Справа № 645/4451/16-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 р.Справа № 645/4451/16-а
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Яковенко М.М.

судді: Лях О.П., Старосуд М.І.

секретарі судового засідання: Жданюк А.О.

за участю:

позивача ОСОБА_2

представники відповідача: Іванова Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Східної міжрайонної виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2016 року по справі № 645/4451/16-а за позовом ОСОБА_2 до Східної міжрайонної виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_2, звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до Східної міжрайонної виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (відповідач, Фонд) в якому просила зобов'язати Східну міжрайонну виконавчу дирекцію Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності призначити та виплатити їй допомогу по тимчасовій непрацездатності згідно листка непрацездатності серії АГЦ № 868012 - період з 06.07.2016 року по 09.11.2016 року допомогу по вагітності та пологах у відповідності до даних, викладених у довідці про заробітну плату № 711 від 14.07.2016р., виданої Донецьким регіональним виробничим управлінням Комунального підприємства «Вода Донбасу».

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2016 року позов задоволено (а.с.71-75).

Відповідач не погодившись з постановою суду першої інстанції від 24.10.2016 року, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Апелянт наголошує, відповідно до затвердженого правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26.12.2014р. №37 «Порядку надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції», не передбачено надання допомоги по вагітності та пологах, якщо страховий випадок настав після переміщення, а також у разі настання такого випадку більше 30 тижнів з дати переміщення застрахованої особи. У позивача, як застрахованої особи, страховий випадок настав 06.07.2016р., тобто після 30 тижнів з дати переміщення, тому відповідач не має правових підстав для призначення та виплати позивачу допомоги по вагітності та пологах за рахунок коштів Фонду, оскільки вказані правовідносини не підпадають під дію норм, визначених Порядком №37, а отже позивач не є особою, яка набула права на надання їй матеріального забезпечення відповідно до зазначеного Порядку. Крім того, вказує, що позивач порушила Порядок №37 стосовно подання необхідних документів для призначення такої допомоги. (а.с.82-88).

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні. Вважає, що протиправної бездіяльності у них немає, як і немає права у позивача на призначення їй Фондом відповідної допомоги по вагітності та пологах.

Позивач заперечував проти апеляційної скарги та наполягав на залишенні її без задоволення.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що згідно довідки від 29.09.2015р. № НОМЕР_1 ОСОБА_2 є переміщеною з тимчасово окупованої території України, яка зареєстрована у АДРЕСА_1, та мешкає у АДРЕСА_2 (а.с.13).

Як вбачається зі свідоцтва про народження серія НОМЕР_2, виданий 13.09.2016 р. Фрунзенським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області позивач ОСОБА_2 зазначена матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис №493.

Згідно копії трудової книжки НОМЕР_3 від 03.08.2006р., на підставі п. 3 наказу № 63-к від 02.04.2007р. по Донецькому районному управлінню Державному виробничому підприємству «Укрпромводчермет», яке перейменоване в КП «Компанія «Вода Донбасу» позивач ОСОБА_2 працює на посаді секретаря керівника з 22.03.2007 р.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Державної реєстраційної служби України, КП «Компанія «Вода Донбасу» внесений до реєстру платників податку.

Згідно довідки №711 від 14.07.2016р. КП «Компанія «Вода Донбасу», ОСОБА_2 працює на посаді секретаря керівника з 22.03.2007р. з посадовим окладом згідно штатного розкладу - 2 750,00 грн..

Колегія суддів не вбачає із зазначеної довідки якусь невідповідність або сумнівність у її справжності. З наявних документів можливо встановити дані про нараховану заробітну плату за відповідний розрахунковий період (помісячно), вид виплат (посадовий оклад) та кількості відпрацьованих часу.

06 липня 2016 р. позивачу Харківською міською поліклінікою №3 виданий листок непрацездатності серії АГЦ № 868012 - період з 06.07.2016 року по 09.11.2016 року по вагітності та пологам.

