Справа № 803/1650/16
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року Справа № 803/1650/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мачульського В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті до Товариства з обмеженою відповідальністю «Реконбуд» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2016 року Державна служби України з безпеки на транспорті звернулась в суд з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Реконбуд» (далі - ТзОВ «Реконбуд», відповідач) про стягнення коштів в сумі 25935,29 грн., що еквівалентно 897,60 євро, плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, під час проведення 12 травня 2016 року документального габаритно-вагового контролю посадовими особами Управління Укртрансінспекції у Волинській області встановлено факт перевезення автомобілем IVECO Trakker AD410T44, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 згідно договору оренди транспортного засобу №1 від 01 лютого 2016 року - орендар ТзОВ «Реконбуд», вантажу із перевищенням вагових обмежень, визначених Правилами дорожнього руху України, без дозволу, виданого Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів. У зв'язку із чим, було складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0006432 від 12 травня 2016 року на підставі якого проведено Розрахунок №1 від 12 травня 2016 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд 897,60 євро. В свою чергу, відповідно до вимог Порядку №879, якщо рух транспортного засобу здійснюється без вищевказаних документів контролюючим органом стягується плата за проїзд. 06 жовтня 2016 року Управлінням Укртранспезпеки у Волинській області відповідачу було направлено лист про необхідність сплати грошових коштів в розмірі 897,60 євро, проте, відповідач дані кошти добровільно не сплатив.

Зважаючи на те, що визначена контролюючим органом плата за проїзд, відповідачем не оскаржена та в добровільному порядку, у встановлені чинним законодавством строки не сплачена, така набуває статусу заборгованості перед державним бюджетом України. Відтак, вказана заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.

У письмових запереченнях проти позову від 25 листопада 2016 року за №95 (а.с.55-59) відповідач позов не визнав, та просив в його задоволенні відмовити з огляду на таке.

На думку відповідача співробітники Управління Укртрансбезпеки у Волинській області протиправно, в порушення вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та Правил дорожнього руху розмістили та здійснили зупинку, перевірку і зважування транспортного засобу на пересувному пункті габаритно-вагового контролю на 40км+500м а/д Н-22, оскільки будь-яких тимчасових знаків, що дають можливість учасникам дорожнього руху ідентифікувати пункт габаритно-вагового контролю не встановлено.

Також позивач зазначає, що після зупинки транспортного засобу та перевірки документів у водія був безпідставно складений акт №073343 від 12 травня 2016 року, у якому вказувалось порушення, а саме: відсутній та неоформлений дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України у разі перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень. Проте, вищезазначений акт був складений працівниками Укртрансбезпеки поспішно та з порушенням вимог законодавства, оскільки ґрунтувався лише на ТТН №05 від 11 травня 2016 року згідно якої перевозився вантаж масою брутто 24,8 т, що не перевищує нормативні показники встановлені п.22.5 Правил дорожнього руху України, та власних переконаннях працівників позивача про перевищення вантажних нормативів. Це підтверджується чеком зважування від 12 травня 2016 року №02954 транспортного засобу ІVЕСО д.н.з. НОМЕР_1, що було проведено о 09 год. 58 хв., тобто після складання акту від 12 травня 2016 року №073343, що є безумовним та грубим порушенням порядку здійснення габаритно-вагового контролю. Окрім цього, працівниками позивача проігноровані вимоги пп. 4 п.4 Порядку взаємодії під час здійснення габаритно-вагового контролю, оскільки останніми не видана довідка результатів здійснення габаритно-вагового контролю, а необґрунтовано складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 12 травня 2016 року №0006432.

Разом з тим, в актах перевірки від 12 травня 2016 року №0006432, №073343 та розрахунку №1 від 12 травня 2016 року плати за проїзд зазначений суб'єкт, що перевіряється (платник) і щодо якого складені зазначені документи, а саме ОСОБА_1.

