Справа № 810/3354/16
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/3354/16

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2016 року м.Київ 810/3354/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Білоцерківської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хандскер» про стягнення податкового боргу.

Суть спору: Білоцерківська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хандскер» про стягнення податкового боргу у сумі 14 414,01 грн.

Позовні вимоги мотивовані наявністю у позивача податкового боргу у розмірі 14 414,01 грн., у тому числі з податку на додану вартість у розмірі 12 780,00 грн., з яких 9934,94 грн. - основного боргу та 2845,56 грн. - пені та з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 1633,51 грн., з яких 18,00 грн. основного боргу та 1315,51 грн. - пені. Враховуючи несплату відповідачем заборгованості в добровільному порядку, позивач просить стягнути її примусово.

Відповідач про дату, час і місце судового засідання був проінформований належним чином, проте, поштова кореспонденція, яка була направлена на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві, була повернута до суду з відміткою «відсутність адресата за вказаною адресою».

Відповідно до ч.11 ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Також у вказаному клопотанні позивач просить суд здійснити подальший розгляд справи за відсутності представника Білоцерківської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Враховуючи обмежені строки розгляду справи, недопущення їх порушення та безпідставного затягування вирішення спору, приймаючи до уваги, що наявні в матеріалах справи докази в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, а сторони є належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Частиною 4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що учасники судового процесу були належним чином проінформовані про дату, час і місце судового розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зп.10 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вищий адміністративний суд України в пункті 11 Листа від 30.11.2009 р. № 1619/10/ 13-09 зазначив, що під час вирішення справи у порядку письмового провадження його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в такому разі не проводиться судове засідання і, відповідно, справа розглядається без участі секретаря.

На підставі цього, справа розглядається без проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хандскер» зареєстровано в якості юридичної особи та перебуває на податковому обліку в Білоцерківській об’єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Київській області як платник податків, зборів та інших обов’язкових платежів.

Відповідачем було подано до Білоцерківської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області наступні податкові декларації з податку на додану вартість:

- за листопад 2015 року від 15.12.2015, в якій самостійно визначено суму податкового зобов’язання з ПДВ у розмірі 2891,00 грн.;

- за грудень 2015 року від 16.01.2016, в якій самостійно визначено суму податкового зобов’язання з ПДВ у розмірі 3713,00 грн.;

- за лютий 2016 року від 16.03.2016, в якій самостійно визначено суму податкового зобов’язання з ПДВ у розмірі 476,00 грн.;

- за березень 2016 року від 18.04.2016, в якій самостійно визначено суму податкового зобов’язання з ПДВ у розмірі 2185,00 грн.;

- за квітень 2016 року від 17.05.2016, в якій самостійно визначено суму податкового зобов’язання з ПДВ у розмірі 25,00 грн.;

- за червень 2016 року від 16.07.2016, в якій самостійно визначено суму податкового зобов’язання з ПДВ у розмірі 47,00 грн.;

- за липень 2016 року від 18.08.2016, в якій самостійно визначено суму податкового зобов’язання з ПДВ у розмірі 50,00 грн.;

- за серпень 2016 року від 19.09.2016, в якій самостійно визначено суму податкового зобов’язання з ПДВ у розмірі 118,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 17.05.2016 Білоцерківською об’єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Хандскер» податку на додану вартість, за результатами якої був складений акт №000054/10-02-1501/38285943.

Як вбачається з вищевказаного акта, ТОВ «Хандскер» було порушено вимоги п.50.1 ст.50 та п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України, у зв’язку з порушенням ним термінів сплати податку на додану вартість.

З матеріалів справи вбачається, що вищевказане податкове повідомлення-рішення було направлено відповідачеві, проте поштова кореспонденція з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням повернулась до Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області з відміткою «за зазначеною адресою не проживає».

Також відповідачем було подано до Білоцерківської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2015 рік від 25.02.2016, в якій самостійно визначено суму податкового зобов’язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 18,00 грн.

Відповідно до облікової картки по рахунку ТОВ «Ханскер» за період з 31.12.2014 по 30.10.2016 заборгованість зі сплати податку на додану вартість становить 9934, 94 грн.

Крім того, згідно з положеннями ст.129 Податкового кодексу України, за несвоєчасне погашення податкового зобов’язання відповідачеві нарахована пеня в сумі 2859,21 грн.

Згідно з обліковою карткою по рахунку ТОВ «Ханскер» за період з 31.12.2015 по 30.04.2016 податкова заборгованість щодо сплати податку на прибуток приватних підприємств становить 18,00 грн.

Крім того, у зв’язку з несвоєчасністю сплати податкового зобов’язання відповідачу була нарахована пеня у розмірі 1615,51 грн.

Несплата відповідачем податкового боргу в сумі 14 323,01 грн. стала підставою для звернення Білоцерківської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області з адміністративним позовом про стягнення суми податкового боргу з юридичної особи у примусовому порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України встановлено, що кожна особа зобов’язана сплачувати встановлені цім Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.

Згідно з приписами п.п.16.1.3 та 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового Кодексу України платник податків зобов’язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.31.1 ст.31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Статтею 57 Податкового кодексу України визначені строки сплати податкового зобов`язання.

Пунктом 57.1 ст.57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з п.133.1 ст.133 Податкового кодексу України платниками податку на прибуток підприємств є суб’єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті.

Відповідно до п.180.1 ст.180 Податкового кодексу України платником податку на додану вартість є будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

З матеріалів справи вбачається, що самостійно визначена позивачем сума податкового зобов'язання з податку на додану вартість та з податку на прибуток приватних підприємств у повному обсязі сплачена не була.

Згідно з п.38.1 ст.38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Згідно з п.129.2 ст.129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається, зокрема при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом.

Пунктом 129.4 ст.129 Податкового кодексу України встановлено, що пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Зазначений розмір пені застосовується щодо всіх видів податків, зборів та інших грошових зобов'язань, крім пені, яка нараховується за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, що встановлюється відповідним законодавством (п.129.5 ст.129 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п.14.1.175 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов’язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від’ємного значення об’єкта оподаткування податком на прибуток або від’ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов’язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Відповідно до п.58.2 ст.58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності. У разі зменшення (збільшення) контролюючим органом суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платнику податків надсилаються (вручаються) окремі податкові повідомлення-рішення.

Доказів оскарження зазначеного податкового повідомлення-рішення у судовому або адміністративному порядку суду надано не було.

У зв’язку з цим, суд дійшов висновку про те, що нарахована на підставі вказаного податкового повідомлення-рішення податкова заборгованість з ПДВ, є узгодженою.

Таким чином, загальна сума податкового боргу, що підлягає сплаті відповідачем, становить 14 323,01 грн., що підтверджується вищевказаними документами, копії яких містяться в матеріалах справи.

Згідно з п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Таким чином, враховуючи підтвердження матеріалами справи наявності податкового боргу відповідача та дотримання податковим органом законодавчо встановленої процедури стягнення податкового боргу, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог позивача.

Оскільки в порядку ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем не надано доказів сплати заборгованості, сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, і відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Дудін С.О.