Справа № 579/1677/16-а
Суддя: Моргун О. В.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 579/1677/16-а
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2016 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі судді Моргун О.В.

з участю секретаря Сірої С.І.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Бабело О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кролевець справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області, в якому просить суд:

- визнати незаконними дії управління Пенсійного Фонду України в Кролевецькому районі щодо незарахування їй в стаж для призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ періоду роботи на посаді прокурора з 17.12.1998 року по 15.02.2002 рік та на посаді судді з 21.11.2002 року по 30.09.2016 рік та скасувати Рішення управління Пенсійного Фонду України в Кролевецькому районі №44 від 11 жовтня 2016 року.

- зобов'язати управління Пенсійного Фонду України в Кролевецькому районі зарахувати їй в стаж для призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ період роботи на посаді прокурора з 17.12.1998 року по 15.02.2002 рік та на посаді судді з 21.11.2002 року по 30.09.2016 рік та призначити їй пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ та згідно п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з січня 2008 року їй була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і з цього часу вона перебуває на обліку як пенсіонер за віком в управлінні Пенсійного Фонду України в Кролевецькому районі. На час призначення пенсії за віком вона працювала на посаді судді Кролевецького районного суду, де і продовжувала працювати до звільнення з роботи 30 вересня 2016 року. 3 жовтня 2016 року вона звернулася до управління ПФУ в Кролевецькому районі з заявою про призначення пенсії їй як державному службовцю, виходячи з того, що на час звільнення з роботи 30.09.2016 року її стаж державної служби складав 23 роки 2 місяці 12 днів. 18 жовтня 2016 року відповідач надав відповідь №5537/03-89 на її заяву від 03 жовтня 2016 року про відмову в перерахунку пенсії в зв'язку з переведенням з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з посиланням на рішення УПФУ в Кролевецькому районі від 11.10.2016 року №44.

Відповідач у відповіді посилається на те, що пунктами 10 та 12 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року (Закон №889-VIII) передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, які на день набрання чинності Законом №889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до певних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, або на день набрання чинності Законом №889- VIII мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України незалежно від факту роботи на державній службі станом на 1 травня 2016 року. Відповідачем до її стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України №3723-ХІІ, зараховано періоди: з 06.10.1970 року по 31.12.1970 року - 2 місяці та 26 днів; 3 08.09.1973 року по 15.02.1979 року - 5 років 5 місяці 8 днів; з 18.02.2002 року по 25.04.2002 року - 2 місяці 8 днів; з 01.08.2002 року по 20.11.2002 року - 3 місяці 20 днів, всього 6 років 2 місяці та 2 дні. Відповідачем, як вбачається з відповіді, не враховано в стаж, який дає їй право на пенсію державного службовця, періоди роботи: з 17.12.1998 року по 15.02.2002 року - 3 роки 1 місяць 29 днів (стажист прокуратури м.Шостка, помічник прокурора, старший помічник прокурора Кролевецького району), з 21.11.2002 року по 30.09.2016 року - 13 років 10 місяців 10 днів (суддя Кролевецького районного суду), всього 17 років 09 днів.

Відмовляючи в зарахуванні до стажу, який дає їй право на призначення пенсії відповідно до Закону України №889- VIII, відповідач жодним чином не обґрунтував невключення до необхідного стажу періоду її роботи в органах прокуратури та на посаді судді.

З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889- VIII від 10 грудня 2015 року, у якому передбачені певні особливості пенсійного забезпечення державних службовців.

Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, якими передбачено право державних службовців, за певних умов, на призначення пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

На призначення пенсії за Законом №889- VIII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорії посад, віднесених до категорії посад державних службовців (ст.37 Закону №3723-ХІІ), можуть розраховувати дві категорії осіб: державні службовці, які на день набрання чинності Законом №889-VIII займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, та які мають на день набрання чинності Законом №889-VIII не менше 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

Стаття 25 Закону №3723-ХІІ передбачає класифікацію посад державних службовців і основні критерії такої класифікації. При цьому в частині третій цієї норми зазначено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Постановою КМУ №283 від 03 травня 1994 року затверджено Порядок обчислення стажу державної служби, п.2 якого передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Згідно з частиною другою статті 1 Закону №2862-ХІІ судді є посадовими особами судової влади, які відповідно до Конституції України наділені повноваженнями здійснювати правосуддя і виконувати свої обов'язки на професійній основі в судах.

Статтею 1 Закону №3723-ХІІ державна служба в Україні визначена як професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Згідно зі статтею 2 вказаного Закону посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що суддя та прокурор, на яких поширюється дія положень статей 1, 2 Закону №3723-ХІІ, є державними службовими особами, які здійснюють функцію представника державної влади на постійній основі, наділені певними повноваженнями та одержують заробітну плату (винагороду) за рахунок державних коштів.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється ст.37 Закону №3723-ХІІ, яка, зокрема, визначає підстави для виходу на пенсію державних службовців та її розмір.