Як встановлено судами за матеріалами справи, проти чого не заперечувала сторона відповідача, що 12.07.2016 року позивач прибула до Фонду для оформлення виплати листка не працездатності та призначення їй матеріального забезпечення по вагітності та пологах. В той же час, працівниками Фонду було відмовлено у призначенні такої допомоги, необхідні документи від позивача для вирішення цього питання прийняті не були.

Тому, 14 липня 2016 року знову позивач звернулась до Східної міжрайонної виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності із письмовою заявою з питання нарахування та виплати їй матеріального забезпечення на період тимчасової непрацездатності згідно лікарняного листа серії АГЦ № 868012 по вагітності та пологам. Просила також повідомити особу, яка може здійснювати таки виплати.

Відповідно листа Східної міжрайонної виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 1476-03-17 від 19.07.2016 року, на підставі затвердженого правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26.12.2014р. №37 Порядку надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, не передбачено надання допомоги по вагітності та пологах, якщо страховий випадок настав після переміщення з терміном вагітності більше 30 тижнів. Також повідомлено, що оскільки майже два роки позивач має статус переміщеної особи, то у разі, якщо вона перебуває у трудових відносинах з підприємством, яке здійснює діяльність на території підконтрольної Україні, то позивач повинен звернутися до цього підприємства.

Здійснюючи апеляційний перегляд колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я визначаються Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105- XIV (далі - Закон № 1105-XIV).

Відповідно до ст. 18 Закону № 1105-XIV страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах.

Частиною 1 ст. 19 Закону № 1105-XIV визначено, що право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону № 1105-ХІУ за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг, зокрема, допомога по вагітності та пологах.

Частиною 1 ст. 30 Закону № 1105-XIV передбачено, що матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), призначаються та надаються за основним місцем роботи (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомоги по вагітності та пологах, які надаються за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України).

Відповідно до ч.3 цієї статті, рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону № 1105-XIV застраховані особи, які протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців, мають право на матеріальне забезпечення відповідно до цього Закону в таких розмірах: допомога по вагітності та пологах - виходячи з нарахованої заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески, але в розрахунку на місяць не вище двократного розміру мінімальної заробітної плати та не менше за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом у місяці настання страхового випадку.

Постановою КМУ № 595 від 07.11.2014, затверджений Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, відповідно до п. 2 якої, у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, видатки з бюджетів фондів загальнообов'язкового соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» має юридичну адресу: 83048, Донецька область, місто Донецьк, проспект Визволення Донбасу, буд. 8-А, а тому згідно розпорядження КМУ від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» включений до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

А тому, Управління Державного казначейства України в м. Донецьку може здійснити фінансування підприємства тільки після повернення даної території під контроль органів державної влади.

Так, 01.10.2014 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 531 «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Постанова № 531).

Вказаною Постановою визначено, що особи, які перебувають (перебували) у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами або були добровільно застраховані та переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції (далі - застраховані особи), мають право на надання матеріального забезпечення (якщо страховий випадок настав до моменту переміщення застрахованої особи) та соціальних послуг відповідно до Законів України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" і «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» робочими органами виконавчих дирекцій Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (далі - фонди) за фактичним місцем проживання (перебування) у порядку, встановленому правліннями фондів. Матеріальне забезпечення виплачується застрахованим особам в установленому порядку через банки; матеріальне забезпечення та соціальні послуги надаються за умови подання документів, що підтверджують право застрахованих осіб на їх надання, а у разі відсутності таких документів - на підставі відомостей Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.2 Порядку №37, матеріальне забезпечення за цим Порядком надається особам, які перебувають (перебували) у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами або були добровільно застраховані та переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції (далі - застраховані особи), та отримувачам допомоги на поховання застрахованих осіб і які не реалізували свого права на отримання матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» та не можуть реалізувати своє право на отримання матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у зв'язку із переміщенням з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а саме:

2) допомога по вагітності та пологах згідно з цим Порядком надається в разі настання страхового випадку до моменту переміщення застрахованої особи, а також в разі настання страхового випадку протягом 30 тижнів з дати переміщення застрахованої особи.

