Справа № 344/12540/16-а
Суддя: Домбровська Г. В.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/572/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: Домбровської Г.В.

при секретарі с/з: Устинській Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання протиправною та скасування постанови про

закінчення виконавчого провадження

У судовому засіданні 01 грудня 2016 року відповідно до пункту 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину Постанови.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И

ОСОБА_3 (надалі - «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (надалі - «Відповідач») про визнання протиправною та скасування Постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04 серпня 2016 року про закінчення виконавчого провадження №50160000 за виконавчим листом, виданим 30 жовтня 2015 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області згідно з Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року у справі №0907/2-а-5226/2011 про зобов'язання Служби безпеки України здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги, призначеної ОСОБА_5 як інваліду І групи.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Зокрема, позовні вимоги мотивовані тим, що постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04 серпня 2016 року про закінчення виконавчого провадження №50160000 за виконавчим листом, виданим 30 жовтня 2015 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, - є протиправною, оскільки її прийнято передчасно та з порушенням вимог чинного законодавства України про виконавче провадження.

Як зазначила представник Позивача в судовому засіданні, підставою для закінчення спірного виконавчого провадження стало взяття державним виконавцем до уваги виключно арифметичних розрахунків боржника Служби безпеки України, без належної їх перевірки, що призвело до передчасного закінчення виконавчого провадження.

Представник Відповідача - Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, - в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила та просила відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в письмових запереченнях на позов.

Зокрема, обґрунтовуючи безпідставність позовних вимог, представник Відповідача покликалася на те, що при винесенні оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України.

Крім того, представник Відповідача в судовому засіданні зазначила про те, що відповідно до вимог чинного законодавства державний виконавець не вправі ставити під сумнів інформацію, яка підписана уповноваженими на те особами та скріплена гербовими печатками відповідної установи, а тому лист Служби безпеки України по фактичне виконання судового рішення було розцінено державним виконавцем як відповідне документальне підтвердження, яке має доказову силу стосовно факту виконання постанови державного виконавця та виконавчого документа в цілому.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення Позивача та її представника, представника Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до частини 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року у справі №0907/2-а-5226/2011 позов задоволено частково; визнано протиправними дії Служби безпеки України щодо виплати ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги її чоловіка ОСОБА_5 як інваліда І групи внаслідок виконання обов'язків військової служби без врахування дійсного розміру посадового окладу, окладу за військове звання, процентної набавки за вислугу років, надбавки за умови режимних обмежень, надбавки за оперативно-розшукову діяльність, надбавки за особливо важливі завдання і премії; зобов'язано Службу безпеки України здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги, призначеної ОСОБА_5 як інваліду І групи внаслідок виконання обов'язків військової служби, з врахуванням розміру посадового окладу, окладу за військове звання, процентної набавки за вислугу років, надбавки за умови режимних обмежень, надбавки за оперативно-розшукову діяльність, надбавки за особливо важливі завдання і премії та виплатити дану грошову допомогу ОСОБА_3 з врахуванням виплачених сум.

29 січня 2016 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області на виконання вищезазначеної постанови було видано Виконавчий лист про зобов'язання Службу безпеки України здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги, призначеної ОСОБА_5 як інваліду І групи внаслідок виконання обов'язків військової служби, з врахуванням розміру посадового окладу, окладу за військове звання, процентної набавки за вислугу років, надбавки за умови режимних обмежень, надбавки за оперативно-розшукову діяльність, надбавки за особливо важливі завдання і премії та виплатити дану грошову допомогу ОСОБА_3 з врахуванням виплачених сум.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на час винесення оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження).

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На підставі заяви ОСОБА_3 головним державним виконавцем відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було відкрито виконавче провадження ВП №50160000 з виконання виконавчого листа №0907/2-а-5226/2011, виданого 29 січня 2016 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про зобов'язання Службу безпеки України здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги, призначеної ОСОБА_5 як інваліду І групи внаслідок виконання обов'язків військової служби, з врахуванням розміру посадового окладу, окладу за військове звання, процентної набавки за вислугу років, надбавки за умови режимних обмежень, надбавки за оперативно-розшукову діяльність, надбавки за особливо важливі завдання і премії та виплатити дану грошову допомогу ОСОБА_3 з врахуванням виплачених сум.

