Справа № 806/1770/16
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року м.Житомир справа № 806/1770/16

категорія 8.3.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

секретар судового засідання Заріцька О.В.,

за участю: представника позивача Евіна А.К.,

представників відповідача Байдали І.Г., Добровольської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Головинський граніт" до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.06.2016 у частині,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 13.06.2016 у частині визначення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 92676,24 грн, в т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями - 91096,18 грн і суми пені - 1580,06 грн. У обґрунтування позовних вимог ПАТ "Головинський граніт" зазначало, що податкове повідомлення - рішення в спірній частині прийнято відповідачем з порушенням строків давності, оскільки нарахування штрафних санкцій та пені за 1 квартал 2013 р. суперечить вимогам п. 102.1 ст. 102 ПК України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на доводи адміністративного позову.

Представники відповідача в засіданні суду позов не визнали, просили відмовити у задоволенні позовних вимог, з мотивів наведених у письмових запереченнях і додаткових поясненнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи 19 травня 2016 року Головним управлінням ДФС у Житомирській області складено акт № 1/06-30-07-22 "Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ПАТ "Головинський граніт" з питань дотримання вимог податкового законодавства при нарахуванні, утриманні та сплаті до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів), єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування щодо надходження та списання коштів з каси та розрахункових рахунків підприємства за період діяльності з 01.01.2013 по 31.12.2015".

13 червня 2016 року ГУ ДФС у Житомирській області, на підставі акту перевірки № 1/06-30-07-22 від 19.05.2016, яким встановлено порушення пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, пп. 54.2 ст. 54, п. 57.1 ст. 57, пп. 168.1.2, пп. 168.1.4, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. "а" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, та відповідно до п. 126.1 ст. 126, пп. 127.1 ст. 127, ст. 129 Податкового кодексу України, прийнято податкове повідомлення - рішення № про визначення Публічному акціонерному товариству "Головинський граніт" суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, пені в загальному розмірі 739004,46 грн, у тому числі сума грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями - 609450,69 грн, сума пені - 129553,77 грн.

Зі змісту акту перевірки від 19.05.2016, розрахунку штрафних санкцій по податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 рр. та розрахунку сум пені за несвоєчасність перерахування до бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 видно, що застосування до ПАТ "Головинський граніт" штрафних санкцій у розмірі 91096,18 грн і нарахування пені в сумі 1580,06 грн, податковим повідомленням - рішенням від 13.06.2016 у оскаржуваних частинам, зумовлено несвоєчасним перерахуванням Товариством до бюджету податку на доходи фізичних осіб у січні - квітні 2013 року.

Звертаючись до суду з позовом про визнання протиправним і скасування вказаного податкового повідомлення - рішення в частині застосування штрафних санкцій в сумі 91096,18 грн і нарахування пені в розмірі 1580,06 грн, позивач факту несвоєчасного перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб не заперечує, а вказує лише на недотримання відповідачем строків, установлених ст. 102 Податкового кодексу України.

Щодо податкового повідомлення - рішення в частині застосування штрафних санкцій в сумі 91096,18 грн суд зважає на наступне.

У відповідності до положень пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Податковий кодекс України), контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) установлені статтею 114 Податкового кодексу України.

Так, у пункті 114.1 цієї статті Податкового кодексу України зазначено, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Згідно зі пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

За змістом пункту 102.2 статті 102 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо: податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов'язання, не було подано; посадову особу платника податків (фізичну особу - платника податків) засуджено за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов'язання або у кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили.

Приписами пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України визначено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

У відповідності до п. 54.2 ст. 54 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Підпунктом 168.1.6 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

Згідно зі пп. 168.1.1, 168.1.2, 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

В силу положень пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Отже, податок, який підлягає утриманню з нарахованого, але не виплаченого (не наданого) доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки місячного податкового періоду, тобто 10 календарних днів для сплати податкового зобов'язання, починають розраховуватись після 20 числа (як граничного строку, передбаченого Податковим кодексом України для подання місячної податкової декларації), незалежно від того, чи передбачено подання самої декларації.