Як вже було встановлено, що позивач є застрахованою особою, перебуває у трудових відносинах із підприємством, яке перебуває на території не підконтрольній Україні, та яка не може реалізувати своє право на отримання матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у зв'язку із переміщенням з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, тому як страховий випадок настав після такого переміщення.

Колегія суддів звертає увагу, що державою встановлене право вагітних жінок (у тому числі неповнолітні), які не застраховані в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, на отримання на державної допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами. Зазначене витікає з Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" ( 2811-12 ) та прийнятого на виконання цього Закону, Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. N 1751.

Тобто, державою передбачений захист відповідної категорії жінок, які не є застрахованими, в тому числі це стосується і не працюючих жінок, але ж при вагітності та пологах їм надається відповідна матеріальна допомога.

В той же час, в тому положенні, в якому опинилася ОСОБА_2, а саме будучи застрахованою особою, перебуваючи у трудових відносинах з підприємством, яке перебуває на території не підконтрольній Україні, яке не може вчинити передбачені законом дії стосовно надання за основним місцем роботи позивачу такої матеріальної допомоги, то вона позбавлена будь-якої можливості на отримання такої допомоги по страховому випадку, який настав.

Отже, згідно вищезазначених нормативно-правових актів, позивач фактично втратила своє право на отримання матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологам у тому розмірі, в якому мала право її отримати за основним місцем роботи у м. Донецьку.

Тобто, ОСОБА_2, як мати двох малолітніх дітей, в тому числі новонародженого, що є особою, яка вимушено покинула своє постійне місце проживання в зв'язку з проведенням АТО, перебуває в нерівних умовах по відношенню до усіх інших осіб, як застрахованих так і ні, в тому числі не працюючих жінок.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706- VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частинами 1, 2 ст. 4 Закону № 1706-VII визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Статтею 14 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлена заборона дискримінації, зокрема передбачено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

В даному випадку відношення до внутрішньо переміщених осіб, що продовжують переміщуватися або перемістилися із окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, та страховий випадок в яких настав зі спливом передбаченого Порядком № 37 терміну при реалізації їх права на отримання соціальних гарантій в розумінні ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ст. 1 Протоколу № 12 до Конвенції є дискримінацією.

Крім того, відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 року, в якому зазначено, що відповідно до ст. ст. 8, 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. А при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності суди керуються Конституцією України як актом прямої дії.

Відповідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками».

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

В даному випадку відношення до внутрішньо переміщених осіб з окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення при реалізації їх права на отримання соціальних гарантій в розумінні ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ст. 1 Протоколу № 12 до Конвенції є дискримінацією.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо відсутності в їх діях бездіяльності, тому як позивач порушила Порядок №37 стосовно подання необхідних документів для призначення такої допомоги.

Як вже було встановлено судами, що 12.07.2016 року позивач зверталась до Фонду для оформлення виплати листка не працездатності та призначення їй матеріального забезпечення по вагітності та пологах.

В той же час, працівниками Фонду за перевіреними документами було відмовлено у призначенні такої допомоги, при чому правовою підставою для такої відмови було, не відсутність необхідно поданих, передбачених п.4-8 Порядку №37 документів, а в зв'язку з тим, що у позивача, як застрахованої особи, страховий випадок настав 06.07.2016р., тобто після 30 тижнів з дати переміщення, тому відповідач не має правових підстав для призначення та виплати позивачу допомоги по вагітності та пологах за рахунок коштів Фонду, оскільки вказані правовідносини не підпадають під дію норм, визначених Порядком №37, а отже позивач не є особою, яка набула права на надання їй матеріального забезпечення відповідно до зазначеного Порядку.