Відповідач звертає увагу суду на те, що працівниками Укртрансбезпеки на момент подачі позову було самовільно, без участі відповідача, виправлено у розрахунку №1 від 12 травня 2016 року плати за проїзд платника з ОСОБА_1 на ТзОВ «Реконбуд», що є грубим порушенням норм чинного законодавства. Отже, викладене вище дає право визнати дії працівників Управління Укртрансбезпеки протиправними та такими, що суперечать чинному законодавству.

Крім того, відповідач вказує, що зважування транспортного засобу відбувалося у русі та перевозився рідкий вантаж, що змінює розподіл навантаження - відхід вугілля (шлак), який є рухомим під час руху автомобіля, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що в свою чергу не дає можливості, за відсутності відповідної методики зважування, з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень. Також, відсутня будь-яка інформація щодо порядку здійснення зважування, а саме, якими вагами, у русі чи у статичному стані, у сукупності чи кожна вісь окремо, яким чином враховувався рідкий стан вантажу, позивачем не надано жодних інших документів, в яких би було зазначено, яким чином було здійснено зважування транспортного засобу.

До того ж, відповідач зауважує, що між ТзОВ «Реконбуд» та ОСОБА_2 був укладений цивільно-правовий договір (договір підряду) від 01 травня 2016 року №33 на перевезення сипучих матеріалів, відповідно до якого останній є само зайнятою особою а тому самостійно несе відповідальність за заподіяну шкоду.

На підставі вищезазначеного відповідач просить суд в задоволенні позову Державної служби України з безпеки на транспорті відмовити.

Представник відповідача в судове засідання 30 листопада 2016 року не прибув проте у клопотанні від 29 листопад 2016 року №97 відповідач просить суд розгляд справи проводити без участі представника товариства (а.с.80).

Позивач в судове засідання не прибув, на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.82).

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням вимог частини статей 41, 122 КАС України та у зв'язку із надходженням до судового засідання клопотань про розгляд справи у відсутності представників сторін (що є їх правом), судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до повного задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 травня 2016 року на автомобільному шляху національного значення Н-22 «Устилуг - Луцьк - Рівне на 40км+500м а/д Н-22» посадовими особами управління Укртрансінспекції у Волинській області було зупинено вантажний автомобіль марки IVECO Trakker AD410T44, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 на підставі договору оренди транспортного засобу №1 від 01 лютого 2016 року - орендар ТзОВ «Реконбуд» та проведено габаритно-ваговий контроль.

За результатами зважування даного транспортного засобу встановлено, що перевезення вантажу здійснюється з перевищенням вагових обмежень навантаження на здвоєну вісь 23,3 тонн при допустимих 16 тонн, що відображено в акті про перевірку від 12 травня 2016 року та акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0006432 від 12 травня 2016 року.

У зв'язку з чим складено розрахунок №1 від 12 травня 2016 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, яким відповідачу нараховано 897,60 євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку складає 25935,29 грн.

Відповідно до п. 26 Порядку №1567, власника транспортного засобу марки IVECO Trakker AD410T44, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, повідомленням №10/16 від 27 травня 2016 року запрошено розглядати справу на 06 червня 2016 року. Дане запрошення ОСОБА_1 отримала 30 травня 2016 року згідно відмітки на повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.20).

У відповідь на запрошення Управління Укртрансбезнеки у Волинській області, ФОП ОСОБА_1 листом №б/н від 01 червня 2016 року повідомила, що усі транспортні засоби, які належать останній на праві приватної власності передані в оренду іншим суб'єктам господарювання (а.с.21)

Па підставі листа ФОП ОСОБА_1 та договору оренди транспортного засобу №1 від 01 лютого 2016 року повідомленням №38/16 від 07 червня 2016 року ТзОВ «Реконбуд» було запрошено розглядати справу на 20 червня 2016 року. Дане запрошення адресат отримав 10 червня 2016 року згідно відмітки на повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.25,26).

У відповідь на запрошення Управління Укртрансбезнеки у Волинській області, ТзОВ «Реконбуд» листом №40 від 14 червня 2016 року повідомило про відсутність правових підстав прибуття на розгляд справи (а.с.23,24).

Листом №682/24/-16 від 23червня 2016 року Управління Укртрансбезнеки у Волинській області, повторно запросило ТзОВ «Реконбуд» розглядати справу на 11 липня 2016 року. Дане запрошення адресат отримав 29 червня 2016 року згідно відмітки на повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.25,26).

У відповідь на запрошення Управління Укртрансбезнеки у Волинській області, ТзОВ «Реконбуд», листом №42 від 01 липня 2016 року надіслав клопотання при перенесення розгляду справи на 14 липня 2016 року. (а.с.27).

Листом №772/24-16 від 07 липня 2016 року Управління Укртрансбезнеки у Волинській області повідомило ТзОВ «Рекопбуд» що справи про порушення розглядається не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Даний лист був направлений простою кореспонденцією та на електронну адресу: , та отриманий відповідачем згідно автоматичного повідомлення про отримання, надісланого з електронної адреси ТзОВ «Реконбуд» (а.с.28,29).

Судом встановлено, що постановою №015679 від 11 липня 2016 року до перевізника застосовано адміністративного-господарський штраф в сумі 1700,00 грн. та припис №028989 від 11 липня 2016 року, яким зобов'язано ТзОВ «Реконбуд» усунути виявлені порушення (а.с.30,31).

Управлінням Укртрансбезнеки у Волинській області, за наслідком розгляду справи про порушення транспортного законодавства від 12 травня 2016 року, рекомендованим листом з повідомленням №797/24-16 від 12 липня 2016 року на адресу відповідача направлено копію постанови про застосування адміністративного-господарського штрафу та припису. Даний лист адресат отримав 15 липня 2016 року згідно відмітки на повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.32).

Також, листом №1562/20-16 від 06 жовтня 2016 року Управління Укртрансбезнеки у Волинській області повідомило ТзОВ «Реконбуд» про заборгованість в розмірі 897,60 євро.( 33).

Однак, визначена контролюючим органом сума платежу відповідно до зазначеного розрахунку відповідачем у добровільному порядку не сплачена.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно із пунктом 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08 листопада 2006 року, органом державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, за плату, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, в розумінні підпункту 4 пункту 1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27 червня 2007 року (далі - Порядок № 879), габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пункту 3 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2011 року (далі - Правила №30) визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 року № 592 правонаступником майна, прав та обов'язків територіальних органів Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є Державна служба з безпеки на транспорті.

Відповідно до п.4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567, державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з пунктом 14 зазначеного Порядку рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567, передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

В свою чергу, із положень пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, випливає, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як передбачено частиною другою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з частини четвертої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно з пунктом 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30 березня 1994 року, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Із положень пункту 4 Правил №30 випливає, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв'язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10- 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі. Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансінспекції (пункт 31.1. Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27 червня 2007 р.).

Відповідно до пункту 31-1 Порядку №879. перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансінспекції.

Згідно пункту 26 Порядку №879 кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Положеннями пункту 27 Порядку №879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Із наведеного випливає, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов'язковим платежем, який дає право на рух великовагового транспортного засобу.

Крім того, відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Таким чином, з системного аналізу вказаних норм законів, суд прийшов до висновку, що відповідальності за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несуть саме перевізники, а не власники транспортних засобів за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього згідно з п.1.10 Розділу 1 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Відповідно до п.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 року №363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

При цьому, Додатком 7 до зазначених Правил затверджена форма товарно-транспортної накладної, в якій обов'язковою для заповнення графою визначено автомобільного перевізника.

З огляду на матеріали справи суд встановив, що згідно з товарно-транспортною накладною № 05 від 11 травня 2016 року, якою було оформлено перевезення вантажу та яка була отримана працівниками позивача під час перевірки, в графі автомобільний перевізник зазначено ТзОВ «Реконбуд», водій - ОСОБА_2 (а.с.65).

