Справа № 813/2285/16
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2016 року Справа № 813/2285/16

15 год. 10 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

суддя Брильовський Р.М.,

суддя Грень Н.М.,

секретар судового засідання Приймак С.І.,

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача не прибув,

від третьої особи 1 не прибув,

від третьої особи 2 не прибув,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Управління поліції охорони у Львівській області Національної поліції України, Управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.)з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач, МВС України), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Управління поліції охорони у Львівській області Національної поліції України (далі - третя особа 1), Управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - третя особа 2), в якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 08.09.2016 року /а.с.61-62/, просить суд:

- визнати протиправними діяння відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги, у зв'язку з захворюванням отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення ІІІ групи інвалідності;

- зобов'язати відповідача здійснити нарахування (розрахунок) та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, у звязку з захворюванням отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення ІІІ групи інвалідності у відповідності до вимог ч. 6 ст. 23 „Про міліцію" виходячи із 150-кратного розміру прожиткового мінімумум, встановленого законом для працездатних осіб.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що позивач працював молодшим інспектором спеціального взводу груп затримання Трускавецького міського відділення Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України у Львівській області та був державним службовцем з 19.09.1995 року згідно із наказом Управління ДСО при УМВС України у Львівській області № 150 о/с від 18.09.1995 року. Згідно з наказом Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України у Львівській області № 241 о/с позивача звільнено з 10.09.2015 року через хворобу. Відповідно до свідоцтва про хворобу ВЛК ГУ МВС України від 01.09.2015 року № 377 ОСОБА_2 непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час у зв'язку із захворюванням, пов'язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ. Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ № 887048 від 17.11.2015 року визначено третю групу інвалідності у зв'язку з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Також довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 001255 від 17.11.2015 року встановлено 50 % втрати професійної працездатності. Внаслідок вказаного, подавши вказану довідку до акту МСЕК та свідоцтво про хворобу, ОСОБА_2 написав 17.11.2015 року заяву про виплату йому грошової допомоги у зв'язку із призначенням йому третьої групи інвалідності у зв'язку з проходженням служби в органах внутрішніх справ та звільнення через хворобу. Однак, позивачу досі не призначено та невиплачено належну йому грошову допомогу, чим грубо порушено його право на належне утримання колишнього працівника органів внутрішніх справ. Представником позивача направлено адвокатські запити, а також заяву - скаргу до МВС України, однак станом на 15.05.2016 року на такі не надано жодної відповіді.

Крім вказаного, позивачем 17.11.2015 року подано заяву із відповідними документами до Управління поліції охорони у Львівській області. Департаментом поліції охорони листом від 13.01.2016 року визначено одноразову грошову допомогу позивачу в сумі 206700,00 грн. Головою ліквідаційної комісії УДСО Львівської області листом від 91.04.2016 року № 12/3-73 відправлено документи стосовно позивача до Департаменту фінансово-облікової подітики МВС України, однак 05.05.2016 року такі повернулися з МВС України до УПО Львівської області з роз'ясненням про необхідність направлення таких до Національної поліції України. З врахуванням викладеного, права позивача є порушеними, підлягають відновленню, а позовні вимоги - задоволенню.

Позивач та його представник в судових засіданнях позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, а також додаткових поясненнях /а.с.44-46/, просили позовні вимоги задовольнити.

Відповідач явки уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

На адресу суду від відповідача надійшли заперечення проти позову від 02.08.2016 року за вх. № 23500ел. /а.с.35-37/ (аналогічні за змістом заперечення надійшли на адресу суду 08.08.2016 року за вх № 20328 /а.с.39-41/), а також заперечення на уточнені позовні вимоги /а.с.64/. Відповідно до таких відповідач зазначив, що навіть якщо б і були підстави для затвердження Міністерством висновку щодо нарахування позивачу одноразової грошової допомоги, то відповідач відповідно до Порядку № 850 не здійснює нарахування (розрахунок) та виплату одноразової грошової допомоги, а лише приймає рішення про призначення або у випадку передбаченому п. 14 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови. Повідомив, що позивач як працівник спеціального взводу груп затримання був застрахований в АТ „УОСК". Згідно з постановою Кабінету Міністрів України органи поліції охорони є правонаступниками Департаменту державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України та відповідних державних установ ДСО при МВС України, що ліквідуються, тому вирішення питання про призначення та виплати зазначеної допомоги колишнім працівникам ДСО, у тому числі позивачу, належить до компетенції поліції охорони.

Таким чином, МВС України взагалі не має повноважень щодо прийняття рішень про призначення або про відмову в призначенні грошової домоги позивачеві. Можливе задоволення позовних вимог позивачеві та покладення судом обов'язку на відповідача здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги може призвести до порушення Бюджетного законодавства та нецільового використання МВС України бюджетних коштів. Щодо позовної вимоги щодо стягнення із МВС України на користь позивача понесених позивачем судових витрат зазначило, що є похідною і задоволенню також не підлягає. З врахуванням викладеного, вважає позов безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає.

Треті особи явки уповноважених представників у судове не забезпечили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи чи іншого змісту не подавали.

29.09.2016 року від третіх осіб надійшли листи про надання інформації стосовно вказаного позову /а.с.87,89/.

Суд прийняв до уваги думку представника позивача щодо можливості почати судовий розгляд за даною явкою, а також зважив на дозволені законом строки розгляду справи, ухвалив на підставі ст. ст. 71, 128 Кодексу адміністративного судочинства України розглянути справу на підставі наявних у ній доказів без участі відповідача та третіх осіб.

Суд заслухав пояснення представника позивача, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, а також ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та -

в с т а н о в и в :

Відповідно до наказу № 150 о/с „По особовому складу" від 18.09.1995 року призначено ОСОБА_2 на посаду міліціонера взводу міліції відділу Державної служби охорони при Трускавецькому міському відділі УМВСУ /а.с.14/.

Згідно з наказом № 241 о/с від 22.09.2015 року „По особовому складу" у часткову зміну наказу УДСО від 10.09.2015 року № 230 о/с, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів МВС у запас Збройних Сил України за п. 63 „б" (через хворобу) прапорщика міліції ОСОБА_2, молодшого інспектора спеціального взводу груп затримання Трускавецького міського відділення Управління Державної служби охорони при ГУМВСУ, з 10.09.2015 року /а.с.15/.

Свідоцтвом про хворобу № 377 від 01.09.2015 року Військово-лікарської комісії ГУ МВСУ у Львівській області зафіксовано, що позивач непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у військовий час /а.с.16/.

Довідкою МСЕК № 887048 позивачу присвоєно третю групу інвалідності захворювання пов'язаних з проходженням служби в ОВС /а.с.17/ та відповідно до ступеня втрати професійної працездатності у відсотках - 50%, відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках № 001255 /а.с.18/.

Відповідно до листа Департаменту поліції охорони від 30.12.2015 року № 428/43/33/01-2015 року повідомлено, що сума одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 складає 206700,00 грн. /а.с.22/.

Представник позивача звернувся із адвокатським запитом до Управління поліції охорони у Львівській області Національної поліції України від 05.05.2015 року /а.с.20/, відповідно до якого просив надати інформацію про розгляд заяви позивача від 17.11.2015 року та від середини березня 2016 року про виплату грошової допомоги у зв'язку із призначенням йому третьої групи інвалідності шляхом направлення копії прийнятого рішення по виплаті грошової допомоги, інформації про вжиті дії щодо виплати коштів, дату проведення такої виплати, причини затягування процесу виплати коштів та іншу відому інформацію по розгляду даної заяви.

