Справа № 545/3435/16-а
Суддя: Стрюк Л. І.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/3435/16-а
Провадження № 2-а/545/71/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" листопада 2016 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Стрюк Л.І.,

при секретарі - Кузуб Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава адміністративну справу за позовом прокурора Полтавської місцевої прокуратури в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до Микільського навчально-реабілітаційного центру Полтавського району Полтавської обласної ради про стягнення одноразової грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ :

Прокурор звернувся до суду із зазначеним позовом, обгрунтовуючи тим, що відповідач неправомірно здійснив виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 100 грн., що не відповідає ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 9086 грн. недоплаченої одноразової грошової допомоги та 551,20 грн. судового збору.

Прокурор та законний представник позивача у судовому засіданні просили позов задовольнити, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на те, що ОСОБА_1 після випуску із Микільського навчально-реабілітаційного центру продовжив навчання у Державному навчальному закладі «Полтавський центр професійно-технічної освіти» і не був працевлаштований, тому одноразова грошова допомога у розмірі шести прожиткових мінімумів не підлягала виплаті. Окрім того, у листі Міністерства освіти і науки України від 21.04.2016 року за №1/9-202 рекомендовано при визначенні розміру одноразової грошової допомоги керуватися Постановою Кабінету Міністрів України №226 від 05.04.21996 року «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» якою визначено таку допомогу у розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005 року № 2342-IV випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Отже, розмір одноразової грошової допомоги, яка виплачується випускникам, чітко визначений цим Законом.

При цьому ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» встановлює обов'язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії - тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня 2016 становить 1531 грн.

Отже, ОСОБА_1 при випуску з навчального закладу мала бути нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, тобто не менше 9186 грн.

Однак неповнолітнім ОСОБА_1 отримана одноразова грошова допомога у розмірі 100 грн.

Відповідно до положень ст.25 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів.

У пп.1 п.13 постанови Кабінету Міністрів України «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» від 05.04.1994 року № 226 зазначено, що дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа, а також учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в загальноосвітніх,професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Учні та студенти зазначеної категорії зараховуються на повне державне утримання в навчальних закладах, до яких вони вступили, і в період навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів забезпечуються безоплатно продуктами харчування, одягом, взуттям і м'яким інвентарем за нормами, встановленими для вихованців шкільного віку шкіл-інтернатів.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Виходячи з пріоритетності законів над іншими підзаконними актами, суд приходить до висновку, що застосуванню підлягають норми Закону № 2342-IV, а не постанови КМУ №226.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яку ратифіковано Верховною Радою України 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та

зобов'язання відповідача донарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 9086 грн., з урахуванням раніше виплаченої допомоги у розмірі 100 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 11,17, 71,158-163, 167 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Микільського навчально-реабілітаційного центру Полтавського району Полтавської обласної ради на користь ОСОБА_1 9086 грн. одноразової грошової допомоги.

Стягнути з Микільського навчально-реабілітаційного центру Полтавського району Полтавської обласної ради на користь прокуратури Полтавської області 551,20 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя : Л.І. Стрюк