Справа № 809/1448/16
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2016 р. №809/1448/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі Бунич Т.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

28.10.2016 року Головне управління ДФС в Івано-Франківській області звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом, яка виникла у зв'язку з несплатою податку на додану вартість та акцизного податку з ввезених на митну територію транспортних засобів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Пояснив, що відповідачем при митному оформленні були порушені вимоги митного законодавства України в частині класифікації товару, що спричинило невірне визначення податкового зобов'язання, у звязку з чим позивачу донараховані податкові зобовязання з податку на додану вартість та акцизного податку з ввезених на митну територію транспортних засобів. Крім того, відповідач зобов'язаний сплатити штрафні санкції та пеню у відповідності до статей 123 та 129 Податкового кодексу України. Таким чином, податковий борг відповідача становить 444 274,24 грн. Оскільки, заборгованість станом на день розгляду справи не погашена, просив стягнути її в судовому порядку.

Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового розгляду, однак поштове повідомлення направлене судом повернулося за зворотною адресою: за закінченням терміну зберігання, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з АІС Відстеження пересилань поштових відправлень. В такому випадку у відповідності до ч.11 ст.35 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України, оскільки повернене поштове відправлення з повісткою не вручене адресату з незалежних від суду причин, вважається, що повістка вручена належним чином. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подала, причини неявки суду не повідомила. Наданим правом на подання заперечення проти позову не скористалася.

Враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті, згідно положень ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд визнав можливим розглянути дану адміністративну справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності відповідача.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами з приводу сплати податкових зобовязань, регулюються в першу чергу Податковим кодексом України (далі Кодекс), а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на виконання цього Кодексу.

Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Кодексу податковим боргом є сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Підпункт 16.1.4 п.16.1 ст.16 Кодексу визначає, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, передбачених податковим законодавством.

Відповідно до п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобовязання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що 20.08.2015 року контролюючим органом, на підставі статей 345, 351 Митного кодексу України, наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області №302 від 06.08.2015, проведено документальну невиїзну перевірку з питань митної справи при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності ОСОБА_2 по МД №206020000/2015/400036 від 20.01.2015 року.

За результатами перевірки складено акт №206/09-19-17-01/15/НОМЕР_1, яким встановлено порушення вимог митного законодавства України при митному оформленні в частині невірної класифікації товару у митній декларації №206020000/2015/400036 від 20.01.2015 року.

29.01.2015 року транспортний засіб марки Mercedes-Benz, модель VITO 120, номер кузова НОМЕР_2, рік виготовлення 2009 був оформлений на митному посту Коломия Івано-Франківської митниці по МД №206020000/2015/400036 як вантажний автомобіль, загальна кількість місць включаючи місце водія 2 та класифікований згідно коду 8704 УКТЗЕД.

Однак, з врахуванням пояснень УКТЗЕД до товарних позицій 8703, 8704 Методичних рекомендацій, інформації, наведеної в листі від офіційного дилера "DAIMLER AG" в України ПАТ "Автокапітал" та загальнодоступної інформації щодо розшифрування VIN-коду "MERCEDES-BENZ", встановлено, що оформлений автомобіль Mercedes-Benz, модель VITO 120, номер кузова НОМЕР_2, рік виготовлення 2009, з 5-ма місцями для сидіння, включаючи для водія є вантажопасажирським, який слід класифікувати у товарній позиції 8703 УКТЗЕД зі сплатою акцизного податку.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари (частина 4 статті 69 Митного кодексу України).

Відповідно до розділу ІІ Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №651 від 31.08.2012, у графі 33 митної декларації зазначається код товару згідно з УКТЗЕД, а в графі 47 митної декларації проводиться розрахунок податків та зборів, що підлягають сплаті, тому невірне заповнення графи 33 митної декларації товару призводить до заниження податкових зобовязань за ввізним митом, акцизним збором та податком на додану вартість.

Отже, встановлені факти порушень щодо класифікації товарів згідно з вимогами УКТЗЕД призвели до заниження податкових зобов'язань акцизного податку та податку на додану вартість при ввезенні товару на митну територію України.

У відповідності до пункту 4 частини 1 статті 289 Митного кодексу України, обовязок із сплати митних платежів виникає: після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки орган доходів і зборів самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобовязання.

Згідно з частиною 2 статті 293 Митного кодексу України, особою, на яку покладається обовязок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобовязання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 Кодексу, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

На підставі вищевказаного акту перевірки, позивачем винесено податкові повідомлення-рішення від 31.08.2016 року за №, котрим визначено суму грошових зобовязань з податку на додану вартість в розмірі 62 904,48 грн., (у тому числі штрафні (фінансові) санкції 12 580,90 грн.) та №, яким визначено суму грошових зобовязань з акцизного податку на загальну суму 314 522,39 грн. (у тому числі штрафні (фінансові) санкції 62 904,48 грн.) (а.с. 13-14).

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Кодексу у разі визначення грошового зобовязання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобовязаний сплатити нараховану суму грошового зобовязання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно п.56.18 ст.56 Кодексу при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що вищевказане податкове повідомлення-рішення було оскаржене в судовому порядку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.03.2016 року по справі № 809/183/16, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень за № та № від 31.08.2016 року відмовлено. Ухвала суду апеляційної інстанції набрала законної сили 09.06.2016 року (а.с. 16-17).

За таких обставин, у відповідності до підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Кодексу, вказані грошові зобов'язання є узгодженими з 09.06.2016 року.

У відповідності до приписів п.п.129.1.1 п.129.1 ст. 129 Кодексу після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобовязання на суму податкового боргу при самостійному нарахуванні суми грошового зобовязання платником податків від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобовязання, визначеного цим Кодексом, а при нарахуванні суми грошового зобовязання контролюючими органами від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобовязання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом нараховується пеня.

Як слідує з пояснень представника позивача, у звязку з несвоєчасною сплатою узгоджених податкових зобовязань контролюючим органом було нараховано відповідачу пеню в сумі 66 847,37 грн.: з податку на додану вартість в розмірі 11 141,23 грн. та акцизного податку з ввезених на митну територію транспортних засобів в розмірі 55 706,14 грн.

Згідно п.59.1 ст.59 Кодексу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення рішення.

Таким чином, податковим органом було надіслано відповідачу податкову вимогу форми Ф за №50-17 від 02.08.2016 року на суму 444 274,24 грн., яка отримана останньою 05.08.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, належним чином засвідчена копія якого наявна в матеріалах справи та досліджена судом в якості письмового доказу по справі (а.с. 15).

Однак зазначену у вимозі суму податкового боргу відповідач не погасила.

Таким чином загальна сума заборгованості ОСОБА_2 з податку на додану вартість та акцизного податку з ввезених на митну територію транспортних засобів складає 444 274,24 грн. (62 904,48 грн. + 314 522,39 грн. + 66 847,37 грн. = 444 274,24 грн.)

Дослідивши надані докази, встановивши обставини справи, їх достатність та взаємний звязок суд погоджується з підставністю виникнення та розміром заборгованості, заявленої до стягнення. Податковий борг відповідача підтверджується дослідженими судом довідкою про борг, податковими повідомленнями-рішеннями, податковою вимогою та іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи (а.с. 13-18).

Підстав для звільнення відповідача від сплати заборгованості судом не встановлено.

Наявність податкового боргу та його розмір відповідач не спростувала, доказів сплати грошових зобов'язань суду не представила, чим фактично не заперечила суму, стягнення якої є предметом спору в даній справі.

Виходячи з викладеного, суд вважає позовну вимогу про стягнення коштів у спосіб, визначений позивачем, підставною, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі ст.67 Конституції України, п.14.1 ст. 14, п.56.11 ст.56, п.59.1, ст.59, Податкового кодексу України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід Державного бюджету України податковий борг в загальній сумі 444 274 (чотириста сорок чотири тисячі двісті сімдесят чотири) гривні 24 копійки.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_3

Постанова складена в повному обсязі 05.12.2016 року.