Справа № 757/38162/14-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року, ОСОБА_2 звернулась до Печерського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва, в якому з урахуванням уточнень, просила: скасувати рішення комісії по вирішенню питань, пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсії управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва оформлене протоколом № 21 від 20.10.2014 про стягнення переплати пенсії ОСОБА_2 в сумі 12 874,75 грн., що утворилась за період з 01.04.2002 по 30.09.2014; зобов'язати повернути утриману переплату з пенсії ОСОБА_2 установлену Рішенням комісії по вирішенню питань, пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсії управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва оформлене протоколом № 21 від 20.10.2014 в сумі 12 874,75 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що в жовтні 2014 року отримала від управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва (далі - Управління ПФУ) лист, яким її повідомлено про виниклу переплату пенсії в сумі 12 874,75 грн. за період з 01.04.2002 по 30.09.2014, яка за рішенням відповідача щомісячно утримується з її пенсії в розмірі 20 відсотків. Вважаючи такі дії відповідача протиправними просила позов задовольнити.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Скасувано рішення комісії по вирішенню питань, пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсії управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м.Києва оформлене протоколом № 21 від 20.04.2014 року про стягнення переплати пенсії ОСОБА_2, що утворилась за період з 01.04.2002 року по 29.09.2014 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а постанова суду - скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. № 796 (надалі - Закон України № 796)

Згідно матеріалів пенсійної справи позивач значилась непрацюючим пенсіонером та отримувала пенсію, яка встановлено саме цій категорії осіб .

Відділом персоніфікованого обліку Управління періодично перевіряються та надаються відомості про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду на пенсіонерів, які значаться в Управлінні непрацюючими.

Згідно списків одержувачів пенсій, по яких виявлено факти недостовірних даних про працевлаштування позивач працювала про, що не повідомила своєчасно, в зв'язку з чим виникла переплата пенсії.

Листом від 20.10.2014 № 16796/06 відповідач повідомив позивача про те, що у зв'язку із несвоєчасним повідомленням про працевлаштування у неї виникла переплата пенсії в загальній сумі 12874,75 грн. за період з 01.04.2002 по 30.09.2014. За рішенням комісії по вирішенню питань, пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсії Управління ПФУ (протокол від 20.10.2014 № 21) переплата пенсії буде утримуватись по 20% щомісячно до повного погашення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі позив зазначає про те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та не надано належного законодавчого обґрунтування під час часткового задоволення позовних вимог.

З огляду на вище зазначене, надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Статтею 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003, № 1058 (надалі - Закон № 1058), визначений обов'язок застрахованої особи повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення, що не було зроблено Позивачем.

Відповідно до п. 2.21 Постанови Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 22-1 від 25.11.2005 документами, які підтверджують, що особа не працює (не провадить діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), є: трудова книжка, індивідуальні відомості про застраховану особу, що надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 1 до Положення, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення, та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця за наявними в органі, що призначає пенсію, даними.

У разі звільнення (припинення діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії про дату звільнення (припинення діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) шляхом подання заяви.

При цьому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003, особа надає на вимогу органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (копію трудової книжки із записом про звільнення та/або копію цивільно- правового договору). Позивачем дана норма Закону не була дотримана.

Відповідно ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788 (надалі - Закон № 1788) пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Згідно ст. 103 Закону № 1788 суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до ст. 50 Закону № 1058 суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати, з якої може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15.05.2003 № 374/7695 (далі - Порядок).

Згідно п. З Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи у судовому порядку відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Слід також звернути увагу, що законодавством чітко визначено способи вирішення питання пов'язаного з виникненням переплати пенсії:

- добровільне повернення пенсіонером надмірно виплачених сум чи стягнення зазначених сум у судовому порядку;

- визнання сум переплати пенсії безнадійною заборгованістю та прийняття рішення щодо її списання;

- утримання переклати пенсії згідно рішення комісії.

Відповідно до п. 2 Порядку безнадійна заборгованість - сума переплати пенсії, яка не може бути стягнута (відшкодована) та визнана такою рішенням відповідної комісії.

Пунктом 7 Порядку чітко зазначені випадки при яких переплата пенсії може бути визнана безнадійною заборгованістю, а саме: смерті боржника; визнання боржника безвісно відсутнім або померлим; набрання законної сили рішенням суду про відмову територіальним органам Пенсійного фонду України у стягненні (утриманні) з боржника сум переплат пенсії; якщо заходи, вжиті територіальними органами Пенсійного фонду України, з розшуку боржника не дали позитивних результатів; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищезазначене, законодавець чітко встановлює випадки в яких переплата пенсії може бути визнана безнадійною заборгованістю, а отже визнати переплату пенсії позивача безнадійною заборгованістю немає законних підстав.

Також, слід звернути увагу на те, що позивач просить саме скасувати рішення комісії по вирішенню питань, пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсії і повернути утриману переплату, проте вказані позовні вимоги є безпідставними, оскільки з матеріалів адміністративного позову вбачається, що позивач не заперечує своєї вини.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення відповідачем оскаржуваного рішення стало неповідомлення позивачем про її працевлаштування, що свідчить про наявність зловживань з боку останньої.

Факт неповідомлення також не заперечувався стороною позивача, зокрема, у її позовній заяві в початковій редакції.

Таким чином, в ході судового розгляду було встановлено наявність недобросовісної поведінки позивача щодо неповідомлення відповідача про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, тобто зловживань з боку пенсіонера.

За таких обстави, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції невповній мірі досліджено обставини справи у зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

На підставі зазначеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції неповно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому постанова Печерського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволити частково.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 01 грудня 2016 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.