Справа № 345/3879/16-а
Суддя: Якимів Р. В.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 345/3879/16-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2016 року м.Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Якимів Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання до проведення перерахунку недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що він є учасником бойових дій та має право на пільги, передбачені законодавством. Зокрема згідно ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. В ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» зазначено, що у 2016 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень. Водночас УСЗН Калуської міської ради здійснило позивачу виплату допомоги на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у розмірі 920 грн., тобто у розмірі меншому, ніж гарантовано законом.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, позивач просить визнати дії відповідача щодо нарахування йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік в розмірі 920,00 гривень - протиправною, зобов'язати УСЗН Калуської міської ради здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням проведених виплат.

Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задоволити. Також в даній заяві позивач пояснив, що у квітні місяці 2016 р. УСЗН Калуської районної державної адміністрації виплатило йому 920 гривень разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року. Разом з тим ОСОБА_1 зазначив, що вважав, що виплачені кошти є тільки частиною суми, яка підлягала виплаті, решта суми - 4730 гривень, на його думку, повинні були бути виплачені до 05.05.2016 року. Тобто початком перебігу строку позовної давності є 06.05.2016 року, коли він дізнався про порушення своїх прав, з адміністративним позовом до суду він звернувся 02.11.2016 року, тобто в рамках шестимісячного строку, передбаченого ч. 2 ст. 99 КАС України.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак зазначив у запереченні проти позову про розгляд справи без участі представника УСЗН Калуської райдержадміністрації, позов не визнає з підстав, наведених у запереченні.

Відповідно до ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтею 12 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Управління не має власного резерву коштів, з якого б виплачувалася дана допомога. Фінансове забезпечення областей для здійснення виплати одноразової допомоги до 5-го травня проводиться відповідно до кількості облікованих отримувачів допомоги, їх статусу у розмірах, визначених Постановою КМУ на відповідний рік. Згідно до ч.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій учасникам бойових дій у розмірі 920 гривень.

Оскільки управлінням суми надання одноразової грошової допомоги до 5 травня не визначаються, воно і не наділене повноваженнями щодо визначення розміру вказаної допомоги та її перерахунку. А тому виплата, передбачена Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» здійснювалася управлінням соціального захисту населення відповідно до чинного законодавства. Таким чином, представник відповідача вважає позов безпідставним та просить суд відмовити в його задоволенні.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступних підстав.

З копії посвідчення НОМЕР_1 від 31.03.2004 року (а.с.5) вбачається, що ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій.

Відповідно до довідки УСЗН Калуської РДА від 01.11.2016 року №5153 (а.с.6), УСЗН Калуської райдержадміністрації виплатило ОСОБА_1 разову грошовому допомогу до 5 травня у розмірі 920,00 гривень.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідач у своєму запереченні посилається на статтю 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції, згідно якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Проте таку редакцію цієї норми, викладену в Законі України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 було визнано такою, що не відповідає Конституції України і вона втратила чинність з дня ухвалення цього Рішення.

Таким чином, на час виникнення спірних відносин діяла редакція частини п'ятої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» , згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Водночас Кабінет Міністрів України у постанові від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установив, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 грн.

Отже, на час виплати у квітні 2016 року щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та постанова Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Керуючись принципом законності та виходячи із визначених у частині четвертій статті 9 КАС загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2016 році слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141, а Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який має вищу юридичну силу.

Крім того, п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України», яким встановлено, що норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, суперечить положенням Конституції України. Так, Конституція України у статті 92 визначила сфери, зокрема бюджетну, які мають врегульовуватися виключно законом. Через своє спеціальне призначення Бюджетний кодекс України не повинен регулювати відносини в інших сферах суспільного життя.

Конституція України не надає Бюджетному кодексу України вищої юридичної сили стосовно інших законів. Окрім того, ст. 22 Конституції України визначає, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. А згідно ст.8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Отже, виходячи з викладеного при вирішенні даного спору підлягає застосуванню ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а посилання представника відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 та п.26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України» є таким, що звужує обсяг передбачених законом та гарантованих Конституцією України прав позивача.

Відповідно до ч.1 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст. 99 ч. 2 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється 6-ти місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Ч. 1 ст. 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, встановлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

З метою не обмеження особи позивача у праві доступу до правосуддя, суд вважає, що йому слід поновити строк для звернення до суду за захистом свого порушеного права, так як він пропущений з поважних причин.

За таких обставин дії відповідача щодо виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік не в повному розмірі, встановленому статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік слід визнати протиправними, та з урахуванням положень п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України зобов'язати відповідача відновити порушене право позивача на належний розмір разової грошової допомоги.

На підставі викладеного, ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», керуючись ст.ст. 6, 8, 11, 70, 102, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк звернення до суду.

Визнати дії Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації щодо здійснення нарахування ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік в розмірі 920,00 гривень - протиправними.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням проведених виплат.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Калуський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя