Справа № 820/5196/16
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 грудня 2016 р. № 820/5196/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Зінченка А.В.

При секретарі - Абоян І.І.

За участі:

Представника позивача - Шрамко І.С.

Представника відповідача - Забайрачної С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРІАЛ» до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторіал», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, у якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС України у Харківській області № та № від 05.09.16.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що висновки податкового органу про вчинення ним порушень є помилковими, не доведеними належними доказами і спростовуються первинними документами підприємства.

Представник відповідача - Головного управління ДФС України у Харківській області - у судовому засіданні проти позову заперечувала та стверджувала, що оскаржувані рішення винесені у відповідності до норм діючого законодавства, є такими, що відповідають фактичним обставинам справи та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що за результатами планової виїзної перевірки ТОВ «Факторіал» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 (акт від 08.08.2016 №437/20-40-14-02-07/23002272) винесено податкове повідомлення-рішення № , яким донараховано податок на прибуток порушення пункту 44.1 статті 44, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України та податкове повідомлення-рішення № , яким застосовано штрафні санкції за порушення пункту 1.2 глави 1, пункту 2.6 пункту 2.8 глави 2, пункту 3.1, пункту 3.3, пункту 3.10, пункту 3.12 глави 3 Постанови про затвердження Положення про введення касових операцій у національній валюті в Україні № 637 від 15.12.2004.

Правомірність податкового повідомлення-рішення № від 05.09.16 відповідач обґрунтовує висновком акту перевірки, за яким позивач безпідставно відобразив у складі витрат по рядку 05.1 Декларації „Витрати операційної діяльності: собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)" вартість платних послуг, наданих йому ТОВ «Jurgen» (податковий номер 32029649) - виконавцем наступних послуг: підготовка трафаретного друку, порізка алюмінієвого профілю, термічна обробка пластику, обробка композитних плит, обробка поверхонь, поклейка самоклеющейся плівки, фрезерна порізка, гравіювання, лазерна порізка, фігурна порізка пластика та інше. Констатується, що "акти виконаних робіт не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку в силу дефектності (відступі документи, які підтверджують факт передачі виконавцеві матеріалів на переробку (на порізку) та отримання від виконавця з переробки даного продукції та відходів (накладні, акти прийому-передачі), не надано саме завдання замовника, не надано документів щодо передачі завдання замовника виконавцю, за якими можливо ідентифікувати який саме матеріал переданий на переробку та його розміри, як саме та у який спосіб здійснити порізку, та за якими можливо підтвердити факт руху ТМЦ в переробку та з переробки, який і є передумовою настання факту надання послуг з порізки, а також в актах виконаних робіт мають місце відсутність ПІБ та посада особи відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення як зі сторони Виконавця та Замовника, як обов'язкового реквізиту первинного документу), і як наслідок не є такими, що надають право ТОВ "ФАКТОРІАЛ" на формування витрат". Виходячи з цього, з посиланнями на п.44.1 ст.44, п.138.2 ст.138 та . 139.1.9 ст. 139 Податкового кодексу України відповідачем в акті зроблено висновок про заниження податку на прибуток.

Однак цей висновок не відповідає вимогам закону і обставинам справи.

Згідно з положеннями Податкового кодексу України, на які посилається відповідач в акті перевірки, податковому повідомленні-рішенні та своїх запереченнях на позов витрати, які враховуються для визначення об'єкта прибутку, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. В розділі II Кодексу (п.44.1 ст.44) визначено, що платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Підпунктом 139.1.9 ст. 139 Податкового кодексу України встановлено, не включаються до складу витрат - витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, закон пов'язує відсутність документів з відсутністю права на врахування витрат лише у тих випадках, коли обов'язковість їх ведення і зберігання передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку або іншим законодавством. Проте, відповідачем не наведено жодної норми, яка б встановлювала обов'язок позивача вести та зберігати ті документи, що позначені в акті перевірки як відсутні. Більше того, вони представлені позивачем в повному обсязі в судове засідання, а їхні копії долучені до матеріалів справи.

