Справа № 816/1617/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/1617/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання Петренко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області про визнання дій неправомірними, скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

22 вересня 2016 року ОСОБА_1 (надалі за текстом також - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області (надалі за текстом також - відповідач) про визнання дій щодо проведення позапланової перевірки об`єкта "Самочинне будівництво молочно-товарної ферми по вул. Леніна, 2-А, с. Трудолюб, Миргородського району Полтавської області" неправомірними, визнання незаконними та скасування результатів позапланової перевірки.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач та його представник посилались на те, що Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області під час проведення позапланової перевірки було порушено вимоги Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали вимоги позовної заяви та просили її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що у відповідності до абз. 8 п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю Департаментом була призначена позапланова перевірка на обєкті «Самочинне будівництво (зерносушилки) за адресою вул. Леніна, 2-А с. Трудолюб Миргородського району» із залученням представників органів місцевого самоврядування та органів внутрішніх справ з 23.03.2016. За результатами перевірки виявлено самовільне будівництво зерносушилки на земельній ділянці, що належить на праві користування КСП «Ленінський шлях», поруч з обєтами будівництва, що належать позивачу. Пояснював, що оскільки субєкта містобудівної діяльності, який збудував обєкт самочинного будівництва, зерносушилку, встановити було неможливо, матеріали перевірки направлено до відповідного відділу поліції. Крім того, вказував на те, що відповідачем не проводилася позапланова перевірка на обєкті «Самочинне будівництво молочно-товарної ферми по вул. Леніна, 2-А с. Трудолюб Миргородського району».

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 26.01.2016 сільський голова Шахворостівської сільської ради Миргородського району ОСОБА_4 звернувся до Департаменту ДАБК у Полтавській області із заявою вих. №40/02-27, яка зареєстрована відповідачем 01.02.2016 за вх. №1016-1.20/1/164 згідно якої вказували про те, що ФОП ОСОБА_1 у період з 2012 року по дату заяви без законних підстав, без оформлення правоустановчих документів на земельну ділянку на території Шахворостівської сільської ради за межами населеного пункту, за адресою: с. Трудолюб, вул. Леніна, 2-А, самовільно зайняв, забудував та використовує вказану земельну ділянку під розміщення молочно-товарної ферми №1, загальною площею близько 20,7 га /а.с. 33/.

Згідно пояснень представника відповідача та письмових заперечень, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що на підставі вказаного звернення Шахворостівської сільської ради Миргородського району від 26.01.2016 № 40/02-27 Департаментом було призначено проведення позапланової перевірки по обєкту в термін з 10.02.2016 до 16.02.2016 року на об'єкті: «Самочинне будівництво молочно-товарної ферми по вул. Леніна, 2-А. с. Трудолюб Миргородського району», замовник - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 та видано направлення на право проведення позапланової перевірки № 67 від 01.02.2016, направлено позивачу повідомлення про проведення позапланової перевірки вих. № 1016-1.8/190 від 01.02.2016 /а.с. 17/.

09.02.2016 року від ОСОБА_1 відповідачем отримано листа (вх. № 1016-1.20/1/230 від 09.02.2016) з проханням про перенесення термінів перевірки в зв'язку з його відсутністю. Крім того, згодом по електронній пошті ОСОБА_1 головному державному інспектору, який проводив перевірку, надано копії договорів дарування ОСОБА_1 частин комплексу нежитлових приміщень за адресою: вул. Леніна. 2-А с. Трудолюб, Миргородського району/ а.с. 18/.

У звязку із відсутністю субєкта містобудування, у період з 10.02.2016 по 16.02.2016 та у зв'язку із візуальним оглядом інспектором виявлено, що існуючі будівлі та споруди сільськогосподарського призначення; ознак виконання підготовчих та будівельних робіт не виявлено (про що зроблено фотофіксацію), - перевірка проведена не була, про що головним державним інспектором була подана відповідна доповідна записка /а.с. 34/.

На звернення ОСОБА_1 до відповідача щодо надання інформації стосовно перевірки містобудівного законодавства за адресою: вул. Леніна, 2-А, с. Трудолюб, Миргородського району Полтавської області, Департаментом ДАБК у Полтавській області листом від 22.07.2016 №1016-1.13/1517 повідомлено, що враховуючи лист позивача №1016-1.20/1/230 від 09.02.2016, відповідно до п. 9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, в термін з 23.03.2016 по 25.03.2016 Депатраментом проведено перевірку із залученням органів місцевого самоврядування та органів внутрішніх справ, за результатами якої виявлено обєкт самочинного будівництва будівлі зерносушарки на території Шахворостівської сільської ради. Під час перевірки субєкт містобудування не встановлений. Матеріали перевірки, у відповідності до п. 9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю направлені до Миргородського відділу поліції, для встановлення особи, що здійснила самочинне будівництво будівлі зерносушарки на території Шахворостівської сільської ради /а.с. 19/.