З відповіді відповідача від 18.10.2016 року видно, що їй не зараховано стаж роботи на посаді прокурора та судді, що суперечить вищезазначеним нормам закону; ним проігноровано як Порядок обчислення стажу державної служби так і положення ст.25 Закону №3723-ХІІ.

Аналогічний порядок обчислення стажу державної служби передбачено Постановою КМУ №229 від 25.03.2016 року, прийнятою після прийняття Закону №889- VІІІ. Відповідно до п.4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМУ від 25 березня 2016 року №229 до стажу державної служби зараховуються, поряд з іншим, час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону; час перебування на посадах суддів; час перебування на посадах прокурорів. Крім того, ст.46 Закону №889-VIII, відповідно до Розділу XI якого вона і звернулася з заявою до УПФУ, передбачено, що до стажу державної служби зараховуються, поряд з іншим, час перебування на посадах суддів, час перебування на посадах прокурорів.

Таким чином, відмовляючи їй в зарахуванні в стаж для призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ періодів роботи на посадах прокурора та судді, відповідач грубим чином порушив її права на соціальне забезпечення, не взявши до уваги норми чинного законодавства щодо обчислення стажу державної служби.

В судове засідання позивачка з'явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області в судове засідання з'явилася, проти позову заперечила повністю, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, надавши заперечення проти позову.

За змістом заперечень до 01.05.2016 року пенсійне забезпечення державних службовців було врегульовано нормами Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ.

З 01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, у зв'язку з чим положення Закону №3723-ХІІ втратили чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень.

З 01.05.2016 року Законом № 889-VIII по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Так, відповідно до п.10 Закону №889-VIII на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ мають право державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу, на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону 3723-ХІІ.

Відповідно до цієї норми на пенсію мають право особи, які, крім наявності необхідної кількості спеціального стажу, на день набрання чинності Закону №889-VIII мають статус державного службовця і займають посади державної служби.

На день набрання чинності Закону №889-VIII ОСОБА_1 займала посаду судді Кролевецького районного суду.

Посади стажиста прокуратури, помічника та старшого помічника прокурора не можна віднести до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-XII, а тому відсутні підстави для зарахування періодів роботи позивачки на вказаних посадах до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії як до п.10 так і до п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII.

У частині 3 ст.3 Закону № 889-VIII наведений перелік посад, на які не поширюється дія цього Закону, серед них, зокрема, визначені і судді.

При визначенні права особи на призначення пенсії відповідно до п.10 та п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII за записами трудової книжки необхідно встановити відповідність займаної посади особи, посадам визначеним в ст.25 Закону № 3723-ХІІ.

Безпідставними є посилання позивача на ст.46 Закону №889-VIII, оскільки відповідно до ч.1 зазначеної статті стаж державної служби, який визначений цією нормою, дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки і дана норма не застосовується при обчисленні стажу, який дає право на пенсію відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

Стаття 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначає пенсійне забезпечення суддів.

З вказаних підстав відповідач вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню вимоги позивачки.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка працювала:

- з 06.10.1970 року по 31.12.1970 рік - 2 місяці та 26 днів на посаді інспектора по обліку інспектури держстатистики Шосткинського району Сумської області;

- з 08.09.1973 року по 15.02.1979 рік - 5 років 5 місяці 8 днів на посаді інспектора відділу РАЦС;

- з 18.02.2002 року по 25.04.2002 рік - 2 місяці 8 днів на посаді помічника голови Кролевецького районного суду;

- з 01.08.2002 року по 20.11.2002 рік - 3 місяці 20 днів на посаді консультанта Кролевецького районного суду, всього 6 років 2 місяці та 2 дні.

- з 17.12.1998 року по 15.02.2002 рік - 3 роки 1 місяць 29 днів (стажист прокуратури м.Шостка, помічник прокурора, старший помічник прокурора Кролевецького району);

- з 21.11.2002 року по 30.09.2016 року - 13 років 10 місяців 10 днів (суддя Кролевецького районного суду, всього 17 років 09 днів (а.с.12-15 )

З 28 січня 2008 року позивачці була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і з цього часу позивачка перебуває на обліку як пенсіонер за віком в управлінні Пенсійного Фонду України в Кролевецькому районі (а.с.1 матеріалів пенсійної справи). На час призначення пенсії за віком позивачка працювала на посаді судді Кролевецького районного суду, де і продовжувала працювати до звільнення з роботи 30 вересня 2016 року.

Наказом від 30 вересня 2016 року №09-ос позивачка була відрахована зі штату Кролевецького районного суду на підставі Постанови Верховної Ради України від 08.09.2016 року №1515-VIII «Про звільнення суддів» (а.с.11).

03.10.2016 року позивачка звернулася в управління ПФУ в Кролевецькому районі з заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з переходом на інший вид пенсії, як вбачається з поданої заяви (а.с.7). Як пояснила позивачка в суді, чого не заперечувала і представник відповідача, звернення позивачки в УПФУ фактично свідчить про її бажання отримувати пенсію з часу звернення, з 03.10.2016 року, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ та згідно п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII.

18 жовтня 2016 року за №5537/03-89 відповідач надав відповідь про відмову в перерахунку пенсії позивачці у зв'язку з переведенням з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з посиланням на своє рішення від 11.10.2016 року №44 (а.с.21), зазначаючи при цьому, що для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» відсутній необхідний стаж, загальна тривалість стажу позивачки на посадах, що дає право на пенсію як державному службовцю складає лише 6 років 2 місяці та 2 дні і на день набрання чинності Закону №889-VIII 01.05.2016 року вона не займала посади державної служби. Ці обставини, як підстава для відмови в поданій позивачкою від 03.10.2016 року заяві, вказані в рішенні відповідача від 11.10.2016 року №44, яке знаходиться в пенсійній справі позивачки і оглянуто в судовому засіданні.

При зверненні в УПФУ позивачка надала довідку Кролевецького районного суду щодо її стажу державної служби №04-23/7/2016, в якій зазначено, що такий стаж становить 23 роки 2 місяці 12 днів (а.с.9).

Як встановлено в судовому засіданні, відповідачем при вирішенні питання по суті заяви ОСОБА_1 не враховано періоди її роботи в органах прокуратури з 17.12.1998 року по 15.02.2002 року та на посаді судді Кролевецького районного суду з 21.11.2002 року по 30.09.2016 року.

На думку суду, такі дії відповідача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. А тому вимоги позивачки слід визнати обґрунтованими.

При цьому суд керується наступним.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі і у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії (ст.8 Конституції України). Стаття 21 Конституції України передбачає, що всі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини і невідчужуваними та непорушними. Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII від 10 грудня 2015 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, якими передбачено право державних службовців, за певних умов, на призначення пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

На призначення пенсії за Законом №889-VIII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорії посад, віднесених до категорії посад державних службовців (ст.37 Закону №3723-ХІІ), можуть розраховувати дві категорії осіб: державні службовці, які на день набрання чинності Законом №889-VIII займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, та які мають на день набрання чинності Законом №889- VIII не менше 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч.2 ст.37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для жінок не менше 20 років. У тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців. А також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

У статті 25 зазначеного Закону визначено класифікацію посад та встановлено перелік категорій посад державних службовців, який не є вичерпним, оскільки встановлено віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до ч.3 даної статті віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою КМУ від 03.05.1994 року №283, до стажу державної служби зараховується робота на посадах державних службовців в державних органах, передбачених у ст.25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Тобто, відповідно до положень зазначеного Порядку робота (служба) на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у ст.25 Закону України №3723-ХІІ, та робота на посадах прокурорів та суддів в однаковій мірі зараховується до стажу державної служби.

Та обставина, що статус судді регулюється безпосередньо Конституцією України та спеціальним Законом «Про судоустрій і статус суддів», на що посилається відповідач, не виключає підстав зарахування періоду роботи на посаді судді до стажу державної служби.

Таку позицію неодноразово висловлював Вищий адміністративний Суд України, зокрема у своїй постанові від 18.05.2012 року, справа №К-42966/09, Верховний Суд України, постанова у справі №21-456а14 від 02 грудня 2014 року, при розгляді конкретних справ.

За змістом ч.2 ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно з частиною другою статті 1 Закону України №2862-ХІІ судді є посадовими особами судової влади, які відповідно до Конституції України наділені повноваженнями здійснювати правосуддя і виконувати свої обов'язки на професійній основі в Конституційному Суді України та судах загальної юрисдикції.

Статтею 1 Закону №3723-ХІІ державна служба в Україні визначена як професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Згідно зі статтею 2 вказаного Закону посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що суддя, на якого поширюється дія положень статей 1, 2 Закону №3723-ХІІ, є державною службовою особою, яка здійснює функції представника державної судової влади на постійній основі, наділена повноваженнями здійснювати правосуддя та одержує суддівську винагороду за рахунок державних коштів. Твердження ж відповідача про те, що не можна прирівняти за своїм змістом діяльність щодо здійснення правосуддя та реалізації судової влади до виконання завдань і функцій держави, які визначені ч.1 ст.1 Закону №889-VIII, оскільки кожна із зазначених видів діяльності здійснюється на різних організаційно-правових засадах, і кожна виконується за своїми чітко визначеними процедурами згідно спеціальних нормативно-правових актів, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та практиці Верховного Суду України, положеннях ст.25 Закону №3723-XII, постанови КМУ №283 від 03.05.1994 року. Трактування відповідачем положень законодавства щодо зарахування до стажу державної служби часу роботи в органах прокуратури та на посаді судді суперечить як зазначеним нормам, так і нормам законодавства щодо порядку обчислення стажу державної служби з 01.05.2016 року, зокрема пост.КМУ від 25.03.2016р. №229, що також передбачає зарахування до стажу державної служби час перебування на посадах суддів та прокурорів. Тому позиція відповідача з цього питання нічим не обґрунтована і прямо суперечить нормам чинного законодавства.