Відповідно до договору оренди ТЗ №1 від 01 лютого 2016 року ФОП ОСОБА_1 передала в користування ТзОВ «Реконбуд» транспортний засіб марки IVECO Trakker AD410T44, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на термін до 31 грудня 2016 року (а.с.18).

В свою чергу між відповідачам та ОСОБА_2 01 травня 2016 року було укладено цивільно-правовий договір №33 предметом якого є перевезення сипучих матеріалів на період з 01 травня 2016 року по 31 травня 2016 року (а.с.19).

Як вже було встановлено судом та зафіксовано в акті №0006432 від 12 травня 2016 року, транспортним засобом, який використовувався відповідачем на підставі договору оренди, було здійснено перевезення вантажу, при якому навантаження на здвоєну вісь становила 23,3 тонни, при нормативно допустимій 16 тонн.

За таких обставин контролюючим органом згідно розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №1 від 12 травня 2016 року нараховано відповідачу плату за проїзд в сумі 897,60 євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку складає 25 935,29 грн.

Враховуючи, що ТзОВ «Реконбуд» плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в добровільному порядку не сплачено, суд доходить висновку про наявність підстав для її стягнення.

Суд критично ставиться до доводів відповідача про технічну несправність вагового комплексу, оскільки позивачем до матеріалів долучено свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки № 34-00/3506 від 09 липня 2015 року, згідно якого не встановлено жодних обмежень для використання даних ваг виробництва «CHEKLODE FREEWEIGH» (Великобританія).

Таким чином, проходження повірки пересувними автомобільними вагами «CHEKLODE FREEWEIGH» свідчить про їх відповідність метрологічним та технічним вимогам та підтверджується відповідними документами, що в свою чергу спростовує доводи позивача про несправність вимірювальної техніки та відсутності документів на таку техніку.

У той же час посилання відповідача на відомості про стан товару, що перевозився, не береться судом до уваги, оскільки під час перевірки не досліджувалась кількість товару по накладних і його вага, а проводилось зважування транспортного засобу разом із завантаженим товаром в цілому без розвантажування.

Крім того, частиною другою статті 2 Закону України «Про транспорт» визначено, що нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов'язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.

Зазначена законодавча норма кореспондується з положеннями статті 1187 Цивільного кодексу України в якій вказано, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Тобто, саме на особу, яка на законній правовій підставі володіє транспортним засобом, покладений тягар відповідальності за дотримання транспортного законодавства.

Стосовно доводів відповідача, що ОСОБА_2 повинен нести відповідальність за заподіяну шкоду під час перевезення вантажу, суд враховує правову позицію, яка викладена у постанові Верховного суду України від 16 грудня 2015 року №6-688цс15 у якій суд дійшов висновку про те, що лише правочин про відчуження або передачу у користування (найм) транспортного засобу може бути належним доказом вибуття його з законного володіння позивачем.

Слід зазначити, що постанови Верховного суду України в силу вимог статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України мають враховуватися всіма судами України при винесенні рішень.

В розглядуваному випадку між ФОП ОСОБА_1 та ТзОВ «Реконбуд» був укладала правочин про надання в оренду транспортного засобу, отже, саме відповідач несе повний тягар відповідальності за транспортний засіб а не водій ОСОБА_2

У відповідності до норм статей 11 та 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 86 КАС України).

За сукупністю наведених обставин, враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, які відповідачем не спростовані, а відтак, підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 3,11,17,71,122,158,160,162,163,186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про автомобільний транспорт», Закону України «Про дорожній рух», Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2011 року № 30, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Реконбуд» (45400, Волинська область, місто Нововолинськ, 5-й Мікрорайон, будинок 13, офіс 2, ) на користь Державної служби України з безпеки на транспорті кошти в сумі 25 935,29 грн. (двадцять п'ять тисяч дев'ятсот тридцять п'ять гривень двадцять дев'ять копійок), що еквівалентно 897,60 євро (відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку), в дохід державного бюджету України (отримувач коштів УК у Локачинському районі, Локачинський район 22160100, р/р 0187 в ГУ ДКСУ у Волинській області, МФО 803014, ).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський