Справа № 202/3243/16-а(2-а/202/110/2016)
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

29 листопада 2016 року м. Київ № К/800/32519/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, третя особа - Державна казначейська служба України, про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,

встановив:

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року позов задоволено частково: визнано незаконною бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області щодо невиконання рішення суду - постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 9 грудня 2014 року у справі № 202/10622/14-а про стягнення з Управління праці і соціального захисту населення Індустріальної районної в місті Дніпропетровську ради на користь ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у сумі 5970 грн; зобов'язано Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області в місячний строк з моменту набрання постановою законної сили виплатити позивачу грошові кошти в сумі 5970 грн на підставі постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 9 грудня 2014 року у справі № 202/10622/14-а про стягнення з Управління праці і соціального захисту населення Індустріальної районної в місті Дніпропетровську ради на користь ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у сумі 5970 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року скасовано постанову суду першої інстанції, та ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до частини другої статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

В силу частини п'ятої статті 254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів, доданих до касаційної скарги, постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду прийнята у відкритому судовому засідання за участю представника відповідача 22 серпня 2016 року. Повний текст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції виготовлено 22 серпня 2016 року. Строк на оскарження постанови апеляційного суду закінчився 12 вересня 2016 року, а касаційна скарга відповідно до поштового штемпеля на конверті направлена до Вищого адміністративного суду України 24 листопада 2016 року.

Отримання копії судового рішення 05 листопада 2016 року, про що позивач зазначає в касаційній скарзі, в обґрунтування клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, не свідчить про поважність причини його пропуску, оскільки ухвалу апеляційного суду постановлено у відкритому судовому засіданні, а тому строк її оскарження пов'язаний лише з датою виготовлення її повного тексту, а на поважність причин пропуску цього строку впливає дотримання апеляційним судом вимог статті 167 КАС України щодо направлення сторонам копії судового рішення. Документом, що підтверджує таку подію, є конверт суду апеляційної інстанції.

Тому позивачу слід зазначити дату направлення копії ухвали апеляційного суду та надати відповідні докази з цього питання (оригінал конверту або чітку його копію).

У зв'язку з цим зазначена позивачем причина пропуску строку не може бути визнана поважною, а отже, заявнику касаційної скарги необхідно довести наявність об'єктивних перешкод, які не дозволили подати касаційну скаргу в 20-денний строк з моменту набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно з частиною четвертою статті 214 КАС України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених статтею 212 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 213 КАС України, тому вона підлягає залишенню без руху з наданням особі, яка її подала, терміну для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтею 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі від 23 червня 2016 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, третя особа - Державна казначейська служба України, про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів - залишити без руху.

2. Надати позивачу тридцять днів з моменту отримання даної ухвали для обгрунтування поважності причин пропуску строку з наданням відповідних доказів.

3. Роз'яснити, що визнання вказаних у заяві підстав для поновлення строку касаційного оскарження неповажними є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження, а невиконання ухвали в частині ненадання конверту суду апеляційної інстанції - для її повернення.

4. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак