Справа № 826/25807/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 листопада 2016 року № 826/25807/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПідприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна»
до Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників
про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення і рішення про застосування фінансових санкцій,

В С Т А Н О В И В:

Підприємство з іноземними інвестиціями «Амік Україна» (далі-позивач або ПІІ «Амік Україна») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі-відповідач або податковий орган) про скасування податкового повідомлення-рішення від 05.08.2015р. № та рішення про застосування фінансових санкцій від 05.08.2015р. №19344/0098/2810.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення відповідач прийшов до помилкового висновку стосовно неповного та несвоєчасного оприбуткування готівкових коштів, оскільки вся касова виручка в магазині на АЗС належним чином та у відповідності до законодавства облікована у КОРО (зроблені відповідні записи у книзі) на підставі звітних чеків, а відображення певних записів із запізненням у зв'язку із технічною несправністю РРО та помилково (з вини оператора) іншою датою, як вважає позивач, не може свідчити про вчинення порушення п. 2.6. глави 2 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» та бути підставою для застосування відповідальності за це. Також позивач зазначає про помилковість тверджень податкового органу щодо безпідставної видачі позивачем готівкових коштів при поверненні товару без складання актів про видачу коштів, оскільки, як зазначає позивач, фактів повернення коштів чи повернення покупцями товару не було.

Окрім того, позивач вважає безпідставним застосування до нього фінансових санкцій у зв'язку із начебто зберіганням тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання, оскільки АЗС, на якій здійснювалась перевірка, внесена до такого реєстру, що підтверджується інформацією ГУ ДФС у м. Києві. До того ж, позивач стверджує, що в оскаржуваному рішенні міститься посилання на акт перевірки від 23.07.2015р., який позивач не отримував.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що висновки акту перевірки є законними та обґрунтованими, підстав для скасування спірних рішень не вбачає, оскільки позивачем не було забезпечено своєчасного та повного оприбуткування готівкової виручки у касі АЗС, а також здійснення зберігання тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання.

Суд у судовому засіданні 06.06.2016р. на підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Підприємство з іноземними інвестиціями «Амік Україна» зареєстровано у статусі юридичної особи за кодом , адреса:04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 68. Позивач перебуває на податковому обліку в Міжрегіональному Головному управлінні ДФС - Центральному офісі з обслуговування великих платників.

Співробітниками відповідача 22.07.2015р. проведено фактичну перевірку АЗС, що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. М. Бажана, 2-А, та належить ПІІ «Амік Україна», за результатами якої складено Акт перевірки від 22.07.2015р., який 23.07.2015р. зареєстрований в органі ДФС за місцем реєстрації позивача за №0098/28-10/39-30/306035572.

В ході проведення перевірки встановлено такі порушення, зокрема:

- п. 2.6. глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, а саме встановлено несвоєчасно оприбутковану готівкову виручку:

1) в сумі 15 813,41 грн., яка фактично надійшла 26.10.2014р. на підставі фіскального звітного чеку №1599 від 26.10.2014р., однак в КОРО №р/5 оприбуткована лише 27.10.2014р.;

2) в сумі 29 574,48 грн., яка фактично надійшла 24.11.2014р., однак в КОРО №р/5, оприбуткована лише 25.11.2014р., Z-звіт №1628 від 25.11.2014р.. роздрукований в 00:11:14;

3) в сумі 21 920,24 грн., яка фактично надійшла 24.11.2014р., однак в КОРО №р/4 оприбуткована лише 25.11.2014р., Z-звіт №1844 від 25.11.2014р., роздрукований в 00:11:10;

4) вибірковою перевіркою встановлено, що в порушення Наказу Міністерства доходів і зборів України від 28.08.2013р. №417 «Порядок реєстрації та застосування РРО, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги)» підприємством в період з 01.03.2015р. по 31.03.2015р. при поверненні товару, видано покупцям готівкові кошти в сумі 12 562,73 грн. без складання актів про видачу коштів, що призвело до неповного оприбуткування готівкової виручки за вказаний період.

Загальна сума неповного та несвоєчасного оприбуткування готівкової виручки складає 79 870,86 грн.

- ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме встановлено, що в магазині АЗС здійснюється зберігання тютюнових виробів на суму 5 497,80 грн. в місці зберігання тютюнових виробів, не внесеного до Єдиного реєстру. Ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами відсутня. До перевірки не надано довідки на місце зберігання тютюнових виробів, яка видається органом ліцензування.

При цьому в Акті перевірки зазначено, що копії КОРО, Z-звітів, актів на повернення товарів (грошових коштів) начальник АЗС відмовився надати, у зв'язку з чим перевіряючими зроблені фотокопії КОРО та Z-звітів в підтвердження описаних порушень.

На підставі цього акту перевірки та абз. 3 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» податковим органом прийнято податкове повідомлення - рішення від 05.08.2015р. № про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 399 354,30 грн., що складає п'ятикратний розмір неналежно оприбуткованої готівки, яка в цілому складає 79 870,86 грн. Також прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 05.08.2015р. №19344/0098/2810, яким за порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано до позивача фінансові санкції у розмірі 17 000 грн.

Вирішуючи спір по суті, зокрема, що стосується доводів позивача про те, що в оскаржуваному рішенні міститься посилання на акт перевірки від 23.07.2015р. за №0098/28-10/39-30/306035572, який, як стверджує позивач, ним не отримувався, суд виходить з наступного.

Вимогами п.86.5 ст. 86 Податкового кодексу України передбачено, що акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки.

У разі якщо платник податків (його відокремлені підрозділи) здійснює свою діяльність не за основним місцем обліку платника податків, контролюючий орган, який проводив перевірку, не пізніше трьох робочих днів з дня реєстрації акта (довідки) в цьому органі направляє акт (довідку) до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. Копія акта (довідки) перевірки з відміткою про реєстрацію в журналі реєстрації актів (довідок) перевірок зберігається у контролюючому органі, який проводив перевірку.

В ході розгляду справи встановлено, що фактично перевірка проведена 22.07.2015р., за результатами перевірки складено акт перевірки, примірник якого під підпис вручено 22.07.2015р. начальнику АЗС Гондураку А.В., про що міститься відповідна відмітка у ньому, та цей Акт в подальшому зареєстрований в журналі реєстрації актів (довідок) перевірок 23.07.2015р. за №0098/28-10/39-30/306035572, на що (дату та номер реєстрації) і міститься посилання в оскаржуваних рішеннях.

Відтак, доводи позивача про неотримання ним примірника Акту перевірки, на підставі якого прийнято спірні рішення, є безпідставними та спростовуються наведеним.

Що ж стосується безпосередньо самих порушень, встановлених в ході проведення перевірки та покладених в основу оскаржуваних рішень, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995р. суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Пунктом п. 9 ст. 3 вказаного Закону визначено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язанні щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою регулюється Положенням «Про ведення касових операцій у національній валюті України», затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004р. №637 із змінами і доповненнями (далі - Положення №637).

Відповідно до п. 1.2 цього Положення №637 каса - це приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівкових коштів, інших цінностей, касових документів; оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Відповідно до п. 2.6. глави 2 Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій (далі - книга ОРО) на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Згідно абз. 3 ст.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Виходячи з системного аналізу наведених положень суд зазначає, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, мають своєчасно та в повній мірі оприбутковувати всю готівку, що надходить до кас, та щоденно, тобто кожного робочого дня по закінченні зміни, але не пізніше 24 години цього ж дня, друкувати на РРО фіскальні звітні чеки, забезпечувати їх зберігання в КОРО, а також відображувати (здійснювати відповідні записи) на їх підставі кошти у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО у день одержання таких готівкових коштів. Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд України, яка викладена у постанові від 14 червня 2016 року у справі №0870/11140/12 та в ухвалі від 30 квітня 2015 року у справі № 21-911а15.

В даному випадку, стосовно викладених в акті перевірки висновків несвоєчасного оприбуткування готівкових коштів у сумі 15 813,41 грн. на підставі фіскального звітного чеку №1599 від 26.10.2014р., судом, виходячи із записів у книзі ОРО, фотокопія з якої надана до справи та була виготовлена безпосередньо під час проведення перевірки, встановлено, що запис про облік руху готівки, яка надійшла на підставі фіскального звітного чеку №1599 від 26.10.2014р. був здійснений позивачем лише наступного календарного дня (27.10.2014р.).

В контексті наведеного та доводів позивача щодо допущення касиром АЗС описки у даті внесення записів у книгу ОРО слід зазначити, що згідно пункту 4.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну №88 від 24.05.1995р., помилки в первинних документах, облікових регістрах і звітах, що створені ручним способом, виправляються коректурним способом, тобто неправильний текст або цифри закреслюються і над закресленим надписується правильний текст або цифри. Закреслення здійснюється однією рискою так, щоб можна було прочитати виправлене.

Виправлення помилки повинно бути обумовлено надписом "виправлено" та підтверджено підписами осіб, що підписали цей документ, із зазначенням дати виправлення (п.4.4 вказаного Положення).

Позивачем в ході розгляду справи не надано суду доказів виправлення у наведений вище спосіб помилки в даті внесення запису про облік руху готівки за 26.10.2014р., підтвердженого підписами відповідальних осіб, не надано доказів проведення службового розслідування щодо правильності внесення записів у книгу ОРО, які в сукупності свідчили б про внесення запису про облік руху готівки на підставі наявного звітного чеку (Z - звіт РРО) №1599 від 26.10.2014р. у день одержання готівкових коштів, а саме 26.10.2014р. Не надано й доказів здійснення наведених заходів і після проведення перевірки та складання акту перевірки, що б слугувало на користь достовірності доводів позивача щодо вчинення помилки та намірів самостійного усунення останньої.

Додана ж до матеріалів справи копія пояснювальної записки гр. ОСОБА_2 щодо допущення помилки при заповненні книги ОРО, сама по собі, за відсутності доказів вчинення вищенаведених дій по належному виправленню помилки, а також доказів працевлаштування вказаної особи у позивача, не може свідчити про своєчасне внесення запису про облік руху готівки до книги ОРО у день одержання готівкових коштів.

Таким чином, в ході розгляду справи не спростовано доводів відповідача щодо несвоєчасного оприбуткування готівкових коштів у сумі 15 813,41 грн. на підставі фіскального звітного чеку №1599 від 26.10.2014р.

Що стосується викладених в Акті перевірки висновків відповідача про несвоєчасне оприбуткування готівки в сумі 29 574,48 грн., яка фактично надійшла 24.11.2014р., однак Z-звіт №1628 роздрукований лише 25.11.2014р. в 00:11:14, а також в сумі 21 920,24 грн., яка фактично надійшла 24.11.2014р., однак Z-звіт №1844 роздрукований лише 25.11.2014р. в 00:11:10, то позивачем в ході розгляду справи не заперечувалися та визнавалися такі обставини, а судом зворотного не встановлено.

Разом з тим, стосовно доводів позивача про те, що невчасне роздрукування вказаних фіскальних звітних чеків та відображення готівки на підставі таких чеків у книзі ОРО відбулось у зв'язку із технічною несправністю РРО, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до статті 5 Закону України «Про застосування реєстраторів у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на момент спірних відносин) на період виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій та здійснення його ремонту або у разі тимчасового, але не більше 72 годин (7 робочих днів), відключення електроенергії проведення розрахункових операцій здійснюється з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки або із застосуванням належним чином зареєстрованого резервного реєстратора розрахункових операцій.

Згідно статті 8 цього ж Закону форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов'язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій або використанням розрахункових книжок, встановлюються органом доходів і зборів.

Разом з тим, у відповідності до пункту 11 глави 4 розділу II Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №417 від 28.08.2013р. (в редакції, чинній на момент спірних відносин), у розділі 4 книги ОРО, зареєстрованої на РРО, обліковуються ремонти, роботи з технічного обслуговування, а також перевірки конструкції та програмного забезпечення РРО. Графи 1 - 5 заповнює особа, що здійснює ремонт, технічне обслуговування або перевірку, графи 6 та 7 - працівник суб'єкта господарювання після відновлення працездатності РРО. У разі виходу РРО з ладу графи 1 та 2 заповнює працівник суб'єкта господарювання безпосередньо після виходу РРО з ладу. За потреби до розділу 4 книги ОРО може вноситися додаткова інформація.

