Справа № 804/5701/16
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2016-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2016 р. Справа № 804/5701/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: у складі головуючого судді Сидоренко Д.В., суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , при секретарі Деревянко К.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:
адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3
до відповідача: ОСОБА_4 внутрішніх справ України, Відділа превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, ГУМВС України у Дніпропетровській області, Апостолівського районного відділу ГУМВС України в Дніпропетровській області
про стягнення компенсації за весь час затримки розрахунку при звільненні.
Обставини справи: ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому, , просить про:
- визнання протиправними дії Відділу превентивної діяльності ГУНП в Дніпропетровській області, в частині несвоєчасної виплати вихідної допомоги;
- стягнення з ОСОБА_4 внутрішніх справ України середній заробіток за весь час, кожний робочий день затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, яка на момент виплати складає 52 555грн.50коп.
Позовні вимоги мотивовані тим, що вихідну допомогу у розмірі 14 588,46 грн. виплачено не в день звільнення 06.11.2015 року, а лише 13.04.2016р., у звязку з чим, відповідно до положень ч.1 ст.117 КЗпП та ч.2 ст. 625 ЦК України, відповідач має сплатити середній заробіток за весь час затримки та інфляційні витрати відповідно.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2016 року залучено до участі в якості відповідачів ГУМВС України в Дніпропетровській області, Апостолівський районний відділ ГУМС України в Дніпропетровській області.
Відповідач ОСОБА_4 внутрішніх справ України проти позову заперечувало. запереченнях на адміністративний позов зазначив, що у трудових відносинах позивач з ОСОБА_4 внутрішніх справ України не перебував, відповідно, ОСОБА_4 ніяких управлінських рішень відносно відповідача не приймало та прав чи інтересів не порушувало.
Відповідач Апостолівський РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області проти задоволення адміністративного позову заперечував. У запереченнях на адміністративний позов зазначив, що Наказом начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 06 листопада 2015 року № 485 о/с позивача звільнено з ОВС згідно з пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Відповідно до чинного законодавства йому не було виплачено одноразову вихідну допомогу при звільненні. Поліцейським , особам офіцерського складу, особам середнього старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті , здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали (ч.5 ст.9 Закону).Позивачу вищевказані грошові кошти вже перераховані йому на особисту картку Апостолівським РВ ГУМВС. Крім того, відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1991 року № 13 передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюється на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо). Таким чином, оскільки співробітники ОВС України правового статусу «працівник» не мають (якщо вони не є вільнонайманими і такими, що уклали трудові договори з установами ОВС), проходження їх служби врегульовано спеціальним законодавством , тому дія Кодексу законів про працію України на них поширюються, а саме норми статей 116 та 117 КЗпП.Спеціальним законодавством врегульовані спірні правовідносини таким чином, що виплата компенсації за затримку виплати розрахунку при звільненні осіб, які проходили служби в ОВС не передбачена, а дія норм КЗпП України на них не поширюється.
Від представника ГУМВС України надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. В письмових запереченнях зазначив, що спеціальним законодавством , яке розповсюджується на спірні правовідносини не передбачено право звільненого через скорочення штатів працівника міліції на середній заробіток за весь час затримки по день фактичної виплати грошової допомоги при звільненні у звязку із скороченням штатів згідно ст. 117 КЗпП України.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Пунктом 15 ч.1 ст.3 КАС України передбачено, що публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Віднесення служби до державної, тобто публічної, можливе, якщо це: професійна діяльність осіб, які її обіймають, здійснюється на основі Конституції, законів та інших нормативно-правових актів, за змістом полягає у виконанні завдань та і функцій держави, оплачується з державних коштів.
Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України Про міліцію (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.
ОСОБА_3 обіймав посаду начальника сектору дільничих інспекторів міліції Апостолівського районного відділу ГУМВС України в Дніпропетровській області, у звязку з чим даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Наказом ГУМВС України в Дніпропетровській області від 06.11.2015 року №485 о/с По особовому складу був звільнений з 6 листопада 2015 року за п. 64 "з" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС у запас Збройних Сил з начальника сектору дільничих інспекторів міліції Апостолівського районного відділу ГУМВС України в Дніпропетровській області.
Вищезазначений наказ про звільнення прийнято згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та відповідно до пунктів 10 та 11 розділу ХІ Закону України Про Національну поліцію.
На думку позивача , спірна допомога повинна була бути виплаченою в день звільнення, як це передбачено ст.116 КЗпП України. Натомість, затримка остаточного розрахунку за ст.117 КЗпП України, є підставою для визнання дій протиправними та стягнення середнього заробітку за час такої затримки по день фактичного розрахунку, тобто 13.04.2016 року.
Надаючи правову оцінку таким доводам позивача, слід звернути увагу на наступне.
Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007р. №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою Наказом МВС 31.12.2007 №499 (далі - Інструкція №499) визначено, що до додаткових видів грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ включаються: підвищення посадового окладу за особливі умови служби, пов'язані з підвищеним ризиком для життя; надбавка за кваліфікаційну категорію медичним працівникам з числа начальницького складу; надбавка за особливості проходження служби в приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, в ізоляторах тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб, у спецприймальниках для тримання осіб, підданих адміністративному арешту; надбавка за роз'їзний характер роботи (замість добових); доплата за особливі умови служби; доплата за службу в нічний час; надбавка за кваліфікаційну категорію; підвищення посадового окладу за результатами чергової екзаменаційної сесії; надбавка за безперервний стаж на шифрувальній роботі.
Таким чином, одноразова грошова допомога при звільненні не входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця, тобто не є складовою грошового забезпечення, яке отримував позивач під час проходження служби, а є окремою державною соціальною підтримкою.
При цьому, строки виплати грошового забезпечення Інструкцією №499 врегульовані - до дня виключення зі списків особового складу (п.1.18), а строки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні спеціальним законодавством не врегульовані.
Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору
Тобто, вказаними нормами права передбачено стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто заробітної плати. Натомість, в даному випадку позивач отримував грошове забезпечення, а не заробітну плату.
В свою чергу, гарантії своєчасності проведення виплати грошової допомоги при звільненні спеціальним законодавством не передбачені, так само як і диспозиція ст.117 КЗпП України містить вказівку на застосування її положень виключно у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Проте строки виплати позивачу одноразової допомоги при звільненні є відмінними від тих, що встановлені ст. 116 КЗпП України та нею не регулюються.
Отже, вказані норми Кодексу законів про працю України на спірні правовідносини не поширюються, оскільки вони врегульовані спеціальним законодавством і не підпадають під дію загального трудового законодавства.
Трудові відносини та військова служба мають різну правову природу та врегульовані різним законодавством, отже передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб, про що також зазначено в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24.12.1999 № 13.
На підставі викладеного суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та, як наслідок, необхідність відмови в задоволенні адміністративного позову повністю.
Вступну та резолютивну частину постанови проголошено у судовому засіданні 11.11.2016р.
У повному обсязі постанову складено 15.11.2016р.
На підставі викладеного, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні адміністративного позову відмовити.
Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення. Якщо проголошено вступну та резолютивну частину постанови або справу розглянуто у порядку письмового провадження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її отримання у разі неподання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_6 ОСОБА_1 ОСОБА_2