13.05.2016 року Управління поліції охорони у Львівській області надало відповідь на вказний запит та проінформувало, що матеріали про виплату одноразової грошової допомоги позивачу направлені на розгляд комісії Департаменту поліції охорони по виплаті одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції (поліцейського) листом УПО Львівської області від 30.12.2015 року № 428/43/33/01-2015, звідки 16.01.2016 року отримано відповідь про результати розгляду вказаних матеріалів. Листом УПО Львівської області від 03.02.2016 року № 211/43/33/34/01-2016 скеровано для організації виконання голові ліквідаційної комісії Трускавецького МВ УДСО Столяр Н.Я.

24.03.2016 року голові ліквідаційної комісії УДСО Львівської області надійшов лист ДПО від 23.03.2016 року № 11/4-10лк щодо порядку виплати аналогічної одноразової грошової допомоги іншому колишньому працівникові УДСО - ОСОБА_4 - з вимогою обов'язкового подання до МВС України матеріалів про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850, у зв'язку з чим матеріали про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 були направлені на розгляд в Департамент фінансово-облікової політики МВС України. Вказані матеріали 05.05.3026 року повернуто з МВС України в УПО Львівської області листом від 26.04.2016 року № 15/2-1458 з роз'ясненням про необхідність направлення таких документів до Національної поліції України.

06.05.2016 року матеріали про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 були направлені головою ліквідаційної комісії УДСО Львівської області листом № 12/3-83 на розгляд до Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України. Відповідь про прийняте рішення в УПО Львівської області на даний момент не надійшла /а.с.21/.

25.05.2016 року представник позивача звернувся із заявою до Управління поліції охорони у Львівській області Національної поліції України, в якому просив провести виплату ОСОБА_2 коштів у розмірі 206700,00 грн. як одноразова грошова допомога ОСОБА_2 у зв'язку з призначенням йому третьої групи інвалідності у зв'язку з проходженням служби в органах внутрішніх справ у найкоротші терміни у зв'язку з закінченням терміну виплати коштів для уникнення порушення прав ОСОБА_2 та подальшого звернення до суду для захисту його прав /а.с.25-26/.

Згідно з відповіддю Управління поліції охорони у Львівській області від 07.06.2016 року представника позивача повідомлено, що відповідно до п. 10. Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 одноразова грошова допомога виплачується за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС. УПО у Льівській області є госпрозрахунковою організацією, якій не передбачено виділення бюджетних коштів на утримання МВС, тобто Управління не може виступати суб'єктом виплати одноразової грошової допомоги , передбаченої вказаною постановою. Таким чином в в функції УПО у Львівській області в даному випадку входить лише направлення документів стосовно ОСОБА_2 до розпорядника бюджетних коштів для прийняття відповідно рішення, що Управлінням і було вчинено. Для уникнення порушень прав ОСОБА_2 рекомендовано звернутись безпосередньо до органу, який повинен првести оплату коштів. Зазначено, що відповідь про приняте рішення до УПО у Львівській області з Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України на даний час не надійшла /а.с.27/.

Крім вказаного, представник позивача звернувся із заявою-скаргою до Міністерства внутрішніх справ України про неправомірні дії відносно невиплати грошової допомоги /а.с.28/.

Відповідно до адвокатського запиту від 29.06.2016 року представником позивача направлено адвокатський запит щодо надання інформації про розгляд заяви-скарги на неправомірні дії відносно невиплати позивачу грошової допомоги, а також про вжиті дії щодо виплати коштів, дату проведення такої виплати, причини затягування процесу виплати коштів та іншу відому інформацію по виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 /а.с.29/.

Оскільки вказані дії позивача та його представника не мали позитивних результатів, з метою захисту порушеного права позивача на виплату одноразової грошової допомоги, позивач звернувся із позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів, відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Предметом доказування відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності міліції України, а також порядок проходження служби в міліції визначав Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-ХІІ, який втратив чинність з 07.11.2015 року на підставі Закону України «Про Національну поліцію» №580-VІІІ від 02.07.2015 року.

Частиною 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання приписів ст. 23 Закону України «Про міліцію» Кабінет Міністрів України постановою № 850 від 21.10.2015 затвердив «Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1. Порядку ці Порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи (п.п. 2 п. 3 Порядку).

