Справа № 2а-8798/10/1370
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року Справа № СК-7411/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В., Гудима Л.Я..

за участі секретаря судового засідання Федчук М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.06.2015 року у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність Львівської митниці ДФС України та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання постанови суду від 14.04.2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної митної служби України, Львівської митниці про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

До адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з заявою в порядку ст.267 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Львівської митниці ДМС України щодо невиплати ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу;

- стягнути з Львівської митниці ДМС України на користь ОСОБА_2 розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 107821,20 грн..

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14.04.2011 року (залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2011 року) його поновлено на посаді начальника відділу митного оформлення №1 Львівської митниці та стягнуто з Львівської митниці середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 39014,25 грн.. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.04.2011 року в частині поновлення на посаді начальника відділу митного оформлення №1 Львівської митниці та виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць було допущено до негайного виконання. Проте, фактично ОСОБА_2 було поновлено на посаді згідно з наказом ДМС України №1228-к від 12.06.2012 року. Цей наказ оголошено позивачу тільки 07.02.2013 року згідно з наказом Львівської митниці №255-к «Про оголошення наказу Державної митної служби України», відповідно до якого ОСОБА_2 зобов'язано приступити до виконання обов'язків на посаді начальника відділу митного оформлення №1 Львівської митниці. Наказом Львівської митниці від 08.02.2013 року №257-к ОСОБА_2 звільнено із займаної посади за угодою сторін, проте, як зазначив позивач, при звільненні йому не було виплачено середнього заробітку за період з 14.04.2011 року по 12.06.2012 року, тобто від дати ухвалення постанови суду від 14.04.2011 року по дату прийняття наказу про поновлення на посаді, а також за період з 12.06.2012 року по 07.02.2013 року, тобто до дати оголошення згаданого вище наказу про поновлення на посаді. Таким чином, у період з 14.04.2011 року по 07.02.2013 року позивач перебував у вимушеному прогулі у зв'язку із затримкою у виконанні постанови Львівського окружного адміністративного суду від 14.04.2011 року. За вказаний вище період загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як підрахував позивач, становить 107821,20 грн., про стягнення яких і звернувся до суду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

З висновками суду першої інстанції не погодився апелянт - ОСОБА_2, про що зазначає у апеляційній скарзі. Апеялнт вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а тому просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати постанову суду першої інстанції, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У суді апеляційної інстанції апелянт підтримав апеляційну скаргу, долучив до матеріалів справи постанову ВСУ від 23 червня 2015 року у якій викладено правові висновки щодо обставин стягнення заборгованості у виплаті заробітної плати.

Заслухавши думку судді головуючого, обговоривши підстави звернення з апеляційною скаргою, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Вказані висновки обумовлені наступним.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що виконавчі листи за рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14.04.2011 року про поновлення на посаді та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивач отримав 29.11.2011 року. Виконавче провадження за виконавчим листом про стягнення середнього заробітку за зверненням ОСОБА_2 було відкрито постановою державного виконавця від 14.12.2011 року. Постановою від 26.12.2011 року це виконавче провадження вже було завершено у зв'язку з фактичним виконанням боржником (Львівською митницею) свого зобов'язання. Що стосується виконавчого листа від 29.11.2011 року про поновлення на посаді, то його ОСОБА_2 пред'явив до примусового виконання лише 27.04.2012 року, у зв'язку з чим постановою від 27.04.2012 року і було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду в цій частині. Окрім того, в період з 14.04.2011 року по 12.06.2012 року, тобто до дати прийняття наказу ДМС про поновлення ОСОБА_2 на посаді, останній не звертався також і до Львівської митниці щодо поновлення його на посаді.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими та такими, що відповідають нормам матеріального права.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14.04.2011 року по справі №2а-8798/10/1370, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2011 року, ОСОБА_2 поновлено на посаді начальника відділу митного оформлення №1 Львівської митниці та стягнуто з Львівської митниці на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 39014,25 грн..

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.04.2011 року в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника відділу митного оформлення №1 Львівської митниці та виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць було допущено до негайного виконання.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.04.2015 року згадані вище рішення судів залишено без змін.

За постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14.04.2011 року було видано два виконавчі листи №2а-8798/10 від 29.11.2011 року: 1) про поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника відділу митного оформлення №1 Львівської митниці (боржник - ДМС України); 2) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 39014,25 грн. (боржник - Львівська митниця ДМС України).

Виконавчий лист №2а-8798/10 від 29.11.2011 року про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 39014,25 грн. позивач пред'явив до примусового виконання 14.12.2011 року. На цій підставі постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень Відділу ДВС Головного управління юстиції у Львівській області від 14.12.2011 року відкрито виконавче провадження №30363633.

Постановою державного виконавця від 26.12.2011 року виконавче провадження №30363633 за виконавчим листом №2а-8798/10 від 29.11.2011 року про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу закінчено у зв'язку з повним виконанням боржником рішення суду в цій частині.

Стосовно виконавчого листа №2а-8798/10 від 29.11.2011 року про поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника відділу митного оформлення №1 Львівської митниці, то такий пред'явлено стягувачем до примусового виконання 27.04.2012 року.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України від 27.04.2012 року №32439150 відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №2а-8798/10 від 29.11.2011 року по поновлення ОСОБА_2 на посаді (боржник - Державна митна служба України).

Наказом ДМС України від 12.06.2012 року №1228-к «Про особовому складу митних органів», прийнятим на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 14.04.2011 року №2а-8798/10/1370, ОСОБА_2 поновлено на посаді начальника митного оформлення №1 Львівської митниці з 22.08.2010 року.

На цій підставі, відповідно до ст. ст. 49, 76 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження» від 14.08.2012 року, яку супровідним листом від 21.08.2012 року надіслано сторонам виконавчого провадження, зокрема заявнику за адресою: АДРЕСА_1.

Про прийнятий наказ ДМС України від 12.06.2012 року №1228-к, а також про необхідність з'явитись у відділ кадрової роботи для ознайомлення з ним Львівська митниця повідомила ОСОБА_2 листом від 14.06.2012 року за №12/65-8375, який також було надіслано на адресу: АДРЕСА_1.

Проте, направлену за вказаною вище адресою поштову кореспонденцію повернено Львівській митниці з відміткою органу поштового зв'язку від 16.06.2012 року «за закінченням терміну зберігання».

Лише наказом Львівської митниці від 07.02.2013 року №255-к ОСОБА_2 було оголошено наказ Державної митної служби України від 12.06.2012 року №1228-к; тим же наказом позивача зобов'язано приступити до виконання обов'язків за посадою начальника відділу митного оформлення №1 Львівської митниці.

Втім, наказом Львівської митниці ДМС України від 08.02.2013 року №257-к ОСОБА_2 звільнено із займаної посади на підставі п.1ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) на підставі його заяви, про що у трудовій книжці позивача є відповідний запис від 08.02.2013 року.

Тим же наказом Львівської митниці від 08.02.2013 року №257-к відділ бухгалтерського обліку та звітності зобов'язано здійснити розрахунок зі ОСОБА_2 з урахуванням відпрацьованого часу.

Як ствердив позивач, при звільненні з роботи відповідач виплатив йому лише компенсацію за невикористані відпустки за період роботи з 22.08.2010 року по 21.08.2011 року, з 22.08.2011 року по 21.08.2012 року та з 22.08.2012 року по 08.02.2013 року, однак не здійснено грошової компенсації за період затримки виконання рішення суду в частині поновлення на посаді за період з 14.04.2011 року по 12.06.2012 року, а також за період фактичних трудових відносин позивача з 12.06.2012 року по 07.02.2013 року включно.

З метою стягнення середнього заробітку за час затримки виконання постанови суду від 14.04.2011 року за період з 14.04.2011 року по 07.02.2013 року ОСОБА_2 16.02.2013 року звернувся до адміністративного суду із заявою в порядку ст. 267 КАС України.

Процедура судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначена статтею 267 КАС України. Відповідно до ч. 9 цієї статті особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду.

В матеріалах справи знаходяться виписані виконавчі листи від 29.11.2011 з строком пред'явлення до виконання до 29.11.2012 року. З врахуванням вказаних обставин та підставами, що визначені у статті 267 КАС України, колегія суддів вважає, що застосування цієї норми передбачає встановлення процедури контролю у період постановлення рішення щодо розгляду судової справи та звернення з заявою до закінчення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа. У спірних правовідносинах встановлення контролю за виконанням рішення у справі про поновлення на посаді ОСОБА_2 судом не здійснювалось, а про визнання факту вчинення протиправної діяльності суб'єктом владних повноважень доводиться заявником після спливу строку пред'явлення до виконання виконавчого листа.

Аналіз положень вказаної правової норми свідчить про те, що законодавцем право особи-позивача, на користь якої ухвалено постанову суду, на звернення до адміністративного суду із такою заявою прямо пов'язано із отриманням нею відповідного виконавчого листа на виконання судового рішення у справі.

В заяві ОСОБА_2 не конкретизовано підстав визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача Львівської митниці Міндоходів на виконання постанови суду або порушення її прав, підтверджених такою постановою, а лише ставиться вимога про стягнення з Львівської митниці Міндоходів на її користь заробітної плати за час затримки виконання судового рішення з 14.04.2011р. по 07.02.2013р., з покликанням на норми ст.236 КЗпП України.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що заявником обрано невірний спосіб захисту порушених (на його думку) прав, свобод та інтересів, оскільки у випадку незгоди з діями суб'єктів владних повноважень щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, що набрало законної сили, чинне законодавства наділяє особу правом звернення до суду в порядку позовного провадження, а не у порядку судового контролю за виконанням судового рішення на підставі поданої заяви.

Дана позиція відображена в ухвалі ВАС України від 16.06.2015р. у справі №К/800/35478/14.

Покликання представника заявника на практику викладену в постанові ВСУ від 23.06.2015р. та ухвалі ВАСУ від 23.07.2015р. у справі №К/800/65151/14, колегія суддів не приймає до уваги, з викладених вище підстав, оскільки не оспорюється право особи на відшкодування передбачене ст.236 КЗпП України, а лише спосіб захисту порушеного права.

Статтею 236 КЗпП встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника, вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

Зазначена вище стаття не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, при умові, що вказаний працівник не вчинив дій щодо пред'явлення рішення до примусового виконання.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.06.2015 року у адміністративній справі № 2а-8798/10/1370 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

Л.Я. Гудим

Повний текст

виготовлено 05.12.2016 року.