15 березня 2016 року представник Служби безпеки України звернувся до державного виконавця із заявою, в якій, посилаючись на те, що ОСОБА_5 на день звільнення не отримував надбавки за оперативно-розшукову діяльність та надбавки за особливо важливі завдання (зарахування розміру яких слід здійснити на виконання постанови суду), просив звернутися до суду із заявою про встановлення способу і порядку виконання судового рішення, зокрема, шляхом встановлення розміру грошового забезпечення за надбавку за оперативно-розшукову діяльність та надбавку за особливо важливі завдання в нульовому розмірі.

У квітні 2016 року головний державний виконавець відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із заявою про встановлення або зміну способу та порядку виконання рішення суду, в якій просила змінити порядок та спосіб виконання рішення суду, зокрема, шляхом встановлення розміру грошового забезпечення ОСОБА_5 за надбавку за оперативно-розшукову діяльність та надбавку за особливо важливі завдання в нульовому розмірі.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 травня 2016 року в задоволенні заяви головного державного виконавця відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зміну способу і порядку виконання рішення відмовлено.

Листом від 14 липня 2016 року №21/3/2-3360 Фінансово-економічне управління Служби безпеки України повідомило головного державного виконавця відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про здійснення перерахунку одноразової грошової допомоги ОСОБА_3, виходячи з таких видів грошового забезпечення ОСОБА_5, що визначені в рішенні суду:

посадовий оклад (підвищений посадовий оклад) - 420 грн.,

оклад за військовим званням (полковник) - 135 грн.,

надбавка за вислугу років (30% від посадового окладу та окладу за військовим званням) - 166,50 грн.,

надбавка за службу в умовах режимних обмежень (10% від посадового окладу) - 42 грн.,

надбавка за оперативно-розшукову діяльність - 0%,

надбавка за особливо важливі завдання - 0%,

премія (40% від посадового окладу, окладу за військовим званням та вищевказаних надбавок) - 305,40 грн.

Відтак, як зазначено у вищевказаному листі, сума одноразової грошової допомоги, обрахованої відповідно до рішення суду, не є більшою розміру тієї суми допомоги, яка вже була виплачена СБ України у 2008 році, що унеможливлює здійснити доплату різниці суми одноразової грошової допомоги.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження від 04 серпня 2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №0907/2-а-5226/2011, виданого 29 січня 2016 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про зобов'язання Службу безпеки України здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги, призначеної ОСОБА_5 як інваліду І групи внаслідок виконання обов'язків військової служби, з врахуванням розміру посадового окладу, окладу за військове звання, процентної набавки за вислугу років, надбавки за умови режимних обмежень, надбавки за оперативно-розшукову діяльність, надбавки за особливо важливі завдання і премії та виплатити дану грошову допомогу ОСОБА_3 з врахуванням виплачених сум, - закінчено у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду.

Вважаючи вищевказану постанову Відповідача про закінчення виконавчого провадження протиправною, Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В той же час, в частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України законодавцем закріплено загальні критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені та є усталеними у практиці європейських країн. Суб'єкти владних повноважень повинні враховувати ці критерії-принципи, приймаючи рішення, вчиняючи дії, чи допускаючись бездіяльності.

Таким чином, завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

До того ж, відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принцип законності кореспондує положенню частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до вимог якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

«На підставі» означає, що суб'єкт владних повноважень: 1) повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. Під встановленими законом повноваженнями прийнято розуміти як ті, на наявність яких прямо вказує закон, так і повноваження, які є необхідними для реалізації суб'єктом владних повноважень своїх функцій (завдань).

«У спосіб» означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Іншими словами, при виконанні поставлених перед адміністративним судочинством завдань адміністративний суд перевіряє законність та обґрунтованість реалізації органом публічної адміністрації, його посадовою чи службовою особою компетенції (наданих законом повноважень). Критеріями такої перевірки є: відповідність оскаржуваного акта приписам, що встановлені у законі; дотримання органом меж повноважень, наданих йому законом; дослідження органом передбачених у законі обставин, що є підставою прийняття акта; збереження чинності законом, на основі якого прийнято акт; відсутність спотворення змісту закону, що покладений в основу рішення; додержання правил, строків, форми та процедури прийняття акта.

