоотриманої премії, визнання протиправною бездіяльності, зобовязання до вчинення дій та стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що Розпорядження Голови Львівської обласної ради Про звільнення ОСОБА_2 № 243-к від 29.03.2016p. щодо звільнення ОСОБА_2 із займаної посади суперечить вимогам закону та істотно порушує її права, які передбачено Конституцією та законами України, а тому є протиправним і підлягає скасуванню. Крім того, позивач вказує на протиправність недоплати позивачу премії до Дня місцевого самоврядування у розмірі 4500,00грн., а також на протиправну бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу відпустки на 12 днів з 22 лютого 2016р., щодо ненадання позивачу допомоги на оздоровлення за 2016 рік та допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016р. Також позивачем зазначено, що протиправними діями відповідача: Львівською обласною радою позивачу завдано моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 15000,00грн.

За результатами розгляду справи, Львівський окружний адміністративний суд позовні вимоги задоволив частково, визнав протиправним та скасував розпорядження Голови Львівської обласної ради Про звільнення ОСОБА_2 №243-к від 29.03.2016p., поновив ОСОБА_2 на посаді радника відділу з питань екології та природокористування управління природних ресурсів та адміністративно-територіального устрою Львівської обласної ради з 30.03.2016р., стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 20724,56грн., визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо не вирішення питання про надання ОСОБА_2 допомоги для вирішення соціально-побутових питань та зобовязав розглянути заяву ОСОБА_2 від 24.03.2016р. про надання допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування Розпорядження голови Львівської обласної ради Про попередження працівників виконавчого апарату Львівської обласної ради щодо можливого вивільнення №36-к від 11.01.2016р., визнання протиправним та скасування Розпорядження голови Львівської обласної ради Про ОСОБА_2 №197-к від 04.03.2016р., визнання протиправною дискримінації та стягнення недоотриманої премії, визнання протиправної бездіяльності щодо ненадання відпустки та ненадання допомоги на оздоровлення за 2016 рік, визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік, зобовязання нарахування та виплати допомоги на оздоровлення за 2016 рік, зобовязання нарахувати та виплатити матеріальнe допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік та стягнення з Львівської обласної ради компенсації завданої позивачу моральної шкоди в сумі 150000,00грн. суд першої інстанції відмовив.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, апелянт-1 (відповідач у справі): Львівська обласна рада оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що Розпорядженням голови обласної ради від 17.12.2015р. №590-к, посада радника відділу з питань екології та природокористування управління природних ресурсів та адміністративно-територіального устрою не передбачена. Розпорядженням №36-к від 11.01.2016р. працівників було попереджено 14.03.2016р., у звязку із скороченням чисельності та зміною в організації праці. Профспілковим комітетом було надано дозвіл на звільнення ОСОБА_2 Від запропонованих посад в КП "Доля" та посади радника відділу з питань звернення громадян та надання допомоги учасникам АТО на час відпустки по догляду за дитиною Л.ОСОБА_1., ОСОБА_2 відмовилась. Відтак, апелянт стверджує, що відповідачем було дотримано усі вимоги в частині забезпечення трудових прав ОСОБА_2 при звільненні. Апелянт просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач у справі: ОСОБА_2 (позивач у справі), не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскаржила її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт-2 зазначає, що в матеріалах справи є достатньо доказів, які підтверджують наявність дискримінації з боку роботодавця, а також моральних страждань внаслідок протиправних дій відповідача: Львівської обласної ради. Відтак, позовні вимоги щодо визнання протиправною дискримінації та стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню. Апелянт-2 просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.09.2016р. у справі №813/1491/16 частково, а саме, в частині відмови у задоволенні вимог, щодо визнання протиправною дискримінацію та стягнення з Львівської обласної ради компенсацію завданої ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 150000,00 грн. та прийняти нове рішення, яким задоволити такі вимоги: визнати протиправною дискримінацію та стягнути з Львівської обласної ради компенсацію завданої ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 150000,00 грн. Інші частини постанови Львівського окружного адміністративного суду від 15.09.2016р. у справі №813/1491/16 залишити без змін.

Представник апелянта-1 ( відповідача у справі) Львівської обласної ради: ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційної інстанції надавав усні пояснення та відповіді на запитання на підтримку правової позиції, викладеної в своїй апеляційній скарзі.

У судове засідання Львівського апеляційного адміністративного суду 28.11.2016р. зявились апелянт-2 (позивач у справі): ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3, якими повністю підтримано правову позицію, викладену у позовній заяві та своїй апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

ОСОБА_2 працювала у Львівській обласній раді з 26.04.2006р., а з 23.12.2014р. на посаді радника відділу з питань екології та природокористування управління природних ресурсів та адміністративно-територіального устрою Львівської обласної ради, що підтверджується записом в трудовій книжці.

08.12.2015р. рішенням сесії Львівської обласної ради затверджено нову структуру виконавчого апарату, відповідно до якої чисельність працівників апарату підлягає скороченню.

11.01.2016р. позивача: ОСОБА_2 ознайомлено з Розпорядженням Голови Львівської обласної ради Про попередження працівників виконавчого апарату Львівської обласної ради щодо можливого вивільнення № 36-к від 11.01.2016p., зокрема, з попередженням про вивільнення, у зв'язку із скороченням чисельності штатів та зміною в організації праці.

19.02.2016p. профспілковий комітет Львівської обласної ради розглянув подання голови Львівської обласної ради про звільнення працівників та надав згоду на звільнення позивача з посади радника відділу з питань екології та природокористування управління природних ресурсів та адміністративно-територіального устрою Львівської обласної ради.

Розпорядженням Голови Львівської обласної ради Про ОСОБА_2 № 197-к від 04.03.2016p. позивачу запропоновано посаду радника відділу з питань звернень громадян та надання допомоги учасникам АТО на час відпустки для догляду за дитиною Л.ОСОБА_1.

Керуючись положеннями ст. 42 КЗпП України, ОСОБА_2 відмовилась від переведення на запропоновану посаду, що підтверджується підписом у розпорядженні № 197-к.

29.03.2016р. розпорядженням Голови Львівської обласної ради Про звільнення ОСОБА_2 №243-к позивача звільнено з посади радника відділу з питань екології та природокористування управління природних ресурсів та адміністративно-територіального устрою Львівської обласної ради у зв'язку зі скороченням чисельності та зміною в організації праці згідно з пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України з 29.03.2016p.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, апеляційний суд виходить з наступного:

Відповідно до норм статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно із вимогами частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до вимог ч.3 ст.252 КЗпП України, звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок).

Вимогами частини першою статті 43 КЗпП України встановлено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до частини сьомої зазначеної статті рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування такої відмови, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілкової організації (профспілкового представника).

Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Відповідно до статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до вимог частини другої статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційних скарг, оскільки такі є безпідставними, не спростовують висновків суду першої інстанції та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Керуючись положеннями п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів, при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Вказаних приписів роботодавцем (відповідачем у справі) не дотримано.

Колегія суддів звертає увагу на те, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, тобто, вживає заходи для переведення працівника за його згодою на іншу роботу.

Як вбачається з матеріалів справи, у виконавчому апараті Львівської обласної ради були наявні вакантні посади, однак, позивачу було запропоновано лише одну посаду, так ще й на час відпустки по догляду за дитиною Л.ОСОБА_1, тобто, тимчасову посаду. Відтак, відповідачем не доведено неможливість переведення позивача, за його згодою на іншу роботу. Порушення процедури звільнення позивача є підставою для поновлення на державній службі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відносно заяви позивача від 29.03.2016р. про надання матеріальної допомоги, слід звернути увагу на те, що така була подана 29.03.2016р. 29.03.2016р. був останнім робочим днем позивача. Відтак, відповідач був зобовязаний розглянути таку заяву ОСОБА_2 Проте, жодних дій щодо розгляду заяви позивача вчинено не було.

Приписами статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що порушення процедури звільнення позивача є підставою для поновлення на державній службі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відповідно до приписів ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційні скарги апелянта-1: Львівської обласної ради, апелянта-2: ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.09.2016р. по справі №813/1491/16 за позовом ОСОБА_2 до Львівської обласної ради третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Профспілковий комітет Львівської обласної ради про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобовязання вчинити дії, стягнення коштів та моральної шкоди,- залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.09.2016р. по справі №813/1491/16, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст рішення виготовлено 02.12.2016р.