Згідно з п. 17. Порядку технічного обслуговування та ремонту реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого постановою КМ України від 12 травня 2004 р. № 601, після виконання робіт з технічного обслуговування представник центру сервісного обслуговування робить відповідний запис у паспорті (формулярі), якщо це передбачено виробником (постачальником), та в книзі обліку розрахункових операцій.

В даному випадку під час розгляду справи позивачем не надано жодних доказів на підтвердження здійснення розрахункових операцій 24.11.2014р. на суму в розмірі 29 574,48 грн. та суму у розмірі 21 920,24 грн. з використанням книги обліку розрахункових операцій, як це передбачено вказаними положеннями, у т.ч. не надано самої книги ОРО, де б були відображені факти виходу з ладу РРО, огляди, перевірки, ремонти тощо. Як вбачається з акту перевірки, даних відомостей щодо виходу з ладу РРО, оглядів, перевірок та ремонту РРО не було встановлено і під час проведення перевірки, а отже позивачем не доведено обставин, на які він посилається.

Наявні ж в матеріалах справи копії Актів ТОВ «Сервис-НС» про збої «зависання» програмного забезпечення РРО, що призвело до порушення 24-годинного інтервалу друкування Z-звітів, не звільняли позивача від обов'язку використання книги обліку розрахункових операцій при виході його з ладу та здійснення відповідних записів у ній, а відтак наведене не свідчить про своєчасне оприбуткування позивачем готівкових коштів, які, що визнається та не спростовано позивачем, фактично надійшли 24.11.2014р., однак були оприбутковані лише на наступний день (25.11.2014р.).

Враховуючи наведене у сукупності, суд в ході розгляду даної справи приходить до висновку, що оприбуткування готівкових коштів в сумі 15 813,41 грн. на підставі фіскального звітного чеку №1599 від 26.10.2014р., в сумі 29 574,48 грн. на підставі фіскального звітного чеку №1628 від 25.11.2014р. та в сумі 21 920,24 грн. на підставі фіскального звітного чеку №1844 від 25.11.2014р. здійснено позивачем несвоєчасно, що свідчить про недотримання вимог законодавства щодо обліку (оприбуткування) готівки у день одержання готівкових коштів, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 05.08.2015р. № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 336 540,65 грн. = (15813,41+29574,48+21920,24)*5, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Водночас, що стосується доводів податкового органу про те, що підприємством в період з 01.03.2015р. по 31.03.2015р. при поверненні товару видано покупцям готівкові кошти в сумі 12 562,73 грн. без складання актів про видачу коштів, що, як вважає відповідач, призвело до неповного оприбуткування готівкової виручки, суд зазначає наступне.

За замістом ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу) є одним з видів розрахункових операцій.

Приписами ж пункту 5 розділу III Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №417 від 28.08.2013р., передбачено, що реєстрація продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів через РРО проводиться одночасно з розрахунковою операцією. Розрахунковий документ на повну суму проведеної операції видається особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї. Розрахункова операція вважається проведеною через РРО, якщо дані про її обсяги введені в режимі реєстрації.

Згідно пунктів 7, 8 розділу III вказаного Порядку реєстрація видачі коштів у разі повернення товару (відмови від послуги, прийняття цінностей під заставу, виплати виграшів у державні лотереї та інших випадках) або скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунку здійснюється шляхом реєстрації від'ємної суми.

Якщо сума коштів, виданих при поверненні товару чи рекомпенсації раніше оплаченої послуги, перевищує 100 гривень, то матеріально відповідальна особа господарської одиниці або особа, яка безпосередньо здійснює розрахунки, повинна скласти акт про видачу коштів. В акті необхідно зазначити дані документа, що встановлює особу покупця, який повертає товар (відмовляється від послуги); відомості про товар (послугу); суму виданих коштів; номер, дату і час видачі розрахункового документа, який підтверджує купівлю товару (отримання послуги).

