Справа № 2-а/910/12
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року № 876/6485/16
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Ніколіна В.В., Рибачука А.І.

за участі секретаря судових засідань: Чопко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Золочівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 28 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Перемишлянському районі Львівської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної допомоги «Дітям війни», -

встановив:

29.03.2012 ОСОБА_2 звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Перемишлянському районі Львівської області, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо недоплати сум щомісячної державної соціальної допомоги з 30 вересня 2011 року та зобов'язати останнього здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та виплачувати підвищену на 30% надбавку до пенсії як дитині війни у повному розмірі з 30 вересня 2011 року і надалі.

Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 28 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Із цією постановою не погодилось Золочівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області та оскаржило її в апеляційному порядку. Вважає, що така є безпідставною, прийнята з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскільки відповідач не є розпорядником бюджетних коштів, то відповідно нарахування та виплата позивачу підвищення до пенсії як дитині війни, здійснювались в межах виділених на це коштів та згідно чинного на момент проведення виплати бюджетного законодавства. Крім того, судом першої інстанції безпідставно до спірних правовідносин застосовано положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки законотворцем неприйнято жодного нормативного акту на виконання вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та не визначено на законодавчому рівні яким чином обчислювати розмір надбавки.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином. Апелянт подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності та про заміну сторони у справі, відповідно до ст. 55 КАС України.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ст. 55 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

У процесі апеляційного розгляду, у порядку визначеному ст. 55 КАС України допущено заміну відповідача - Управління Пенсійного фонду України у Перемишлянському районі Львівської області, на її правонаступника - Золочівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 в розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни, що підтверджується копією посвідчення № 112460 (а. с. 6).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що згідно з цим Законом дітям війни відповідачем має здійснюватися позивачу виплата підвищення пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Оскільки право на перерахунок пенсії надано позивачу з моменту призначення пенсії і на підставі діючого на той час законодавства, воно не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило ст. 22 Конституції України, яка є нормою прямої дії, а тому Управління Пенсійного фонду України у Перемишлянському районі Львівської області зобов'язане здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з вересня 2011 року по день винесення постанови, виходячи з розміру 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням виплачених сум допомоги.

Щодо вимоги про зобов'язання відповідача виплачувати таку надбавку і в майбутньому, то суд першої інстанції дійшов висновку про те, що чинним законодавством не передбачено зобов'язання вчинення будь-яких дій на майбутнє.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Законом України «Про соціальний захист дітей війни» встановлено правовий статус дітей війни, визначено основи їх соціального захисту та гарантовано їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Як вбачається з позовних вимог, ОСОБА_2, яка має статус дитини війни, просила зобов'язати відповідача виплачувати недоплачені суми щомісячної державної соціальної допомоги з 30 вересня 2011 року і надалі.

Відповідно до п. 4 ч. 7 ст. 7-2 Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким установлено, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що визначення порядку та розмірів виплат указаним категоріям громадян делеговано Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог цього Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 6 липня 2011 року № 745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

Отже, до набрання чинності зазначеною постановою Кабінету Міністрів України, тобто до 23 липня 2011 року, при вирішенні справ цієї категорії щодо розміру підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, дітям війни застосуванню підлягають положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Враховуючи вищенаведене, із 23 липня 2011 року правомірність дій суб'єктів владних повноважень повинні відповідати вимогам Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 6 липня 2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету».

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" від 22 грудня 2011 року №4282-6 встановлено, що у 2012 році норми і положення статей 5 та 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення", якою визначено, що дітям війни ( крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і «;Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" провадиться у розмірі 66,43 гривні. (п. 4).

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" встановлено, що у 2013 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 01 січня - 894 гривень, з 01 грудня - 949 гривень.

Прикінцевими положеннями Закону України від 06.12.2012 № 5515-6 "Про Державний бюджет України на 2013 рік" встановлено, що в 2013 році норми і положення ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

В 2013 році порядок та розмір виплат «дітям війни» визначалися постановою КМУ № 1381 від 28.12.2011, якою визначено розмір підвищення «дітям війни» провадиться у розмірі 66,43 гривні для осіб, які втратили працездатність.

Згідно ст. 3 Бюджетного Кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Тобто, положення п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» діяли протягом бюджетного року та закінчилися 31.12.2013 року.

Враховуючи вищезазначене, визначення порядку та розмірів виплат делеговано Кабінету Міністрів України.

Щодо виплати щомісячної державної соціальної допомоги у 2014 році, то варто зазначити наступне.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (у редакції, чинній до 1 січня 2015 року) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет України. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» № 719-VII, який набрав чинності з 1 січня 2014 року, не було передбачено право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри виплат, які передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

В той же час, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року № 1622-VII доповнено Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року №719-VII пунктом 6-7, якими установлено, що у 2014 році норми і положення статей 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Приймаючи до уваги, що Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року № 1622-VII опубліковано в газеті «Голос України» 2 серпня 2014 року №146, він набрав чинності 3 серпня 2014 року.

Аналізуючи вищенаведені правові норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України з 3 серпня 2014 року.

При цьому, дії Управління Пенсійного фонду України у Перемишлянському районі Львівської області щодо невиплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є протиправними, оскільки такі виплати передбачені законодавством, у позивача є всі підстави для нарахування та виплати такої у порядку встановленому законом.

Враховуючи вищенаведене, з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року, тобто до набрання чинності Законом України від 31 липня 2014 року № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не було передбачено обмежень щодо застосування статей 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обгрунтованого висновку про те, що за період з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року відповідач порушив право позивача на отримання щомісячної надбавки як дитині війни в розмірі, встановленому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а відтак позов в цій частині підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З огляду на викладене та з урахуванням ст. 11 КАС України, вірним способом захисту прав позивача є зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу невиплачене підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі, що обчислюється з урахуванням, встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Частиною 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що у 2015 році норми і положення статей деяких Законів України, зокрема ст. 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

01 січня 2015 року дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що з 28.03.2016 правонаступником Управління Пенсійного фонду України у Перемишлянському районі Львівської області є Золочівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області, а тому останнє здійснює функції з призначення, нарахування та виплати пенсії позивача, а також виходячи з вимог п. 15 Положення про Пенсійний фонду України, затвердженого постановою КМ України № 1261 від 24.10.2007, відповідний обов'язок покладається на відповідача у справі.

Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Вищого адміністративного суду України з відповідного питання, висловлені, зокрема, в ухвалі від 12.04.2016 у справі № К/800/53978/15.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача виплачувати підвищення до пенсії надалі, то вона задоволеною бути не може, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу правової норми вбачається, що неможливо зобов'язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки відсутні факти порушення пенсійних прав позивача в майбутньому.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її скасування та прийняття нової постанови про часткове задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 11, 41, 55, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Золочівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області задовольнити частково.

Постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 28 вересня 2015 року у справі № 2а-910/2012 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Перемишлянському районі Львівської області - правонаступник Золочівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно, з врахуванням положень ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Золочівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно, з врахуванням положень ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та проведених виплат за вказаний період.

У задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.В. Ніколін

А.І. Рибачук

Постанова у повному обсязі складена та підписана 05.12.2016.