Справа № 2а/2470/373/12
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року м. Київ К/800/46010/13

К/800/54913/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М., Рецебуринського Ю.Й., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Державної митної служби України, Чернівецької обласної митниці про скасування наказу та поновлення на роботі, за касаційними скаргами ОСОБА_4 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 9 липня 2013 року та ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2013 року і від 18 вересня 2013 року, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2012 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом, у якому просила: визнати незаконним її звільнення та скасувати наказ Державної митної служби України від 25 січня 2012 року № 107-к в частині припинення її перебування на державній службі в митних органах; поновити її на посаді головного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Вадул-Сірет» Чернівецької обласної митниці з 26 січня 2012 року з виплатою їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У судовому засіданні 18 травня 2012 року у присутності позивача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 було подано заяву про відмову від частини позовних вимог щодо стягнення заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, підписану ОСОБА_5

Чернівецький окружний адміністративний суд ухвалою від 18 травня 2012 року, занесеною секретарем судового засідання у журнал судового засідання без винесення окремого письмового документа, закрив провадження у справі в частині зазначених позовних вимог.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 8 червня 2012 року, залишеною без змін ухвалами Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2012 року та Вищого адміністративного суду України від 13 лютого 2013 року, позов задоволено. Визнано незаконним звільнення ОСОБА_4 Скасовано наказ Державної митної служби України від 25 січня 2012 року № 107-к в частині припинення перебування позивача на державній службі в митних органах. Поновлено ОСОБА_4 на посаді головного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Вадул-Сірет» Чернівецької обласної митниці.

25 червня 2013 року до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_4 про ухвалення додаткового судового рішення у справі, яким стягнути з Чернівецької обласної митниці, Державної митної служби України на її користь виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, оскільки під час розгляду справи про поновлення її на роботі не було вирішено такого питання.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 9 липня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2013 року, в ухваленні додаткового судового рішення відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2013 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2012 року, оскільки така ухвала про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення заробітної плати за весь час вимушеного прогулу оголошена в судовому засіданні та занесена секретарем судового засідання у журнал судового засідання без винесення окремого документа, а тому окремо від постанови суду не оскаржується.

У касаційній скарзі на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2013 року позивач, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати зазначену ухвалу та направити її апеляційну скаргу на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2012 року до суду апеляційної інстанції для розгляду по суті.

У касаційній скарзі на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 9 липня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2013 року ОСОБА_4, посилаючись на порушення цими судами норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції скасувати вказані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове судове рішення.

Представник відповідачів подав письмові заперечення на зазначені касаційні скарги, просить такі залишити без задоволення, а ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 9 липня 2013 року та ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2013 року і від 18 вересня 2013 року - без змін.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи те, що сторони у судове засідання не з'явились, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, то суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Касаційна скарга ОСОБА_4 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 9 липня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2013 року задоволенню не підлягає, а касаційна скарга на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2013 року підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Приписами зазначеної статті передбачено можливість ухвалення у справі додаткового судового рішення з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення, тобто не вирішення певних питань, які необхідно було вирішити у постанові чи ухвалі.

Отже, для ухвалення додаткового судового рішення у справі повинна бути наявна хоча б одна із вищевказаних причин.

Виходячи із обставин даної справи колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відмовляючи в ухваленні додаткового судового рішення у цій справі суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов вірного висновку, що в даному випадку відсутні підстави для прийняття додаткового судового рішення у справі у відповідності до частини 1 статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин касаційна скарга ОСОБА_4 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 9 липня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2013 року задоволенню не підлягає, оскільки ці судові рішення прийняті з дотриманням процесуального права і скасуванню чи зміні не підлягають.

Щодо касаційної скарги позивача на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2013 року, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2012 року, яка занесена секретарем судового засідання у журнал судового засідання без винесення окремого письмового документа, якою закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_4 щодо стягнення заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, то колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 112 Кодексу адміністративного судочинства України про прийняття відмови від адміністративного позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від адміністративного позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог.

Згідно частини 3 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Стаття 160 Кодексу адміністративного судочинства України визначає порядок ухвалення судових рішень та їх форму, у частині 4 якої встановлено перелік ухвал, які викладаються окремим документом, серед яких є ухвала з питань закриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 185 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від постанови суду повністю або частково у випадках, встановлених цим Кодексом. Заперечення на інші ухвали можуть бути викладені в апеляційній скарзі на постанову суду першої інстанції.

Принципами здійснення правосуддя в адміністративних судах є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень адміністративного суду, крім випадків, установлених цим Кодексом (пункт 6 частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України однією із засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

У Рішенні № 12-рп/2010 від 28 квітня 2010 року у справі про забезпечення апеляційного оскарження ухвал суду Конституційний Суд України зазначив, що встановлене законодавством апеляційне оскарження судових рішень є складовою права кожного на судовий захист, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина. Положення пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одну з основних засад судочинства - забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, і таким чином закріплює гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень. При цьому, як випливає зі змісту цього Рішення, право на апеляційне оскарження не є абсолютним, оскільки у випадках, прямо передбачених законом, воно може бути обмежене.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що апеляційне оскарження судового рішення можливе в усіх випадках, крім тих, коли закон містить пряму заборону на таке оскарження (Рішення від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 та від 28 квітня 2010 року № 12-рп/2010).

Як визначено Кодексом адміністративного судочинства України ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі, у тому числі ухвала про закриття провадження у справі щодо частини позовних вимог, може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від постанови суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено окреме оскарження ухвал суду першої інстанції, які занесено секретарем судового засідання у журнал судового засідання без винесення окремого письмового документа, однак враховуючи те, що такою ухвалою Чернівецький окружний адміністративний суд 18 травня 2012 року закрив провадження у справі щодо частини позовних вимог ОСОБА_4, а законом прямо передбачено окреме оскарження ухвали суду про закриття провадження у справі, то колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відмова у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2012 року позбавляє права позивача оскаржити зазначену ухвалу в апеляційному порядку окремо від постанови суду першої інстанції від 8 червня 2012 року, якою решта її позовних вимог була задоволена і така нею не оскаржувалася, при цьому, що при закритті провадження у справі чи в частині позовних вимог повторне звернення з тією самою позовною заявою чи вимогою не допускається.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2013 року слід скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання при прийняття апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2012 року.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 9 липня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2013 року - залишити без задоволення.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2013 року - задовольнити частково.

Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 9 липня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної митної служби України, Чернівецької обласної митниці про скасування наказу та поновлення на роботі - залишити без змін.

Ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2013 року - скасувати, справу - направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання при прийняття апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2012 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.