Безпідставні, на думку суду, посилання відповідача на те, що Закон України «Про державну службу», що діє з 01.05.2016 року, по іншому регулює правовідносини, пов'язані з пенсійним забезпеченням державних службовців, оскільки Закон №889-VIII передбачає, що пенсії державним службовцям призначаються відповідно до закону, а п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону відсилає саме до ст.37 Закону №3723-XII, і саме відповідно до цих положень даного закону позивачка звернулася до УПФУ з приводу призначення їй пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що стаж для вирішення питання про призначення позивачці пенсії за віком як державному службовцю вірно визначений у наданому розрахунку стажу державної служби, проведеному Кролевецьким районним судом, і відповідач безпідставно не врахував ці дані, а тому дії відповідача в частині незарахування часу роботи на посаді прокурора та судді при розрахунку стажу державної служби ОСОБА_1 слід визнати протиправними та зобов'язати відповідача усунути дане порушення її прав на призначення пенсії саме відповідно до Закону України «Про державну службу».

Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, якими передбачено право державних службовців, за певних умов, на призначення пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

На призначення пенсії за Законом №889-VIII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорії посад, віднесених до категорії посад державних службовців (ст.37 Закону №3723-ХІІ), можуть розраховувати дві категорії осіб: державні службовці, які на день набрання чинності Законом №889- VIII займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, та які мають на день набрання чинності Законом №889-VIII не менше 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

За змістом заяви позивачки від 03.10.2016 року про призначення/перерахунок пенсії, вона просить прийняти рішення про перехід її на інший вид пенсії, оскільки мала статус державного службовця з 06.10.1970 року, працюючи на посадах, віднесених до посад державної служби відповідно до Закону №3723 та Постанови №283 від 03.05.1994 року, зокрема:

- з 06.10.1970 року по 31.12.1970 рік - 2 місяці та 26 днів на посаді інспектора по обліку інспектури держстатистики Шосткинського району Сумської області;

- з 08.09.1973 року по 15.02.1979 рік - 5 років 5 місяці 8 днів на посаді інспектора відділу РАЦС;

- з 18.02.2002 року по 25.04.2002 рік - 2 місяці 8 днів на посаді помічника голови Кролевецького районного суду;

- з 01.08.2002 року по 20.11.2002 рік - 3 місяці 20 днів на посаді консультанта Кролевецького районного суду.

За таких умов позивачка є особою, на яку розповсюджується дія п.п.10, 12 Перехідних та прикінцевих положень Закону №889-VIII.

Таким чином, твердження відповідача щодо відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин наведених норм закону при призначенні позивачці пенсії відповідно до Закону «Про державну службу» як особі, що була звільнена з посади судді, з зарахуванням до стажу, необхідного для призначення такої пенсії, часу роботи на посадах прокурора та судді, є необґрунтованими.

Таким чином, проаналізувавши вищезазначені нормативні акти, а також ознайомившись із зібраними по справі доказами, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з приписів ст.94 КАС України, які відповідно, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Тому виходячи з вимог ч.2 ст.11 КАС України, з метою повного захисту прав та інтересів позивачки, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі на користь позивачки 551 грн. 20 коп. в рахунок повернення сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст.19, 21, 46 Конституції України, ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, п.п.10,12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ, ст.ст. 2, 11, 71, 94, 158-163 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області щодо незарахування ОСОБА_1 в стаж для призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ періоду роботи на посаді прокурора з 17 грудня 1998 року по 15 лютого 2002 року та на посаді судді з 21 листопада 2002 року по 30 вересня 2016 року та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області №44 від 11 жовтня 2016 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області зарахувати ОСОБА_1 в стаж для призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ періоду роботи на посаді прокурора з 17 грудня 1998 року по 15 лютого 2002 року та на посаді судді з 21 листопада 2002 року по 30 вересня 2016 року та зобов'язати призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ та згідно п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. в рахунок повернення сплаченого судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Кролевецький районний суд Сумської області протягом 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили після спливу строку на подачу апеляційної скарги.

Постанова виконана суддею на комп'ютері в нарадчій кімнаті.

Повний текст постанови виготовлено 2 грудня 2016 року.

Суддя: О. В. Моргун