Відповідно до п. 7. Порядку працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Як встановлено судом, ОСОБА_2 встановлена третя група інвалідності причиною якої є захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ /а.с.17, 18/.

Факт звернення до Управління поліції охорони із заявами сторонами не оскаржується.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Судом зі змісту відповіді на адвокатський запит представника позивача встановлено, що 13.05.2016 року Управління поліції охорони у Львівській області надало відповідь на вказний запит та проінформувало, що матеріали про виплату одноразової грошової допомоги позивачу направлені на розгляд комісії Департаменту поліції охорони по виплаті одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції (поліцейського) листом УПО Львівської області від 30.12.2015 року № 428/43/33/01-2015, звідки 16.01.2016 року отримано відповідь про результати розгляду вказаних матеріалів. Листом УПО Львівської області від 03.02.2016 року № 211/43/33/34/01-2016 скеровано для організації виконання голові ліквідаційної комісії Трускавецького МВ УДСО Столяр Н.Я.

24.03.2016 року голові ліквідаційної комісії УДСО Львівської області надійшов лист ДПО від 23.03.2016 року № 11/4-10лк щодо порядку виплати аналогічної одноразової грошової допомоги іншому колишньому працівникові УДСО - ОСОБА_4 - з вимогою обов'язкового подання до МВС України матеріалів про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 21.10.2015 року № 850, у зв'язку з чим матеріали про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 були направлені на розгляд в Департамент фінансово-облікової політики МВС України. Вказані матеріали 05.05.2016 року повернуто з МВС України в УПО Львівської області листом від 26.04.2016 року № 15/2-1458 з роз'ясненням про необхідність направлення таких документів до Національної поліції України.

06.05.2016 року матеріали про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 були направлені головою ліквідаційної комісії УДСО Львівської області листом № 12/3-83 на розгляд до Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України . Відповідь про прийняте рішення в УПО Львівської області на даний момент не надійшла /а.с.21/

Зокрема, до матеріалів справи долучено лист Управління державної служби охорони ГУ МВС України у Львівській області від 08.07.2016 року про направлення матеріалів про виплату одноразової грошової допомоги позивачу до Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України/а.с.70/.

В той же час, МВС України відповідно до листа від 13.07.2016 року «Про надсилання матеріалів ОСОБА_2 за належністю» до Ліквідаційної комісії УДСО ГУ МВС України у Львівській області зазначено, що в порушення вимог Положення про Державну службу охорони при Міністерстві внутрішніх справи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 року № 615 (в ред. постанови КМУ від 10.08.2001 року № 1053) ліквідаційною комісією УДСО ГУ МВС України у Львівській області надіслані матеріали про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 та звернуто увагу, що останнім часом від територіальних підрозділів Державної служби охорони в областях до МВС надходять матеріали про призначення одноразової грошової допомоги колишнім працівникам державної служби охорони, що свідчить про низький професійний рівень та незнання норм законодавства. Таким чином, надіслано матеріали позивача для вирішення питання по суті та переконливо просить провести відповідну роз'яснювальну роботу для недопущення повторних звернень /а.с.71/.

29.09.2016 року за вх. № 24224 на адресу суду надійшов лист від Управління державної служби охорони ГУ МВС України у Львівській області /а.с.87/ „Про надання інформації", відповідно до якого повідомлено, що після внесення змін до Закону України «Про міліцію» та прийняття постанови КМ України № 850 у відповідності до п. 10 такої постанови виплата одноразової грошової допомоги проводиться не органом де працювала особа, а за рахунок коштів передбачених державним бюджетом на утримання МВС. УДСО при ГУ МВС України у Львівській області є 100% госпрозрахунковою організацією, якій не передбачено виділення бюджетних коштів на утримання МВС, тобто Управління не може виступати суб'єктом виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою № 850.

