Справа № 158/2389/16-а
Суддя: Корецька В. В.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/2389/16-а
Провадження № 2-а/0158/98/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

29 листопада 2016 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області

у складі: головуючого судді - Корецької В.В.

при секретарі - Процик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ківерцівської міської ради Волинської області про скасування постанови №б/н від 12.09.2016 року,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Ківерцівської міської ради Волинської області про скасування постанови №б/н від 12.09.2016 року.

В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що постановою адміністративної комісії Ківерцівської міської ради Волинської області від 12.09.2016 року на нього було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за відсутність договору на вивіз твердих побутових відходів.

Вважає що зазначена постанова є незаконною та протиправною і підлягає скасуванню, оскільки будь яких фактів засмічення прибудинкової території чи зберігання відходів в неналежному місці не було встановлено.

Крім того, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ним надавались пояснення, що в звязку з перебуванням останнього та членів його родини на роботі в денний час, а в вечірній на підсобному господарстві за межами міста, у них не завжди є можливість фасування та винесення сміття на спецмашину, тому йому зручніше фасувати та вивозити сміття на сміттєзвалище в с. Заброди, Ківерцівського району Волинської області самостійно, власним автотранспортом. Тим більше, що за вивіз сміття він щоразу сплачує кошти згідно талонів, однак його пояснення залишились поза увагою.

Оскільки на засіданні адмінкомісії він не був присутній, тому ознайомившись з таким рішенням він 21.09.2016 року оскаржив дану постанову до виконкому міської ради.

02.11.2016 року рішенням виконавчого комітету Ківерцівської міської ради в задоволенні його заяви відмовлено, залишено в силі постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ківерцівської міської ради від 12.09.2016 року №б/н, тому просить скасувати вищевказану постанову про накладення на нього адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за порушення ст. 152 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої позов підтримує, просить його задоволити та проводити розгляд справи у його відсутності /а.с.16/.

Представник відповідача від Ківерцівської міської ради в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у його відсутності, щодо вирішення справи поклався на розсуд суду /а.с.15/.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що з постанови від 12.09.2016 року, винесеної адміністративною комісією Ківерцівської міської ради Волинської області вбачається, що за відсутність договору на вивіз твердих побутових відходів ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, в зв'язку з чим на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. /а.с.8/.

Згідно рішення Виконавчого комітету Ківерцівської міської ради Волинської області №87 від 02.11.2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено, а постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ківерцівської міської ради від 12.09.2016 року про накладення штрафу залишити чинною /а.с.9/.

Судом досліджено та встановлено, що позивач ОСОБА_1 самостійно вивозить сміття на сміттєзвалище в с. Заброди, Ківерцівського району Волинської області, оскільки даний факт підтверджується розрахунковими квитанціями № №964497, 512811, 949256, 949311, які виписуються безпосередньо при вигрузці сміття /а.с.10/.

Разом з тим ст. 152 КУпАП передбачає відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів і не передбачає відповідальності за не укладення договору зі спеціалізованою організацією на вивезення побутових відходів.

Вимога про укладення договору є незаконною, суперечить основам цивільного права, оскільки згідно ст. ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, при цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Ця умова є однією із загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину. В протилежному випадку такий правочин визнається недійсним. Тому примус у вигляді адміністративної відповідальності за ухилення від укладення договору на послуги щодо поводження з побутовими відходами є неприпустимим.

Жодним із Законів, до яких відсилає ст. 152 КУпАП, зокрема ст. 42 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ст. 42 Закону України «Про відходи», ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачено відповідальності за не укладення договору на надання послуг.

Крім того, в п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яким передбачено обов'язок на укладення договору, мова йде про споживачів послуг, а не про власників, наймачів, користувачів, у тому числі орендарів житлових будинків (земельних ділянок) приватної власності, які не є споживачами послуг.

Згідно Закону України «Про захист прав споживачів» право вибору бути споживачем чи ні належить виключно фізичній особі і цей вибір є вільним. Відповідно ст. 1 цього Закону споживачем є фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Таким чином, саме громадянин визначає бути йому споживачем чи ні.

На підставі ст.5 вищезазначеного Закону держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності.

З огляду на вищенаведене суд вважає що в діях ОСОБА_1, який не уклав договір відсутня подія адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, в звязку з чим справа щодо останнього підлягає закриттю, чого адміністративною комісією в порушення вимог ст. 280 КУпАП зроблено не було.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідачами по справі не надано суду доказів, передбачених ст. 251 КУпАП на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення, суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, в зв'язку з чим притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є безпідставним, а оскаржувана постанова є незаконною і підлягає скасуванню.

Відповідно ч. 1 ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема на правову допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 5 ст. 288 КУпАП України, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Відтак, судовий збір в сумі 551, 20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 14-1 КУпАП, ст. ст. 9-12, 7-72, 158-163, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ківерцівської міської ради Волинської області про скасування постанови №б/н від 12.09.2016 року - задовольнити.

Постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ківерцівської міської ради Волинської області від 12.09.2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за порушення ст. 152 КУпАП - скасувати.

Стягнути з Ківерцівської міської ради Волинської області в користь держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету України судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а особою яка була відсутня в судовому засіданні протягом цього ж часу з моменту отримання її копії.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька