Справа № 826/10438/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 грудня 2016 року № 826/10438/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Скляренко О.М., Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 про скасування рішення

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Скляренко О.М. та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить суд скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 06.08.2015, індексний номер №23468567 про проведення державної реєстрації від 02.07.2015 права власності за ОСОБА_4 на будинок літ. «А» загальною площею 423 кв.м., житловою 98,7 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 з присвоєнням реєстраційного номеру №00, прийнято на підставі рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 03.02.2010.

В судовому засіданні 23.08.2016 до участі у вирішення справи залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет позову ОСОБА_4.

Крім того, судом залучено у якості другого відповідача Солом'янську районну в місті Києві державну адміністрацію.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що спірне рішення прийнято на підставі рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 03.02.2010 №2-3188-1/09, яким в свою чергу, присуджено на користь третьої особи будинок (літера А в технічному паспорті), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

В той же час, ОСОБА_1 стверджує, що вищевказаним рішенням ОСОБА_4 присуджений будинок загальною площею 117, 9 кв.м., у той час коли право власності зареєстровано на будинок більшої площі, який не був предметом розгляду та вирішення Солом'янським районним судом міста Києва.

Державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Скляренко О.М. проти позову заперечив з підстав, що викладені в письмових заперечення та долучені до матеріалів справи.

Представник Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації у судовому засіданні 18.10.2016 проти позову заперечив усно.

В той же час, в судове засідання 18.10.2016 третя особа не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв та клопотань не подавала.

З огляду на вказані обставини, судом на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Слід зазначити, що під час розгляду справи в порядку письмового провадження, 11.11.2016 третьою особою подано письмові пояснення по суті позовних вимог, в яких останній просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Скляренко О.М. 06.08.2015 прийнято рішення, індексний номер №23468557 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_5 житлового будинку (літера «А»), за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 423 кв.м., житловою площею 98, 7 кв.м. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення).

Зі змісту копії матеріалів реєстраційної справи судом вбачається, що підставою виникнення права власності на вказаний вище об'єкт житлової нерухомості є рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 03.02.2010.

ОСОБА_1 стверджує, що рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 03.02.2010 №2-3188-1/09 присуджено на користь третьої особи будинок (літера А в технічному паспорті), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, площа якого є значно меншою, аніж та, що зареєстрована в Державну реєстрі прав.

Крім того, позивач зазначає, що по АДРЕСА_1 знаходиться орендована нею земельна ділянка, на якій збудовано новий будинок, що на даний час вводиться в експлуатацію.

В свою чергу, недостовірні відомості, що вказані в державному реєстрі прав фактично, на думку позивача порушують її права та охоронювані законом інтереси відносно вільного володіння, користування та розпорядження належним їй об'єктом нерухомості.

При цьому, ОСОБА_1 акцентувала увагу суду на тому, що об'єкт нерухомості, право власності на який зареєстровано за третьою особою не існує взагалі, що підтверджується наявними документами в матеріалах справи.

Оцінивши наявні документи в матеріалах справи, з урахуванням пояснень сторін, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому та об'єктивному досліджені доказів дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову мотивуючи це наступним.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон №1952-IV).

Частиною 2 ст. 5 КАС України встановлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, під час вирішення справи по суті суд керується положеннями чинного законодавства станом на час прийняття оскаржуваного рішення.

Частиною 1 ст. 2 Закону №1952-IV визначено, зокрема, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

В силу приписів ч. 1 ст. 3 Закону №1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

При цьому, держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч. 2 ст. 3 Закону №1952-IV).

Згідно ч. 5 ст. 3 Закону №1952-IV державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Органи державної реєстрації прав, державні реєстратори забезпечують достовірність інформації, її захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних, їх оперативний пошук і документальне відтворення процедури державної реєстрації прав, оперативне надання витягів про зареєстровані права та/або їх обтяження з Державного реєстру прав (ч. 5 ст. 10 Закону №1952-IV).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону №1952-IV державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;

3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи;

4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна;

5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації;

6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом;

8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

8 1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки;

9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Частиною 1 ст. 15 Закону №1952-IV визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться, серед іншого, на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141 затверджено «Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» (далі - Порядок №1141), який визначає процедуру ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 10 вказаного порядку під час розгляду заяви (запиту) державний реєстратор здійснює пошук у Державному реєстрі прав відомостей про нерухоме майно; право власності та суб'єкта цього права; інші речові права та суб'єкта цих прав; іпотеку та суб'єкта цього права; обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав.

Крім того, п. 11 Порядку №1141 передбачено, що пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна. У разі коли відомості про реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у заяві (запиті) не зазначаються, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за такими ідентифікаторами: 1) за ідентифікаційними даними фізичної або юридичної особи: для фізичної особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства) - прізвище, ім'я та (за наявності) по батькові, податковий номер; для фізичної особи (громадянина України, який через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомив про це відповідні органи державної влади та має відмітку в паспорті громадянина України) - прізвище, ім'я та (за наявності) по батькові, номер і серія паспорта громадянина України; для юридичної особи (резидента та нерезидента) - найменування юридичної особи та податковий номер; 2) за адресою об'єкта нерухомого майна / місцезнаходженням земельної ділянки - назва адміністративно-територіальної одиниці (Автономна Республіка Крим, область, м. Київ, м. Севастополь), району, населеного пункту або селищної, сільської ради.

В ході розгляду справи судом встановлено, що з метою державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна третьої особою, зокрема, були подані наступні документи: рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 03.02.2010 у справі №2-3188-1/09, ухвала Солом'янського районного суду міста Києва від 08.10.2010, ухвала Апеляційного суду міста Києва від 29.04.2010, ухвала Солом'янського районного суду міста Києва від 17.12.2014, ухвала Апеляційного суду міста Києва від 19.03.2015, технічний паспорт від 30.01.2015.

Як слідує зі змісту рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 03.02.2010 у справі №2-3188-1/09 судом розділено майно, що належить ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності, з урахуванням ухвали Солом'янського районного суду міста Києва від 08.10.2010, наступним чином: ОСОБА_5 присуджено: ? земельної ділянки площею 0, 1000 га, що знаходить за адресою: АДРЕСА_1; ? квартири №2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; будинок (літера А в технічному паспорті), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Поряд з цим, позивачу присуджено: ? земельної ділянки площею 0, 1000 га, що знаходить за адресою: АДРЕСА_1; ? квартири №2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; будинок (літера Ж в технічному паспорті), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 17.12.2014, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19.03.2015 роз'яснено, що відповідно до рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 03.02.2010 у справі №2-3188-1/09 в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 виділено на праві приватної власності та визнано право власності на будинок під літерою «А» за адресою: по АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 виділено та визнано право власності на будинок під літерою «Ж» по АДРЕСА_1.

На аркуші 4 рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 03.02.2010 у справі №2-3188-1/09 судом встановлено, що «виходячи з технічного паспорту на садибний житловий будинок АДРЕСА_1 від 08.07.2005, відповідачка зареєструвала на себе всю садибу по АДРЕСА_1, яка складається на наступних будівель та споруд: літ. «А» - житловий будинок, літ. «а» - прибудова, літ. «а» - прибудова, літ. «а2» - тамбур, літ. «А1» - прибудова, літ. «Ж» - житловий будинок, літ. «Д» - сарай, літ. «Е» - сарай, під літ. «Е» - погріб, під літ. «Г» - вбиральня, №1…9 - споруди (ворота, огорожа, хвіртка).

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, зокрема експлікації до плану будинку, судом вбачається, що площа частини приміщень по літ «А, А» становить 117, 9 кв.м., де житлова - 78, 2 кв. м., а підсобна - 39, 7 кв. м.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аналіз вищевказаного дає суду підстави дійти висновку, що при прийнятті рішення Солом'янським районним судом міста Києва від 03.02.2010 у справі №2-3188-1/09 останнім при виділенні на праві приватної власності та визнанні право власності на будинок під літерою «А» за адресою: по АДРЕСА_1 за третьою особою використовувався технічний паспорт від 08.07.2005.

Таким чином, за ОСОБА_5 було визнано право власності на будинок під літерою «А» за адресою: по АДРЕСА_1 загальною площею 117, 9 кв.м., де житлова - 78, 2 кв. м., а підсобна - 39, 7 кв. м.

В той же час, як слідує з Єдиного державного реєстру прав, право власності зареєстровано за третьою особою на будинок під літерою «А» за адресою: по АДРЕСА_1 загальною площею 423 кв. м., де житлова площа становить 98, 7 кв.м.

Тобто, в даному випадку, судом вбачається невідповідність відомостей в Державному реєстрі прав площі житлового будинку під літерою «А» за адресою: по АДРЕСА_1 технічному паспорту, що був використаний при розгляді справи Солом'янським районним судом міста Києва та прийнятті рішення про присудження ОСОБА_5 будинку (літера А в технічному паспорті), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Слід зазначити, що будинок під літерою «А» за адресою: по АДРЕСА_1 загальною площею 423 кв. м., де житлова площа становить 98, 7 кв.м. не був предметом розгляду Солом'янським районним судом міста Києва від 03.02.2010 у справі №2-3188-1/09, на підставі рішення якого прийнято оскаржуване рішення в даній адміністративній справі.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відповідно до довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації ПБ-2016 №1481 від 23.08.2016 житловий будинок літ «А» був зруйнований у 2009 році.

З урахуванням зазначених обставин, суд погоджується з доводами позивача про наявність підстав для скасування спірного рішення.

Водночас, суд відхиляє доводи третьої особи, що даним адміністративним позовом ОСОБА_1 вирішує спір по цивільне право, оскільки питання щодо визнання права власності на житловий будинок під літерою «А» за адресою: по АДРЕСА_1 у своїй позовній заяві остання не порушує.

Суд зазначає, що позивачем оскаржується рішення суб'єкта владних повноважень, що прийнято на виконання своїх владно - управлінських функцій, а відтак в контексті ч. 1 ст. 2 КАС України вирішення і розгляд даної позовної вимоги входить до завдання адміністративного судочинства.

Крім того, судом не приймаються до уваги твердження третьої особи про відсутність порушеного права позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

При цьому, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 4 ст. 55 Конституції України).

Таким чином, особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Київської міської ради ПР-8445 від 21.01.2016 вирішено вважати припиненим договір оренди земельної ділянки від 21.11.2008 №72-6-00546, укладений між Київської міської радою та громадянкою ОСОБА_1 на підставі рішення Київської міської ради від 15.03.2007 №345-13/1006 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель в споруд у Солом'янському районі м. Києва» з моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку громадянином ОСОБА_5.

При цьому, п. 1 вказаного вище рішення вирішено передати громадянину ОСОБА_5, за умови виконання пункту 2 цього рішення, у приватну власність земельну ділянку площею 0, 0320 га (кадастровий номер НОМЕР_1) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 у Солом'янському районі м. Києва із земель комунальної власності у зв'язку з набуттям права власності на майно (рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 03.02.2010, ухвала Солом'янського районного суду міста Києва від 08.10.2010, ухвала Апеляційного суду міста Києва від 29.04.2010) (категорія земель - землі житлової та громадської забудови, справа А-22105).

Разом з цим, судом встановлено, що на земельній ділянці, яка передана третій особі, з огляду на реєстрацію права власності на підставі оскаржуваного рішення, позивачем збудовано будинок, що підтверджується технічним паспортом від 10.08.2016, будівельним паспортом від 11.10.2016, проте останній станом на час вирішення спору по суті не введений в експлуатацію.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що спірне рішення прямо впливає на права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_1, а тому відсутні підстави для відмови в задоволенні адміністративного позову з огляду на неналежність позивача.

З огляду на зазначене, доводи третьої особи в цій частині є необґрунтованими та безпідставними.

Отже, за підсумком наведеного в сукупності суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Так, позивачем доведено обставини на яких ґрунтуються його позовні вимоги, у той час коли, відповідачем доводи останнього не спростовано.

Керуючись ст. ст. 69-71,160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Скляренко О.М. від 06.08.2015, індексний номер №23468557 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_5 житлового будинку (літера «А»), за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 423 кв.м., житловою площею 98, 7 кв.м.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В. І. Келеберда