Справа № 147/1248/16-а
Суддя: Костюк Г. М.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 147/1248/16-а
Провадження № 2-а/147/34/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2016 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючий суддя: Костюк Г.М.,

секретар: Кучер І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тростянець адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПФ України у Тростянецькому районі Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до довідки до акта МСЕК серія 10 ААВ № 500914 від 23.09.2014 року йому було встановлено третю групу інвалідності загального захворювання, з встановленням інвалідності до 01.10.2016 року. Він знаходився на обліку в управлінні Пенсійного Фонду в Кіровському районі м. Донецька з 23.09.2014 року і отримував пенсію по інвалідності 3 групи внаслідок загального захворювання. З 17.04.2016 року він фактично проживає в АДРЕСА_1. З питань продовження виплати пенсії він звертався на Урядову гарячу лінію. Листом від 02.07.2016 року № 498/Н Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області його було проінформовано про те, що відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії по інвалідності орган, що призначає пенсію, додає одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК.

07 липня відбулося засідання районної комісії щодо здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання. Комісія рекомендувала позивачу звернутися до органів охорони здоров'я за місцем реєстрації як внутрішньо переміщеної особи для вирішення питання підтвердження встановленої на непідконтрольній території групи інвалідності. Також листом від 29.06.2016 року № 3715 УПФ у Тростянецькому районі повідомив, що на його заяву від 21.04.2016 року було направлено запит про витребування електронної пенсійної справи з Жовтневого району м. Маріуполя. 06 травня 2016 року до відповідача надійшла електронна пенсійна справа, яку на облік було поставити неможливо, оскільки в даних про інвалідність зазначено кінцеву дату інвалідності 30.09.2014 року.

Для об'єктивного вирішення питання 17.05.2016 року було направлено запит до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Виходячи із відповіді, яка надійшла від головного управління ПФУ у Вінницькій області було фактично продубльовано вищеописану позицію.

Вважає, що відповідач керувався не чинним законодавством України, зокрема Конституцією України, Законом України ««Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а листом головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, який взагалі не є нормативним документом та в якому немає посилання на жоден нормативний документ, який би врегульовував питання проходження позачергової перекомісії МСЕК в органах МОЗ України, які в свою чергу відмовили йому у прийнятті документів для проходження позачергової перекомісії, оскільки у нього є офіційна довідка МСЕК від 23.09.2014 року видана в установленому законом порядку та дійсна до 01 жовтня 2016 року.

Зазначив, що його права щодо отримання пенсії грубо порушено зі сторони УПФ у Тростянецькому районі. Просив призначити пенсію як інваліду 3 групи загального захворювання з 01 травня 2016 року по 01 жовтня 2016 року та визнати протиправною бездіяльність УПФ у Тростянецькому районі.

Ухвалою суду від 12.10.2016 року по справі відкрито скорочене провадження (а.с.21).

Відповідно ухвали суду від 02.11.2016 року справа розглядається за загальними правилами КАС України (а.с.26).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився. На адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с. 41).

Представник відповідача за дорученням Савченко Ж.В. в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, підтримала раніше подані заперечення, які мотивовані тим, що у квітні 2016 року до управління звернувся ОСОБА_1 із заявою про витребування електронної пенсійної справи з управління ПФУ у Жовтневому районі м. Маріуполя, додавши до заяви довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20.04.2016 р. 06.05.2016 року на адресу УПФ у Тростянецькому районі надійшла електронна пенсійна справа та атестат про виплату пенсії до 30.09.2014 року. Зазначила, що пенсійну справу позивача поставити на облік неможливо, оскільки в даних про інвалідність зазначено кінцеву дату інвалідності 30.09.2014 року. При усній розмові з позивачем було з'ясовано, що він пройшов повторний переогляд у міжрайонній МСЕК № 2 м. Донецька 23.09.2014 року. Довідка про переогляд була направлена до УПФ у Кіровському районі м. Донецька, однак в електронну базу АСОПД зазначені відомості не занесені. Зазначила, що управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі діяло правомірно та в межах чинного законодавства, а отже будь-яких прав, свобод та інтересів позивача не порушено. Заява позивача була розглянута відповідно до ЗУ «Про звернення громадян» і за результатами розгляду позивачу надано письмову відповідь (лист № 3715 від 29.06.2016 р.) про неможливість отримання в установленому порядку органами ПФУ виписок з актів оглядів МСЕК на осіб, які пройшли огляд на непідконтрольних територіях Донецької та Луганської областей. Вказаний лист не можна вважати правовим актом індивідуальної дії, в розумінні КАС України. Зазначила, що звернення позивача розглядалося та відповідь надано, тобто не має підстав для визання протиправним рішення УПФУ у Тростянецькому районі щодо неможливості поставити на облік пенсійну справу позивача. Просила в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити (а.с. 24,25,32,33,42).