З огляду на наведені приписи законодавства суд приходить до висновку, що видача готівкових коштів при поверненні товару без складання актів про видачу таких коштів, за умови, що такі кошти були проведені через РРО, не є порушенням п. 2.6. глави 2 Положення №637, а саме не оприбуткування готівки, а лише свідчить про порушення порядку повернення коштів на суму, що перевищує 100 гривень, оскільки об'єктивною стороною такого правопорушення як неоприбуткування готівки є приховування виручки, чого за наведених обставин не відбувається.

Більш того, положеннями абз. 3 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» № 436/95 від 12.06.1995р., на які міститься посилання в оскаржуваному рішенні, передбачена відповідальність суб'єктів господарювання саме за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки, а не за порушення порядку повернення коштів чи використання РРО, а тому застосування штрафних санкцій на підставі цих положень за вказане порушення (видачу коштів без складання акта) є необґрунтованим та безпідставним.

Відтак, суд зазначає про помилковість кваліфікації податковим органом факту видачі позивачем готівкових коштів в сумі 12 562,73 грн. при поверненні товару без складання актів про їх видачу сумою коштів, що не була оприбуткована в порядку, встановленому пунктом 2.6 Положення №637, з огляду на що суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за це, а тому, відповідно, податкове повідомлення - рішення від 05.08.2015р. № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 62 813,65 грн. = (12562,73*5) є протиправним і підлягає скасуванню як незаконне.

Що ж до рішення про застосування фінансових санкцій від 05.08.2015р. №19344/0098/2810, то, як вбачається з Акту перевірки, підставою для його прийняття стало встановлення в ході перевірки факту зберігання в магазині АЗС, що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. М. Бажана, 2-А, тютюнових виробів на суму 5 497,80 грн. в місці зберігання тютюнових виробів не внесеного до Єдиного реєстру та за відсутності довідки на місце зберігання тютюнових виробів, що, як вважає відповідач, є порушенням ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Так, відповідно до частини тридцять шостої статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995р. (в редакції, чинній на момент проведення перевірки) зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта господарювання з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Згідно ч. 2 ст. 17 вказаного Закону у разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

Оскільки наведеною правовою нормою не встановлено будь-яких інших умов настання передбаченою нею відповідальності, окрім як зберігання спирту, алкогольних напоїв або тютюнових виробів в місцях, не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання, то відсутність довідки щодо внесення до зазначеного реєстру місця зберігання алкогольних напоїв або тютюнових виробів (ненадання її до перевірки) не є підставою для застосування до суб'єкта підприємницької діяльності відповідних фінансових санкцій.

Водночас згідно доданої позивачем до матеріалів справи копії відповіді ГУ ДФС у м. Києві, яка оформлена у формі листа від 17.12.2015р. за вих. №19152/10/26-15-21-02-21, місце зберігання тютюнових виробів за адресою: м. Київ, просп. М. Бажана, 2-А внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання (довідка №92566 від 02.03.2010р., яка видана ПІІ «Лукойл Україна»), що, у свою чергу, спростовує доводи податкового органу, викладені в Акті перевірки.

Відтак, суд приходить до висновку про безпідставність висновків відповідача про порушення позивачем статті 15 Закону №481/95-ВР, а рішення про застосування фінансових санкцій від 05.08.2015р. №19344/0098/2810, яке ґрунтується на таких висновках, є протиправним та підлягає скасуванню, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно з п.1 ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Разом з тим, частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову як зазначено вище.

При цьому суд зазначає, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 6 245,31 грн. (1,5 відсотка від ціни позову, яка загалом становить 416 354,30 грн.), а відтак у відповідності до ст.94 КАС України, враховуючи часткове задоволення позову, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, зокрема в розмірі 1 197,20 грн. (1,5 відсотка грошових зобов'язань, в частині яких скасовуються спірні рішення).

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.08.2015р. № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 62 813,65 грн. (шістдесят дві тисячі вісімсот тринадцять гривень шістдесят п'ять копійок).

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 05.08.2015р. №19344/0098/2810.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Присудити на користь підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» за рахунок бюджетних асигнувань Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників сплачений ним судовий збір у розмірі 1 197,20 грн. (одна тисяча сто дев'яносто сім гривень двадцять копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко