Справа № 814/997/16
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/997/16

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Запорожана Д.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря Колеснікова-Горобець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сила Росту» на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сектору з питань державної реєстрації прав Казанківської районної державної адміністрації, треті особи товариство з обмеженою відповідальністю «Сила Росту», товариство з обмеженою відповідальністю «Агроальянс», про скасування рішення, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Сектору з питань державної реєстрації прав Казанківської районної державної адміністрації (правонаступник реєстраційної служби Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області), в якому просила суд: скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер 13211949 від 21.05.2014р., на підставі якого здійснена державна реєстрація права оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, за договором оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та ТОВ «Сила Росту»; скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 6,40 га, кадастровий номер НОМЕР_1, за договором оренди між позивачем та ТОВ «Сила Росту».

Позов обґрунтовувала тим, що в червні 2014 року їй стало відомо, що реєстраційна служба Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області зареєструвала право оренди земельної ділянки площею 6,40 га на підставі договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, який укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Сила Росту», без її відома та бажання, а також незважаючи на те, що земельна ділянка вже передана позивачем в орендне користування ТОВ «Агроальянс» та договір оренди землі зареєстровано в березні місяці 2012 року. Державний реєстратор, в порушення ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», здійснив державну реєстрацію права оренди землі на відсутності оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, а також в порушення ч.2 ст.9 Закону не здійснив запиту щодо інформації про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013р., у зв'язку з чим допустив подвійну реєстрацію права оренди на земельну ділянку.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.08.2016р. позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ТОВ «Сила Росту» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

В своїй скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції зобов'язаний був закрити провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст.157 КАС України, оскільки заявлені позивачем позовні вимоги вже були предметом розгляду у справі №814/3015/14, в задоволенні яких ОСОБА_1 відмовлено постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.11.2014р., яка набрала законної сили.

Також, апелянт посилається на те, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що згідно ч.2 ст.11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» забороняється втручання будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка (пай) площею 6,40 га, яка знаходиться в межах території Казанківської селищної ради, що підтверджується державним актом серії НОМЕР_3, виданим 14.02.2006р., кадастровий НОМЕР_1. (т.1 а.с.16)

14 грудня 2011 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агроальянс» укладено строком на 5 років договір оренди земельної ділянки НОМЕР_2, який зареєстровано відділом Держкомзему у Казанківському районі 15.03.2012р. за №00593. (т.1 а.с.9-11)

З матеріалів справи, також, вбачається, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2013р. у справі №2а-2143/12/1470, серед іншого, визнано протиправною бездіяльність відділу Держкомзему у Казанківському районі Миколаївської області щодо відмови в реєстрації договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Сила Росту», та зобов'язано відділ Держкомзему у Казанківському районі Миколаївської області провести державну реєстрацію договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1. та ТОВ «Сила Росту». (т.1 а.с.123-127)

05.12.2013р. ОСОБА_1 звернулася до Реєстраційної служби Казанківського районного управління юстиції із заявою, в якій просила не реєструвати на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2013р. у справі №2а-2143/12/1470 договору оренди землі із ТОВ «Сила Росту», зазначивши, що вона не укладала договорів з вказаним товариством та не має бажання передавати належну їй земельну ділянку в орендне користування ТОВ «Сила Росту». (т.1 а.с.17)

15.05.2014р. Реєстраційна служба Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області зареєструвала право оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, за ТОВ «Сила Росту» на підставі договору з ОСОБА_1 від 10.12.2007р. строком дії 10 років. (т.1 а.с.22)

Зазначена реєстрація проведена на виконання вимоги державного виконавця від 07.04.2014р. за №021-24/2201 щодо примусового виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2013р. по справі №2а-2143/12/1470.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 6,40 га, кадастровий номер НОМЕР_1, за договором оренди між позивачем та ТОВ «Сила Росту», дійшов висновку, що при здійсненні державної реєстрації договору оренди земельної ділянки між ТОВ «Сила Росту» та ОСОБА_1 відповідачем порушені вимоги пункту 6 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. За висновками суду першої інстанції, державний реєстратор, як суб'єкт владних повноважень, повинен вчиняти дії щодо недопущення подвійної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, в тому числі з'ясовувати наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013р.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном.

Встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень є складовою порядку здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень відповідно до п.2 ч.1 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно пункту 6 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, у разі, якщо заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Верховний Суд України у постанові від 30 березня 2016 року (справа №21-1434а15), розглядаючи заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 03.04.2015р. у даній справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 КАС України, дійшов правового висновку, що одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Подання для державної реєстрації права оренди на земельну ділянку документів, зокрема тих, які є невід'ємною частиною договору оренди цієї ділянки, на підставі яких заявлене право вже зареєстровано у Державному реєстрі прав за іншою особою, є передбаченою у статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для відмови у державній реєстрації зазначеного права.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Апеляційний суд не вбачає підстав відходити від вказаної правової позиції Верхового Суду України, яку, до того ж, висловлено безпосередньо при розгляді спірних правовідносин, які виникли між ОСОБА_1 та Реєстраційною службою при здійснені державної реєстрації права оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, за договором оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та ТОВ «Сила Росту».

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з Миколаївським окружним адміністративним судом, що при здійсненні державної реєстрації договору оренди земельної ділянки між ТОВ «Сила Росту» та позивачем відповідачем порушені вимоги пункту 6 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Апеляційний суд критично ставиться до доводів апелянта, що спірна реєстрація була вчинена на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2013р. по справі №2а-2143/12/1470, оскільки встановивши факт наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами, державний реєстратор не був позбавлений можливості звернутися до суду, який постановив відповідне рішення, з заявою про його роз'яснення та встановлення способу і порядку його виконання, зазначивши в ній про наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами.

Також, апеляційний суд не бере до уваги посилання апелянта на наявність рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав, яке набрало законної сили, зокрема постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.11.2014р. у справі №814/3015/14, оскільки вказану постанову скасовано постановою Верховного Суду України від 30 березня 2016 року.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана відповідна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст. 200 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 196, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 ч.5 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сила росту» залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено 01.12.2016р.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Запорожан Д.В.

Шляхтицький О.І.