Відповідно до Порядку №37, цей Порядок визначає механізм надання матеріального забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням (далі - матеріальне забезпечення), за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд) особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, за видами матеріального забезпечення: допомога по вагітності та пологах.

Відповідно до п.4, 5, 8 Порядку №37, п.4 для отримання матеріального забезпечення застраховані особи звертаються особисто або через законного представника до районної, міжрайонної, міської виконавчої дирекції відділення Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) (далі - робочий орган Фонду) із заявою, яка повинна містити реквізити банківської установи та номер поточного рахунку застрахованої особи для зарахування матеріального забезпечення, та пред'являють паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та довідку про взяття на облік, а також надають документи, передбачені пунктами 5-9 цього Порядку, а у разі подання заяви законним представником застрахованої особи додатково пред'являються документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника.

5. Підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

8. Для отримання матеріального забезпечення по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах застрахована особа подає до робочого органу Фонду такі документи:

листок непрацездатності;

копію першої - четвертої, одинадцятої - шістнадцятої сторінок паспорта або іншого документа, що посвідчує особу;

копію реєстраційного номера облікової картки платника податків (не надається фізичними особами, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному органу державної фіскальної служби і мають відмітку у паспорті);

копію довідки про взяття на облік;

довідку, видану застрахованій особі банківською установою, про відкриття поточного рахунку для зарахування матеріального забезпечення (за наявності);

копію трудової книжки (за наявності);

довідку про нараховану заробітну плату за відповідний розрахунковий період (помісячно) із зазначенням видів виплат та кількості відпрацьованих днів (годин) (за наявності);

у разі необхідності для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності в розмірі сто відсотків середньої заробітної плати (доходу) застраховані особи, зазначені в абзаці п'ятомучастини першої статті 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» або в пункті 5 частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», додають копії відповідних посвідчень або інші документи, які підтверджують право на пільгу;

копію свідоцтва про народження дитини (для встановлення віку дитини при оплаті листка непрацездатності по догляду за хворою дитиною);

копію договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) та наявну інформацію про сплачені суми єдиного внеску, зокрема копії квитанцій про сплату єдиного внеску, для добровільно застрахованих осіб.

10. Копії документів, визначені у пунктах 8, 9 цього Порядку, завіряються працівником робочого органу Фонду згідно з пред'явленими оригіналами.

11. За зверненням застрахованих осіб робочі органи Фонду надають всебічну підтримку та допомогу. У разі необхідності допомагають зібрати необхідну інформацію та документи для подальшого отримання матеріального забезпечення.

При чому, пунктом 12, 13 Порядку №37 також передбачені дії Фонду за умов відсутності у застрахованої особи певних документів.

Відповідно до п.16 Порядку, на підставі наданих застрахованою особою (або одержувачем допомоги) документів робочі органи Фонду не пізніше десяти днів з дня їх отримання призначають матеріальне забезпечення та виплачують його не пізніше десяти робочих днів з дня призначення такого матеріального забезпечення.

Як було встановлено, необхідні документи від позивача для вирішення цього питання прийняті не були, не було запропоновано подати відповідну заяву для отримання матеріального забезпечення, чим було прямо порушено п.11 Порядку №37, що вказує на бездіяльність пов'язану з неналежним невиконанням вимог законодавства.

Зазначені обставини, змушують позивача знову звертатися до відповідача для захисту свого порушеного права на належне матеріального забезпечення застраховані особи по вагітності та пологах.

На підставі викладеного, колегія суддів, з урахуванням фактичних обставин справи погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність права позивача на отримання відповідної допомоги у повному обсязі. Відмова Фонду у її призначенні та виплаті відповідно до поданих документів з міста роботи, є протиправною відмовою.

Відповідно до ст..200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст.2, 11, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211-212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Східної міжрайонної виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - залишити без задоволення.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2016 року по справі № 645/4451/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

У повному обсязі буде складена 02 грудня 2016 року.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Старосуд М.І.