Справа № 461/7098/16-а
Суддя: Котельва К. О.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/7098/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016 Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Котельви К.О.,

при секретарі Остапчук М.Ю.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування дитини, позбавленої батьківського піклування ОСОБА_3 до Львівської загальноосвітньої школи-інтернат №2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Львівський державний університет фізичної культури про визнання бездіяльності та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати бездіяльність Львівської загальноосвітньої школи-інтернату №2, щодо невиплати випускнику з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги в повному обсязі неправомірною та зобовязати Львівську загальноосвітню школу-інтернат №2 Львівської міської ради Львівської області донарахувати та виплатити частину невиплаченої одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 в розмірі 6686 грн.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що на обліку у відділі у справах дітей Галицької районної адміністрації Львівської міської ради перебуває дитина позбавлена батьківського піклування ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

З 31.08.2015 по 30.05.2016 ОСОБА_3 навчався та виховувався в Львівській загальноосвітній школі-інтернаті №2, де перебував на повному державному утриманні. 30.05.2016 ОСОБА_3 закінчив Львівську загальноосвітню школу-інтернат №2. З 01.09.2016 по даний час ОСОБА_3 навчається у Львівському державному університеті фізичної культури.

ОСОБА_3 як випускник школи-інтернату з категорії дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у віці до 18 років повинен був отримати одноразову грошову допомогу у розмірі 9186 гривень. У той же час, адміністрація Львівської загальноосвітньої школи-інтернату №2 при складанні кошторису для виплат грошової допомоги випускнику ОСОБА_3, керувалась п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України № 226 від 05.04.1994 року Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, яким передбачено виплату грошової допомоги в розмірі не менше як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Внаслідок чого, 06.09.2016 Львівською загальноосвітньою школою-інтернатом №2 видано наказ №193-О, яким прийнято рішення виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу в розмірі 2 500 грн. (замість 9 186 грн.), яку в період часу з 28.09.2016 по 29.09.2016 згідно відомості на виплату грошей №6 за вересень 2016 року виплачено, тобто ОСОБА_4 невиплачено частину одноразової грошової допомоги в розмірі 6 686 гривень.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, позов просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про час та місце слухання справи належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 31.08.2015 по 30.05.2016 ОСОБА_3 навчався та виховувався в Львівській загальноосвітній школі-інтернаті №2, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка від 22.09.2016 року № 7-У /а.с. 14/

Згідно наказу від 21.12.2015 року № 39-У ОСОБА_5 включено в список дітей позбавлених батьківського піклування, котрі перебувають на повному державному забезпеченні /а.с.13/.

30.05.2016 ОСОБА_3 закінчив Львівську загальноосвітню школу-інтернат №2, відповідно до наказу від 30.05.2016 року № 121-О про випуск учнів 11-го класу ЛЗШ-інтернату № 2 у 2015-2016 навчальному році /а.с. 8/

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 8 Закону України Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, випускники навчального закладу із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Пунктом 2 прикінцевих положень Закону передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набуття чинності цим Законом, діють в частині, що не суперечить цьому Закону. Вказаний закон набрав чинності 02.02.2005 року.

Відповідно до статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2016 рік розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня 2016 року становить 1 531 гривню.

Таким чином, ОСОБА_3 як випускник школи-інтернату з категорії дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у віці до 18 років повинен був отримати одноразову грошову допомогу у розмірі 9 186 гривень.

Судом встановлено, що згідно наказу від 06.09.2016 року № 193-О /а.с.9/ прийнято рішення виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу в розмірі 2 500 грн. (замість 9 186 грн.), яку в період часу з 28.09.2016 по 29.09.2016 згідно відомості на виплату грошей №6 за вересень 2016 року виплачено /а.с.16/, тобто ОСОБА_4 невиплачено частину одноразової грошової допомоги в розмірі 6 686 гривень.

Згідно п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага має приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно п.4 ч.1 ст.18 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з субєктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч.3 ст.52 Конституції України утримання та виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладається на державу.

Відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для невиплати зазначених коштів.

Так, при розгляді справи Кечко проти України (заява №63134/00) Європейський суд з прав людини зауважив, що держава може вводити, зупиняти чи закінчувати виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення), отже органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі Бурдов проти Росії №59498/00).

Крім цього, Європейський суд з прав людини у справі YvonnevanDuyn v. Home Office вказав на принцип юридичної визначеності, який передбачає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобовязання, взяті державою, навіть якщо такі зобовязання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Такий висновок повязаний з іншим принципом відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобовязань (недофінансування) для уникнення відповідальності. Адже, ухваливши той чи інший акт, держава дала підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно виконання закону.

З урахуванням зазначених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.7-12,86,99,100,161-162,167 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Визнати бездіяльність Львівської загальноосвітньої школи-інтернат № 2 Львівської міської ради Львівської області щодо невиплати випускнику з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги в повному обсязі неправомірною.

Зобовязати Львівську загальноосвітню школу-інтернат №2 Львівської міської ради Львівської області (ідентифікаційний код юридичної особи 23887402) донарахувати та виплатити частину невиплаченої одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 в розмірі 6 686 (шість тисяч шістсот вісімдесят шість) гривень 00 коп..

Стягнути з Львівської загальноосвітньої школиінтернат №2 Львівської міської ради Львівської області судові витрати в розмірі 1 378 (тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя К.О. Котельва