Справа № 203/730/15-а(2а/0203/41/2015)
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" листопада 2016 р. м. Київ К/800/44809/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого -Мойсюка М.І.,
суддів:Головчук С.В., Загороднього А.Ф.,

при секретарі - Крапивка Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної виконавчої служби України про скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, за касаційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року, -

у с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державної виконавчої служби України про скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

В обґрунтування позову зазначав, що підстав для стягнення виконавчого збору за виконавчим документом не було, а відтак прийняття відповідачем постанови порушує його права. Посилаючись на ці обставини просив про задоволення позову.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року позов задоволено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Сведбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором 2875953,46 гривень та судові витрати в сумі 3441 гривень.

В порядку примусового виконання судового рішення державним виконавцем 23 липня 2014 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору з позивача.

Задовольняючи позов суди виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Проте до такого висновку суди дійшли в порушення норм процесуального права з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Частиною четвертою статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про оскарження дій органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов цивільних судів.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Кіровський районний суд м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості за кредитним договором і судових витрат ухвалив в порядку цивільного судочинства.

Системний аналіз зазначеного дають підстави колегії суддів дійти висновку, що оскарження рішення дій чи бездіяльності щодо виконання судового рішення ухваленого в порядку цивільного судочинства не підлягає в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року №21-278а15.

Оскільки у справі, що розглядається суди помилково прийняли до свого провадження і розглянули справу, яка не відноситься до юрисдикції адміністративних судів, ухвалені в ній судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 223, 228, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Роз'яснити позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.І. Мойсюк

Судді: С.В. Головчук

А.Ф. Загородній