Як випливає зі змісту Постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження від 04 серпня 2016 року, підставою для закінчення виконавчого провадження став висновок державного виконавця про фактичне виконання рішення суду.

При цьому, в мотивувальній частині даної постанови державний виконавець посилається виключно на лист Служби безпеки України 14 липня 2016 року №21/3/2-3360, і саме викладена в даному листі інформація боржника стала підставою для закінченні виконавчого провадження.

Так, відповідно до пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом

При цьому, як встановлено Судом, Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року у справі №0907/2-а-5226/2011 позов задоволено частково, та, зокрема, зобов'язано Службу безпеки України здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги, призначеної ОСОБА_5 як інваліду І групи внаслідок виконання обов'язків військової служби, з врахуванням розміру посадового окладу, окладу за військове звання, процентної набавки за вислугу років, надбавки за умови режимних обмежень, надбавки за оперативно-розшукову діяльність, надбавки за особливо важливі завдання і премії та виплатити дану грошову допомогу ОСОБА_3 з врахуванням виплачених сум.

Зі змісту мотивувальної частини Постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року у справі №0907/2-а-5226/2011 вбачається, що суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків:

«Як вбачається з протоколу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за пенсійною справою (СБУ) від 07.10.2010 року членам сім'ї ОСОБА_5 призначено пенсію по втраті годувальника. Для розрахунку її розміру враховано посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 30%, надбавка за умови режимних обмежень, допуск ф.2 15%, надбавка за оперативно-розшукову діяльність 20%, надбавка за особливо важливі завдання 40%, премія 10%.

З листа Фінансово-економічного управління, яким відмовлено в перерахунку розміру одноразової допомоги, слідує, що для розрахунку розміру одноразової допомоги позивачу не враховані щомісячні додаткові види грошового забезпечення, а саме надбавка за умови режимних обмежень, допуск ф.2 - 15%, надбавка за оперативно-розшукову діяльність - 20%, надбавка за особливо важливі завдання - 40%, премія - 10%.

А отже, розмір сплаченої відповідачем суми одноразової грошової допомоги не відповідає розміру, встановленому ст.9 Закону України № 2011-XII».

Таким чином, Суд звертає увагу на те, що в Постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року у справі №0907/2-а-5226/2011 судом було зазначено конкретний розмір надбавки за оперативно-розшукову діяльність (20%) та надбавки за особливо важливі завдання (40%), які повинні були враховуватися при розрахунку розміру одноразової грошової допомоги, що підлягає виплаті Позивачу.

Проте, державний виконавець, всупереч вимогам закону, даній обставині не дала жодної правової оцінки, як і не перевірила належним чином інформацію, викладену в Листі Фінансово-економічного управління Служби безпеки України від 14 липня 2016 року №21/3/2-3360.

Суд також звертає увагу на те, що в якості додатків до Листа від 14 липня 2016 року №21/3/2-3360 Фінансово-економічне управління Служби безпеки України надало державному управлінню Довідку від 28 березня 2016 року №21/2/2-Ш-2/5 про розмір грошового забезпечення станом на 06.08.2007 року (на день звільнення зі служби) ОСОБА_5, зміст якої суперечить відомостям, викладеним у вказаному листі.

Проте дана обставина залишилася поза увагою державного виконавця.

В контексті зазначеного Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на час здійснення виконавчих дій у спірному виконавчому провадженні) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; 4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна; 8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; 9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа; 10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції;12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, поліцейських, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку; 15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; 16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; 18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; 19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Обов'язки і права виконавців відповідно до чинної станом на час розгляду даної адміністративної справи редакції Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано статтею 18 даного закону.

За таких обставин, враховуючи все вищевикладене в сукупності, Суд дійшов висновку про те, що Постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04 серпня 2016 року про закінчення виконавчого провадження є передчасною та такою, що прийнята державним виконавцем з порушення вимог закону про виконавче провадження, а тому Суд знаходить підстави для визнання такої постанови протиправною та її скасування.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 99, 100, 158-163, 181 254 КАС України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати Постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04 серпня 2016 року про закінчення виконавчого провадження №50160000 за виконавчим листом, виданим 30 жовтня 2015 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області на виконання Постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року у справі №0907/2-а-5226/2011.

3. Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору в сумі 551,20 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя Домбровська Г.В.