Під час дослідження всіх актів виконаних робіт суд не встановив будь-яких невідповідностей цих документів вимогам ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Твердження акту перевірки щодо дефектів їх форми спростовується матеріалами справи. Крім того, факт понесення витрат позивачем по операціях з підтверджується ще і платіжними документами, за яким відбувалися розрахунки позивача з виконавцем, що взагалі не знайшло ніякого відображення в матеріалах перевірки позивача.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що витрати по зазначеним операціям правомірно віднесені позивачем до зменшення оподатковуваного прибутку і донарахування податку зроблено відповідачем безпідставно.

Податковим повідомленням-рішенням № від 05.09.16 до позивача застосовано штрафні санкції на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та п.1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995р. №436/95 за порушення пункту 1.2 глави 1, пункту 2.6 пункту 2.8 глави 2, пункту 3.1, пункту 3.3, пункту 3.10, пункту 3.12 глави 3 Постанови про затвердження Положення про введення касових операцій у національній валюті в Україні № 637 від 15.12.2004 (надалі - Положення).

Порушення зазначених норм з регулювання обігу готівки, на думку представників відповідача, полягає в тому, що під час оформлення прибуткових касових ордерів від 16.06.2014 №249, від 16.06.2014 №248, від 17.06.2014 №251, від 17.06.2014 №263, від 18.06.2014 №251, від 26.11.2014 №595, від 27.11.2014 №596, від 28.11.2014 №597, від 28.11.2014 №599, від 04.02.2015 №34, від 05.02.2015 №35, від 16.01.2015 №11 всього на загальну суму 171729,32 грн. у відповідній графі друкованого бланку зазначено ПІБ головного бухгалтера ТОВ «ФАКТОРІАЛ» Твердохлєбової Лариси Михайлівни, в той саме час, коли вона перебувала у відрядженні. За це відповідач застосував штраф у п'ятикратному розмірі від загальної суми готівки, вважаючи її не оприбуткованою.

Судом встановлено, що на підставі наказів № 7/1 від 15.06.14; № 10/1 від 25.11.14, № 4 від 15.01.15; № 5 від 03.02.15 в зазначені періоди функції головного бухгалтера виконувала її заступник Берлєтова Т.І., яка і ставила підписи на спірних касових ордерах. Також дослідженням касової книги, інших касових документів і бухгалтерських регістрів встановлено, що відповідні суми готівки обліковані позивачем в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі. Цей факт визнається відповідачем і прямо констатований на стор.53 акту перевірки.

Статтею 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995р. №436/95 (надалі - Указ) передбачено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми. Відповідальність за неправильне оформлення касових документів, у тому числі за порушення п.п. 2.6, 2.8, 3.1, 3.3, 3.10,3.12 Положення Указом не передбачена.

Відповідно до п.1.2 Положення оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Оскільки всі суми готівки позивачем обліковані позивачем в касовій книзі, його дії не підпадають під ознаки порушення, зазначеного в статті 1 Указу, за яке передбачена відповідальність.

Крім того, застосування штрафних санкцій на підставі Указу суперечить положенню п.113.3 статті 113 Податкового кодексу України, яким встановлено, що застосування за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), не передбачених цим Кодексом та іншими законами України, не дозволяється.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, висновки акту перевірки про порушення позивачем п.198.1 п.198.2 п.198.3 ст. 198, п. 200.1 п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.10, зі змінами та доповненнями є необґрунтованими, у зв'язку з чим податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області є протиправними та підлягають скасуванню у судовому порядку.

З урахуванням викладених вище обставин, суд вважає вимоги позивача правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать діючому законодавству та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.8-14, 71, 86, 94, 159, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРІАЛ» до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 05.09.2016 року № та №.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова в повному обсязі виготовлена 06 грудня 2016 року.

Суддя А.В. Зінченко