При цьому факт відсутності місячної податкової декларації з податку на доходи фізичних осіб не впливає на розрахунок граничних строків сплати вказаного податку, які становлять 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно зі абз. 3 п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України, ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Судом установлено, що спірним податковим повідомленням - рішенням від 13.06.2016 до позивача, зокрема, застосовано штрафні санкції в сумі 211,85 грн на підставі ст. 126 Податкового кодексу України на суми податку на доходи фізичних осіб сплачених у січні 2013 року. Також контролюючим органом указаним податковим повідомленням - рішенням застосовано до ПАТ "Головинський Граніт" штрафні санкції в загальній сумі 90884,33 грн, які були нараховані у відсотковому розмірі (25, 50 та 75 відсотків) від сум податку, що підлягав нарахуванню та/або сплаті до бюджету станом на 01.01.2013 та у період з 22.01.2013 до 30.04.2013, в тому числі із кінцевим строком перерахування ПДФО січень - травень 2013 року.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що нарахування відповідачем податковим повідомленням - рішенням від 13 червня 2016 року штрафних санкцій за порушення допущені у січні - квітні 2013 року здійснено без дотримання строків давності, визначених ст. 102 Податкового кодексу України, а саме з порушенням строку 1095 днів з граничного терміну сплати вказаного податку до бюджету.

В ході судового розгляду справи представником відповідача доказів наявності обставин, що передбачають нарахування грошового зобов'язання та застосування штрафних санкцій до позивача без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, надано не було.

Той факт, що перевірку проведено з урахуванням ухвали судді Богунського районного суду м. Житомира від 05.04.2016, в якій предметом перевірки вказано саме період діяльності Товариства з 01.01.2013 по 31.12.2015, в розумінні Податкового кодексу України не є підставою для притягнення платника податку до відповідальності поза строками, установлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд вважає, що податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 13.06.2016 у частині визначення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 91096,18 грн підлягає скасуванню як протиправне, оскільки на дату його прийняття відповідач порушив строк давності, визначений статтею 102 Податкового кодексу України.

Стосовно нарахування пені в розмірі 1580,06 грн, слід указати таке.

За змістом пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, пеня нараховується: після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня; у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); у день настання строку погашення податкового зобов'язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб, та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента.

Відповідно до п. 129.4 ст. 129 Податкового кодексу України, пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті. Пеня, визначена підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виплати (нарахування) доходів на користь платників податків - фізичних осіб.

Згідно зі п. 129.3 ст. 129 Податкового кодексу України, нарахування пені закінчується:

- у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань (пп.129.3.1);

- у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов'язань відповідного бюджету перед таким платником податків (пп. 129.3.2);

- у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України) (пп. 129.3.3);

- при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини) (пп. 129.3.4).

У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.

Нарахування пені здійснюється на день фактичного погашення податкового боргу (частини податкового боргу) (п. 3.4 Інструкції про порядок нарахування та погашення пені, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації від 01.03.2001 № 77 ).

Аналіз наведених положень Податкового кодексу України та Інструкції свідчить на користь висновку, що період нарахування пені, в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження, визначається саме статтею 129 цього Кодексу. Жодних граничних строків нарахування пені вказана стаття не містить, а пов'язує закінчення нарахування пені із настанням обставин, визначених у п. 129.3 ст. 129 Податкового кодексу України.

За наведених обставин, суд приходить до переконання, що положення п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України до визначення терміну, за який розраховується пеня, не застосовується.

Враховуючи наведене та те, що як на день прийняття спірного рішення, так і на момент розгляду справи, позивачем податковий борг з податку на доходи фізичних осіб за спірний період не погашено, суд вважає, що податкове повідомлення - рішення від 13.06.2016 в оскаржуваній частині нарахування позивачу пені в розмірі 1580,06 грн є таким, що винесено відповідачем правомірно, у межах повноважень, наданих законодавством України.

Підсумовуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Головинський граніт" необхідно задовольнити частково.

Керуючись статтями 86, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 13.06.2016 у частині визначення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 91096,18 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 21 листопада 2016 р.