Так, матеріали щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу направлялися на розгляд в Департамент фінансово-облікової політики МВС України, та 05.05.2016 року такі повернуто з МВС України в УПО листом від 26.04.2016 року з роз'ясненням про необхідність направлення таких до Національної поліції України. 06.05.2016 року зазначені матеріали про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 направлено головою ліквідаційної комісії УДСО Львівської області листом № 12/3-83 на розгляд до Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України звідки були повернуті. В подальшому матеріали про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 Управління ДСО при ГУ МВС України у Львівській області повторно направлені на розгляд в Департамент фінансово-облікової політики МВС України і повторно повернуті без виплати такої допомоги. У зв'язку з тим, що нормативно-правовим актом, регулюючим спірні правовідносини (постановою КМ України № 850 від 21.10.2015 року) чітко передбачено, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачується за рахунок коштів передбачених державним бюджетом на утримання МВС, у функції УДСО при ГУ МВС України у Львівській області у даних спірних правовідносинах входило лише направлення документів до суб'єкта виплати допомоги, що було здійснено двічі, тобто УДСО при ГУ МВС України у Львівській області у даній справі свої обов'язки стосовно вчинення дій (направлення документів) було виконано належним чином та у повному обсязі. Зазначено, що на даний час пакет документів про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 повернутий з МВС України знаходиться в канцелярії УДСО при ГУ МВС України у Львівській області, його копії надано суду /а.с.87/.

Також 29.09.2016 року за вх. № 24225 від Управління поліції охорони у Львівській області національної поліції охорони надійшов лист „Про надання інформації", відповідно до якого зазначено, що УПО Львівської області є правонаступником УДСО при ГУ МВС України у Львівській області. На час виникнення спірних правовідносин та на час розгляду судової справи УДСО при ГУ МВС України у Львівській області не ліквідовано, тобто продовжує виконувати свої функції, зокрема в частині правовідносин з позивачем, а УПО створено після звільнення позивача. ОСОБА_2 працював і звільнився з УДСО при ГУ МВС України у Львівській області, тобто працівником УПО Львівської області не був. Всі обов'язки стосовно певних дій, які на думку позивача, повинні вчинити відповідачі, жодним чином не стосуються УПО Львівської області. Отже, між УПО Львівської області та позивачем не існувало трудових відносин, у УПО Львівської області не існує жодних обов'язків перед позивачем, не має жодних правовідносин з позивачем та жодна правова норма не передбачає обов'язку УПО Львівської області вчиняти будь-які правові дії стосовно позивача /а.с.89/.

Проаналізувавши вказані листи, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Згідно з п. 8 Порядку керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сімї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови. Грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС (пункти 9, 10 Порядку).

Отже, зазначеним Порядком чітко встановлено, що рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги приймає саме МВС України.

Судом встановлено, що МВС України в порушення п. 9 зазначеного Порядку будь-яке рішення за результатами розгляду заяви позивача не прийняло.

При цьому, твердження МВС України про те, що прийняття зазначеного рішення відноситься до компетенції Національної поліції України, суд вважає безпідставним, оскільки позивач проходив службу і був звільнений з органів внутрішніх справ а не з органів поліції.

Надаючи правову оцінку діям та рішенню відповідача суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідач не надав суду належних доказів вжиття заходів щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, що мало наслідком порушення гарантій передбачених законодавством України для колишніх працівників органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень

З врахуванням викладеного, а також того, що суму належну до виплати позивачу вже було визначено попередньо відповідно до листа від 30.12.2015 року, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими належними доказами, долученими до матеріалів справи, а отже позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними діяння Міністерства внутрішніх справ України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку із захворюванням отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення ІІІ групи інвалідності.

3. Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України здійснити нарахування (розрахунок) та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, у зв'язку із захворюванням отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення ІІІ групи інвалідності.

4. Стягнути на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України () судовий збір в сумі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 грн.

Постанову може бути оскаржено, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 05.12.2016 року.

Головуючий суддя Кравців О.Р.

Суддя Брильовський Р.М.

Суддя Грень Н.М.