Згідно з вимогами ч.ч.2, 4 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, що не з'явились, на підставі наявних в справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, наявні докази, надавши їм належну оцінку, з'ясувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянином України, що посвідчується паспортом громадянина України серія ВС 177640 виданого Кіровським РВ ДМУУМВС України в Донецькій області 10.02.2000 року (а.с.5,6).

Відповідно до довідки до акта МСЕК серія 10 ААВ № 500914 від 23.09.2014 року йому встановлено третю групу інвалідності загального захворювання, з встановленням інвалідності до 01.10.2016 року (а.с.7).

Згідно довідки № 803713 від 26.09.2014 року, ОСОБА_3 знаходився на обліку в управлінні Пенсійного Фонду в Кіровському районі м. Донецька і отримував пенсію по інвалідності 3 групи внаслідок загального захворювання з 23.09.2014 р. по 30.09.2016 р. (а.с.8).

З 17.04.2016 року позивач проживає в АДРЕСА_1, що посвідчує довідка від 20.04.2016 року № 520620257 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.9).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

На підставі статті 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

Органи Пенсійного фонду та застрахована особа мають право в установленому законом порядку оскаржити рішення органів медико-соціальної експертизи.

Згідно зі статтею 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.

З питань продовження виплати пенсії ОСОБА_1 звернувся на Урядову гарячу лінію та листом від 02.07.2016 року № 498/Н від Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області отримав відповідь про те, що відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії по інвалідності орган, що призначає пенсію, додає одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК.

Відповідно до п.24 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 року № 1317, медико-соціальна експертна комісія видає особі, яку визнано інвалідом довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду МСЕК органові, в якому інвалід перебуває на обліку, як одержувач пенсії. Видача особі, яку визнано інвалідом, виписки з акту огляду МСЕК на руки забороняється.

Постановою КМУ від 07.11.2014 року № 595 встановлено, що на територіях, визначених розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р, органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

У зв'язку з неможливістю отримати в установленому порядку органами Пенсійного фонду України виписок з актів оглядів МСЕК на осіб, які пройшли огляд на непідконтрольних територіях Донецької та Луганської областей, Міністерство охорони здоров'я пропонує таким особам пройти огляд в органах медико-соціальної експертизи за місцем тимчасового проживання на підконтрольній Україні території. У разі підтвердження даних про інвалідність виплати пенсії ОСОБА_1 буде продовжена (а.с.10, 11).

Окрім того, листом від 29.06.2016 року № 3715 УПФ у Тростянецькому районі повідомив позивача, що на його заяву від 21.04.2016 року було направлено запит про витребування електронної пенсійної справи з Жовтневого району м. Маріуполя. 06 травня 2016 року до відповідача надійшла електронна пенсійна справа, яку на облік було поставити неможливо, оскільки в даних про інвалідність зазначено кінцеву дату інвалідності 30.09.2014 року (а.с.15,16).

Даний факт суперечить довідці до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 5000914, згідно якої інвалідність встановлено до 01.10.2016 року та довідці, виданої заступником начальника відділу ОРЗГ від 26.09.2014 року №803713, згідно якої ОСОБА_1знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Донецька і отримує пенсію по інвалідності з 23.09.2014 р. по 30.09.2016 р. (а.с.7,8).

Статтею 35 цього Закону визначено, що у разі зміни групи інвалідності пенсія в новому розмірі виплачується з дня зміни групи інвалідності.

У разі якщо особа не з'явилася в органи медико-соціальної експертизи на повторний огляд у визначений для цього строк, виплата пенсії по інвалідності зупиняється з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому вона мала з'явитися на повторний огляд.

У разі якщо строк повторного огляду медико-соціальної експертизи інвалідом пропущено з поважних причин або в разі визнання його знову інвалідом виплата пенсії по інвалідності відновлюється з дня, з якого припинено виплату, до дня повторного огляду, але не більш як за три роки, якщо орган медико-соціальної експертизи визнає її за цей період інвалідом. При цьому якщо під час повторного огляду інваліда переведено на іншу групу інвалідності (вищу або нижчу), пенсія за зазначений період виплачується за попередньою групою інвалідності.

Якщо виплату пенсії інвалідові було припинено у зв'язку з відновленням здоров'я або якщо він не отримував пенсії внаслідок нез'явлення на повторний огляд без поважних причин, то в разі наступного визнання його інвалідом виплата раніше призначеної пенсії поновлюється з дня встановлення інвалідності знову за умови, що після припинення виплати пенсії минуло не більше п'яти років.