Позивач вважає, що позапланову перевірку містобудівного законодавства на об`єкті "Самочинне будівництво молочно-товарної ферми по вул. Леніна, 2-А, с. Трудолюб, Миргородського району Полтавської області" відповідачем проведено протиправно, а результати перевірки є хибними та не відповідають дійсності.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" № 3038-VI від 17 лютого 2011 року державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого указом Президента України від 08 квітня 2011 року № 439/2011, Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства. Держархбудінспекція України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, цим Положенням, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону.

Відповідно до пункту 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року за №553 (надалі Порядок №553), позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог законодавства.

Відповідно до пункту 9 того ж Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва. У разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, щодо якого неможливо встановити суб'єкта містобудування, який будує чи збудував такий об'єкт, перевірка проводиться із залученням представників органів місцевого самоврядування та органів внутрішніх справ. Документи, оформлені за результатами такої перевірки, надсилаються до відповідного органу внутрішніх справ для встановлення особи суб'єкта містобудування.

Так, відповідно до пояснень представника відповідача судом встановлено, що підставою для проведення перевірки позивача слугувала заява сільського голови Шахворостівської сільської ради Миргородського району від 26.01.2016 про проведення перевірки факту самочинного будівництва ФОП ОСОБА_1 молочно-товарної ферми №1 на території Шахворостівської сільської ради за межами населеного пункту, за адресою: с. Трудолюб, вул. Леніна, 2-А /а.с.33/.

За результатами розгляду наданих ОСОБА_1 матеріалів, було встановлено, що йому на праві власності належать об'єкти нерухомого майна за адресою: вул. Леніна, 2-А с. Трудолюб, Миргородського району згідно договору дарування від 25 вересня 2012 року /а.с.13-17/.

Разом з тим, під час візуального огляду території за адресою: вул. Леніна, 2-А с. Трудолюб, Миргородського району інспектором виявлено: існуючі будівлі та споруди сільськогосподарського призначення. Ознак виконання підготовчих та будівельних робіт не виявлено. При цьому встановити субєкта містобудівної діяльності, який збудував зазначений обєкт було неможливо. У зв'язку з тим, що об'єкту самочинного будівництва молочно-товарної ферми за цією адресою виявлено не було, однак було виявлено будівлі сільськогосподарського призначення (зерносушарку), інспектором не складено акт перевірки відносно позивача, а складено доповідну записку на ім'я заступника директора Департаменту ДАБІ у Полтавській області з проханням доручити їй проведення перевірки із залученням представників органів місцевого самоврядування та органів внутрішніх справ з 21 березня 2016 року /а.с. 34/.

На підставі наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08 вересня 2015 року за № 976 «Про удосконалення роботи із здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю», Порядку здійснення державного архітектурно- будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, направлення на здійснення планової перевірки від 15 березня 2016 року за № 120, в період з 23.03.2016 р. по 29.03.2016 р. за участю голови Шахворостівської сільської ради та землевпорядника Шахворостівської сільської ради відповідачем була проведена позапланова перевірка на обєкті «Самочинне будівництво (зерносушарки) за адресою: по вул. Леніна, 2-А. с. Трудолюб Миргородського району».

За результатами перевірки інспектором складено акт від 25.03.2016, яким встановлено, що відповідно до наданих документів земельна ділянка, на якій розташовано будівлю зерносушилки, знаходиться у колективній власності КСП «Ленінський шлях», на підставі державного акту на право колективної власності на землю ІІ-Пл №000104 від 15 грудня 1995 року /а.с.36-37/.

При цьому, згідно листа виконкому Шахворостівської сільської ради від 25 березня 2016 року №180/02-27 містобудівні умови та обмеження на забудову цієї ділянки органом місцевого самоврядування не видавалися, документ, що дає право на виконання будівельних робіт по цьому обєкту відсутній /а.с. 38/.

Перевіркою також встановлено, що поряд з будівлею зерносушарки знаходяться будівлі та споруди комплексу молочно-товарної ферми №1, що належать ОСОБА_1 на підставі договорів дарування №8540576 від 05.09.2012 та ВРТ №218040 від 07.07.2012.

Таким чином, відповідач дійшов висновку, що оскільки будівництво зерносушилки здійснено без документу, що дає право на виконання будівельних робіт, а тому таке будівництво відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України є самочинним.

Матеріали перевірки були направлені до Миргородського відділу поліції ГУ Національної поліції у Полтавській області для встановлення субєкта містобудівної діяльності, який збудував об'єкт самочинного будівництва - зерносушарку /а.с. 49/.

Суд зауважує, що під час розгляду справи представник відповідача не зміг надати належних та допустимих доказів на підтвердження обставин викладених в акті перевірки від 25.03.2016 року. Зокрема, він не зміг обґрунтувати висновок інспектора про самочинне будівництво саме зерносушарки, тобто яким способом було встановлено цільове призначення виявленого об'єкту - зерносушарка. Також, не надано доказів врахування під час складання вказаного акту перевірки від 25.03.2016 року документів наданих позивачем, а саме договору дарування від 25.09.2012 року, витягу про державну реєстрацію прав №34954086. Також, не надано належних доказів, що земельна ділянка на якій розміщено об'єкти нерухомого майна знаходиться на землях КСП "Ленінський шлях", оскільки на плані зонування земель, доданому до акту на право колективної власності від 15 грудня 1995 року не відображено розміщення вказаних будівель та споруд. Також, інспектором не враховано, що після реорганізації та припинення колективних сільськогосподарських підприємств акти на право колективної власності раніше видані таким підприємствам втрачають свою чинність. Інспектором не зроблено запити про встановлення належного землекористувача та/або власника вказаної земельної ділянки. В акті перевірки відповідач зазначає що містобудівні умови та обмеження на забудову земельної ділянки під будівництво зерносушарки не надавалися і посилається на лист Шахворостівської сільської ради вих. №180/02-27. Однак, суд звертає увагу, що у даному листі не вказано про яку земельну ділянку йдеться, а також нічого не вказано про будівлю зерносушарки. У цьому листі зазначено: виконком Шахворостівської сільської ради надає інформацію про те що, рішення про видачу "Містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки на території Шахворостівської сільської ради" не приймалося".

Таким чином, висновки вказаної перевірки відповідача викладені в акті перевірки від 25 березня 2016 року стосовно самочинного будівництва зерносушарки за адресою: вул. Леніна, 2-А, с. Трудолюб, Миргородського району, є суперечливими і не підтверджені належними та допустимими доказами.

В той же час, суд звертає увагу на наступне.

Порядок № 553 не містить норм про заборону проведення перевірки при невстановлені або відсутності суб'єкта містобудування або його представників та допускає здійснення перевірки у разі виявлення факту самочинного будівництва із залученням представників органів місцевого самоврядування та органів внутрішніх справ (п. 9 Порядку).

Пунктами 15-18 вказаного Порядку встановлено, що форми актів та інших документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджуються Мінрегіоном. За результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю. Акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку та суб'єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

При цьому, вчинення дій суб'єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб'єкту владних повноважень.

У даному випадку юридичне значення для позивача має прийнятий Департаментом ДАБК у Полтавській області щодо нього припис, а не дії відповідача при проведенні перевірки та складанні акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 25 березня 2016 року.

Виходячи із завдань Кодексу адміністративного судочинства України, як то захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення прав (чи інтересів) для такої особи.

Відтак дії по проведенню позапланової перевірки самі по собі ніяк не впливають на наявні у позивача права, не створюють для нього додаткових обов'язків, не визначають правову поведінку позивача, а тому не можуть бути самостійним предметом судового розгляду.

Крім того, суд зазначає про відсутність порушених прав позивача, виходячи з наступного.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право на захист це самостійне субєктивне право, яке зявляється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Суд наголошує, що захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Об'єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Для розкриття цих категорій необхідно звернути увагу на Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (справа N 1-10/2004). Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

З урахуванням наведених вище міркувань Конституційний Суд України вирішив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або охоронюваний законом інтерес якої порушені такою діяльністю.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, в адміністративного суду відсутні підстави для задоволення позову.

Посилання позивача на порушення його прав є безпідставними, оскільки позапланову перевірку, за результатами якої складено акт перевірки від 25.03.2016, проведено не відносно ФОП "ОСОБА_1О." та зазначена перевірка не стосуються його безпосередньо, так як дану перевірку відповідачем проведено на обєкті «Самочинне будівництво (зерносушилки) за адресою вул. Леніна, 2-А с. Трудолюб Миргородського району», при цьому не встановлено субєкта містобудівної діяльності, який збудував зазначений обєкт.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем при зверненні до суду з цим позовом не обґрунтовано у чому саме полягає порушення його прав та законних інтересів.

Згідно із частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

У відповідності до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області про визнання дій неправомірними, визнання незаконними та скасування результатів позапланової перевірки відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 02 грудня 2016 року.

Суддя І.Г. Ясиновський