Справа № 489/2083/16-а
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

30 листопада 2016 року Справа № 489/2083/16-а

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54056

доГоловного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, пр. Центральний (Леніна) 141-В, м. Миколаїв, 54055

провизнання протиправними дій та стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області (далі - відповідач) з вимогами про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача стосовно невиконання рішення суду по виплаті заборгованості в сумі 4838,00 грн.;

- стягнення з відповідача заборгованості в сумі 4838,00 грн.;

- накладення на відповідача штрафу згідно ст. 267 КАС України в розмірі тридцяти мінімальних заробітних плат;

- стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць невиконання судового рішення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач протиправно з 2013 р. не виконує рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва про стягнення з Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради недоплачену позивачу щорічну грошову допомогу в сумі 4838,00 грн.

Відповідач подав заперечення на позовну заяву, в яких вказав, що виконання судових рішень щодо пенсійних та соціальних виплат забезпечується шляхом проведення платежів з реєстраційного рахунка Казначейства, відкритого на центральному рівні, за бюджетною програмою КПКВ 3504040 "Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою" в порядку черговості надходження таких документів до Казначейства. Станом на 05.07.2016 р. загальна сума стягнень за виконавчими документами до настання черги позивача складала 49955700,72 грн. Відтак відповідач вважає, що не допустив порушень прав позивача (а. с. 33-38).

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

З'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов не належить задоволенню, виходячи з наступного:

18.04.2013 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва, за результатами розгляду подання відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області про зміну способу і порядку виконання судового рішення, ухвалив стягнути з Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради на користь позивача недоплачену щорічну грошову допомогу в сумі 4838,00 грн. (а. с. 7).

На виконання рішення суду видано виконавчий лист від 04.06.2013 р. № 2-а-8048 2011 (а. с. 6).

11.06.2016 р. управлінням Державної казначейської служби України у м. Миколаєві заяву позивача та виконавчий лист Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.06.2013 р. № 2-а-8048 2011 разом із юридичним висновком направлено до Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області (а. с. 41, 43).

18.06.2013 р. відповідач направив заяву позивача, виконавчий лист Ленінського районного суду м. Миколаєва та висновок від 13.06.2013 р. до Державної казначейської служби України (а. с. 42, 44).

У 2014 р. позивач звертався до Державної казначейської служби України зі скаргою на затягування виконання рішення суду (а. с. 8), на яку отримав відповідь від 16.07.2014 р., що списання коштів державного бюджету здійснюється в порядку черговості надходження рішень. На виконанні у Державної казначейської служби України знаходиться понад 17700 виконавчих документів на суму більше 330 млн. грн., що надійшли та зареєстровані раніше виконавчого листа Ленінського районного суду м. Миколаєва (а. с. 10).

Особливості виконання судових рішень та виконавчих документів про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, встановлює Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Згідно ст. 3 вказаного Закону (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Пунктом 33 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845 (далі - Порядок № 845), передбачено, що у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку. При цьому органом Казначейства відновлюється проведення платежів боржника.

На виконання п. 33 вказаного Порядку відповідач направив виконавчий лист Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.06.2013 р. № 2-а-8048 2011 до Державної казначейської служби України для виконання за бюджетною програмою КПКВ 3504040 "Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою" в порядку черговості.

Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік (п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень").

У зв'язку з великою кількістю рішень, поданих на виконання до Державної казначейської служби України, що підтверджується наданою відповідачем інформацією з програмного забезпечення (а. с. 40, 50), виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.06.2013 р. № 2-а-8048 2011 про стягнення на користь позивача 4838,00 грн. відбулося лише 12.10.2016 р. згідно платіжного доручення № 664.

З викладеного вбачається, що відповідач своєчасно та в повному обсязі вчинив залежні від нього дії щодо виконання рішення суду стосовно позивача. Тривала затримка у виплаті заборгованості в сумі 4838,00 грн. сталася не з вини відповідача, оскільки безпосереднє перерахування коштів здійснює Державне казначейство України. Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачена залежність погашення заборгованості за рішеннями судів від наявності бюджетних асигнувань. Станом на дату розгляду справи заборгованість виплачена позивачу в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 11 КАС України).

Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, відповідач довів перед судом законність своїх дій, що є підставою для відмови в задоволенні позову

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є.В. Марич