Органи медико-соціальної експертизи зобов'язані повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду в порядку, встановленому законодавством, про результати повторного огляду осіб, яким призначена пенсія по інвалідності, та про нез'явлення цих осіб на зазначений огляд.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності 3-ї групи загального захворювання, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки позивачу група інвалідності встановлена до 01.10.2016 року, відповідно до вимог закону, підстав для проходження повторного огляду в МСЕК не має. Виплата пенсії позивачу повинна бути припинена лише у зв'язку із закінченням строку інвалідності.

Інваліди, яким була призначена пенсія з інвалідності та соціальна допомога на тимчасово окупованій території до 07 листопада 2014 року занесені до електронної бази даних Пенсійного фонду України та Централізованого банку даних інвалідів органів соціального захисту населення. Отже вони не потребують повторного проходження МСЕК за місцем фактичної реєстрації. Це стосується і громадян, які втратили медичні документи під час евакуації.

Громадянам, які оглядались МСЕК після зазначеної дати, необхідно повторно пройти огляд на підконтрольній Україні території.

Позивач пройшов повторний огляд про що отримав на руки довідку з акта огляду МСЕК № 567645 від 06.10. 2016 року, якою підтверджено 3 групу інвалідності загального захворювання до жовтня 2017 року (а.с39).

Суд звертає увагу на те, що помилки електронної пенсійної справи, які були допущені на непідконтрольних територіях Донецької та Луганської областей, чи невнесення відомостей в електронну базу АСОПД щодо результатів огляду МСЕК, не провинні порушувати прав позивача щодо отримання пенсії.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Зазначені конституційні положення розвинуті в розділі II Конституції України «Права, свободи та обов'язки людини і громадянина». Тим самим право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ст. 4 Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Факт проживання позивача на території Тростянецького району Вінницької області, а саме з 17.04.2016 року в с.Демидівка підтверджується довідкою №520620257 від 20.04.2016 р. (а.с. 9).

Відповідно до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Стаття 5 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» № 637 від 05.11.2014, встановлено, що продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Пічкур проти України», зокрема ст. 53, встановлено, що «підвищення мобільності населення, більш високі рівні міжнародного співробітництва та інтеграції, а також розвиток банківського обслуговування та інформаційних технологій більше не виправдовують здебільшого технічних обмежень щодо осіб, які отримують соціальні виплати».

У пункті 54 цього ж рішення ЄСПЛ також зазначив про порушення статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» ЄСПЛ визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я» (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

У пункті 333 цього рішення ЄСПЛ зазначив: «Суд вважає, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території відповідно фактичній ситуації (наприклад, сепаратиський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність та здійснювати юрисдикцію. Воно повинно усіма доступними дипломатичними та правовими засобами із залученням іноземних держав та міжнародних організацій продовжувати гарантувати права та свободи, передбачені Конвенцією».

Таким чином, позивач має право на продовження виплати пенсії по інвалідності, відповідно до Закону україни «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.05.2016 року по 01.10.2016 року і в цій частині позов підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В той же час, відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Бездіяльність суб'єкта владних повноважень - пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи (наприклад, неприйняття рішення за заявою особи, неоприлюднення нормативно- правового акта тощо).

Заява позивача від 21.04.2016 року була розглянута УПФ України у Тростянецькому районі відповідно до Закону України «Про звернення громадян» і за результатами розгляду ОСОБА_1 надано письмову відповідь про неможливість отримання в установленому порядку органами Пенсійного фонду України виписок з актів оглядів МСЕК на осіб, які пройшли огляд на непідконтрольних територіях Донецької та Луганської областей. Вказаний лист не можна вважати правовим актом індивідуальної дії, у ньому не йшлося про відмову у продовженні пенсії по інвалідності, а лише рекомендувалося пройти огляд в органах медико соціальної експертизи за місцем тимчасового проживання. Помилка у електронній пенсійній справі в частині кінцевої дати інвалідності та невнесення відомостей за результатами огляду МСЕК у електронну базу АСОПД сталася не з вини відповідача. Тому, суд вважає, що Управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі діяло правомірно та в межах чинного законодавства.

Позивачем не доведено належними засобами доказування бездіяльності відповідача, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Згідно з частиною 3 статті 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позивачем не було здійснено судових витрат у зв'язку із звільненням на час подання позову від сплати судового збору, судові витрати стягненню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 11, 17, 69-72, 87, 94, 158, 163,186 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Упраління Пенсійного Фонду України у Тростянецькому районі Вінницької області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії як інваліду 3 групи загального захворювання з 01 травня 2016 року по 01 жовтня 2016 року.

В решті позову відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя