Справа № 1405/1316/12
Суддя: Губанова В. М.
Дата ухвалення: 2012-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1405/1316/12
Провадження №2-а/1405/30/12
Номер рядка звіту 116
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" грудня 2012 р. с-ще Братське

Суддя Братського районного суду Миколаївської області Губанова В. М., розглянувши одноособово відповідно до ст. 183-2 КАС України в залі суду с-ща Братське в порядку скороченого провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою. В позові посилається на те, що з 01 грудня 1992 року він вийшов на пенсію по вислузі років як військовослужбовець, оскільки до цього часу працював в Україні в органах Міністерства оборони СРСР та України.

Останнє місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 с-ще Братське Миколаївської області.

Позивач дуже часто приїжджає до України, оскільки у нього проживають на її території близькі родичі.

Пізніше, він виїхав за межі України, а саме до Литовської Республіки, де і по теперішній час проживає, що підтверджується копією паспорта (посвідкою проживання).

З 01.05.2012 року і по теперішній час ОСОБА_1 не отримує пенсії, яку заробив у той час коли був працездатним та проживав на території України.

До переїзду на постійне місце проживання до Литовської Республіки він перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області, де одержував пенсію.

Згідно протоколу ГУПФ України в Миколаївській області від 28.04.2012 року №4 було припинено виплату позивачу пенсії у зв'язку із відсутністю даних про факт реєстрації на території Миколаївської області.

Відповідач не надав до суду заперечення , однак був повідомлений належним чином.

Судом встановлено, що з 01 грудня 1992 року ОСОБА_1 вийшов на пенсію по вислузі років як військовослужбовець, оскільки до цього часу працював в Україні в органах Міністерства оборони СРСР та України.

Останнє місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 с-ще Братське Миколаївської області.

Позивач приїждає до України, оскільки має на її території близьких родичів.

ОСОБА_1 виїхав за межі України, а саме до Литовської Республіки, де і по теперішній час проживає, що підтверджується копією паспорта (посвідкою проживання).

З 01.05.2012 року і по теперішній час він не отримує пенсію, яку заробив у той час коли був працездатним та проживав на території України.

До переїзду на постійне місце проживання до Литовської Республіки позивач перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області, де одержував пенсію.

Згідно протоколу ГУПФ України в Миколаївській області від 28.04.2012 року №4 ОСОБА_1 було припинено виплату пенсії у зв'язку із відсутністю даних про факт реєстрації на території Миколаївської області.

Зазначаю, що відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів дм догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану,

місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Таким чином, постійне проживання в Литовській Республіці не може бути підставою і обмеженням прав громадянина України на соціальний захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 49, ст. 51 Закону виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання закордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Згідно з положенням другого речення ст..52 Закону, під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Крім того, Конституційним Судом України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" було прийнято рішення від 07 жовтня 2009 року № 1-32/2009, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) вищенаведені положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

У пункті 2 резолютивної частини рішення зазначається, що положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У відповідності з ч.3 ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно з ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

За таких обставин, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Таким чином, пенсіонер України, проживаючи в іншій державі, як громадянин України має такі ж самі конституційні права, як і громадяни України, які проживають на території України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання громадянина України.

Таким чином, ті положення Закону, які були покладені в основу винесення рішення про припинення виплати пенсії Головного управління Пенсійного фонду і які перешкоджали виплаті пенсії позивачу, як тій особі, яка постійно мешкає у країні, з якою Україна не уклала міжнародний договір щодо виплати громадянам України пенсій, з 07 жовтня 2009 року не можуть застосовуватись при вирішенні даного питання.

Після прийняття Конституційним Судом України рішення від 07.10.2009 № 25-рп/2009 особи, які постійно проживають за кордоном, отримали можливість реалізувати передбачене Конституцією України право на пенсійне забезпечення.

Як зазначалось вище, Протоколом ГУПФ України в Миколаївській області від 28.04.2012 року було припинено виплату ОСОБА_1 пенсії у зв'язку з відсутністю даних про факт реєстрації на території Миколаївської області.

З прийняттям вищевказаного рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 виключена така підстава для припинення пенсійних виплат, як проживання пенсіонера за кордоном, що є підставою для поновлення його конституційного права на виплату пенсій незалежно від місця мого постійного проживання.

Як передбачено ч. 2 ст. 49 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Підсумовуючи вищезазначене, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, відповідно до наданих йому законодавством України повноважень, зобов'язане прийняти відповідне рішення про поновлення та виплату позивачу пенсії, починаючи з 01.05.2012 року. Саме у такий спосіб має бути реалізоване конституційне право позивача на соціальний захист. Головне управління ПФУ не мало права позбавляти ОСОБА_1 виплаті пенсії, оскільки він є громадянином України, до початку виплати пенсії працював Україні, та з нього утримувалися податки до ПФУ.

Відповідно до ст. 6 КАС України, Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно зі ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

Статтею 18 КАС України, встановлено, що окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється 6-місячний строк.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 32 грн. 19 коп.

На підставі. вищевикладеного, керуючись ст. 49 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009, ст.ст. 6, 17, 18, 104-106, 162 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобовязання вчинити певні дії, задовольнити.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії, починаючи з 01 травня 2012 року.

Виплатити ОСОБА_1 недоотримані суми пенсій за період, починаючи з 01 травня 2012 року.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя - Губанова В. М.,