Справа № П/811/1474/16
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року Справа № П/811/1474/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (далі - відповідач) про визнання рішення протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить:

- визнати протиправною відмову відповідача у затверджені проекту землеустрою, викладену ним у листі від 30.05.2016 р. № О-8146/0-4920/0/6-16;

- зобов'язати відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі наказу від №11-2067/21-15-СГ від 31.08.2015 року йому надано дозвіл на розроблення проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району. Так, розробивши проект землеустрою, який було погоджено у встановленому порядку, позивач звернувся до відповідача із заявою про його затвердження. Листом від 24.03.2016 № БП-1429/0-2161/0/6-16 позивача повідомлено про відсутність підстав для задоволення заяви через відсутність документів, передбачених ст.50 Закону України "Про землеустрій". Так, позивач повторно звернувся до відповідача із заявою, однак листом від 30.05.2016 р. № О-8146/0-4920/0/6-16 повідомлено про відсутність підстав для задоволення через невідповідність проекту землеустрою вимогам закону.

Позивач вважає, що дана відмова не відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідачем до суду подано заперечення, відповідно до змісту якого просить у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки поданий на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки необхідно було привести до вимог чинного законодавства. Крім того, представник наголошував на тому, що позовні вимоги в частині зобовязання вчинити дії передбачають втручання в діяльність субєкта владних повноважень, а тому задоволенню не підлягають (а.с.78-81).

Сторони у судове засідання не з'явилися, представник позивача просив справу розглядати без його участі (а.с.75-76).

Відтак, справу розглянуто у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в справі матеріали та всебічно й повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в тому числі: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №11-2067/21-15-СГ від 31.08.2015 р. позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району (за межами населеного пункту) (а.с.15), на підставі якого позивачем було замовлено проект землеустрою.

В подальшому ПП "І-Експерт-Сервіс" виготовлено позивачу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 1 га у власність для ведення особистого селянського господарства (а.с.9-51), який погоджено у встановленому законом порядку (а.с.20-22).Розробивши проект землеустрою позивач звернувся із заявою про його затвердження, на яку листом від 24.03.2016 року № БП-1429/0-2161/0/6-16 відповідач повідомив про відсутність документів, передбачених ст. 50 Закону України "Про землеустрій" (а.с.52).

Позивач повторно звернувся до відповідача із вказаною заявою. Так, листом від 30.05.2016 р. № О-8146/0-4920/0/6-16 відповідач повідомив про відсутність підстав для задоволення заяви та затвердження проекту землеустрою, оскільки поданий проект необхідно привести до вимог чинного законодавства:

довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддя привести у відповідність до ст.50 ЗУ "Про землеустрій", доповнити реєстраційний номер і дату її видачі;

кадастровий план земельної ділянки привести у відповідність ст.34 ЗУ "Про державний земельний кадастр";

матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування привести у відповідність до Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000. 1:500;

перелік обмежень земельної ділянки привести у відповідність до статті 50 ЗУ "Про землеустрій", доповнити датою складання (а.с.53).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

У відповідності до ч. 4 ст. 123 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч. 6 ст. 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

При цьому, абз.1 ч. 7 ст. 186-1 ЗК України встановлено заборону органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Стаття 50 Закону України "Про землеустрій" вказує те, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна для об'єктів будівництва III - V категорії складності, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Так, зі змісту проекту землеустрою, поданого позивачем не затвердження вбачається наявність всіх вказаних матеріалів, передбачених ст. 50 Закону України "Про землеустрій". При цьому, відповідачем не надано доказів невідповідності положень проекту землеустрою вимогам законів і прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відтак, відмова відповідача щодо затвердження проекту землеустрою не відповідає вимогам ч. 6, ч. 7 ст. 186-1 Земельного кодексу України, оскільки вказані норми визначають вичерпний перелік підстав для відмови в затвердженні проекту землеустрою, наявність яких не встановлено в ході розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

З аналізу статті 186 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Ч.9 ст.118 Земельного кодексу України передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Як зазначалось судом, розроблений проект землеустрою було погоджено у встановленому законом порядку (а.с.20-22). При цьому, з положень частини 8 ст. 186-1 Земельного кодексу України слідує, що виправлення недоліків документації із землеустрою здійснюється виключно на стадії погодження такої документації в порядку цієї статті.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Суд зазначає, що суб'єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження.

Згідно із ч.3. ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони в т.ч., обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача вчинити певні дії, суд зазначає наступне.

У поданих до суду запереченнях представника відповідача зазначив те, що затвердження проекту землеустрою є дискреційними повноваженнями ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, а тому ніхто не праві втручатися у діяльність суб'єкта владних повноважень.

В абз.10 п.9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 р. №3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

У постанові від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 Верховний Суд України вказав на те, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Оскільки відповідачем за наслідками реалізації своїх дискреційних повноважень було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою, при цьому наявність підстав для такої відмови перевірена судом та встановлено протиправність такого рішення, належним способом відновлення порушених прав позивача є зобовязання затвердити такий проект землеустрою.

Відповідно ч.1 ст.267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту п. 4 ч. 1 ст. 163 КАС України встановлено, що постанова суду складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням, у тому числі встановленого судом строку для подання субєктом владних повноважень відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).

Відтак, зважаючи на те, що постанова суду зобовязує відповідача - субєкта владних повноважень вчинити певні дії, суд вважає за необхідне встановити відповідачу строк подання звіту про виконання постанови - один місяць з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно ч.1 статті 94 КАС України суд присуджує на користь позивача всі здійснені документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1102,40 грн. з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (а.с.2).

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки у власність загальною площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства державної власності на території Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, викладену в листі від 30.05.2016 року № О-8146/0-4920/0/6-16.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградської області затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки у власність загальною площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства державної власності на території Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області.

Присудити ОСОБА_1 (ід. номер: НОМЕР_1) з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області судовий збір в сумі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп..

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області подати суду звіт про виконання рішення суду у строк - один місяць з дня набрання чинності постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі № П/811/1474/16.

Постанова суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_2