Справа № 607/9616/16-а
Суддя: Воробель Н. П.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.11.2016 Справа №607/9616/16-а

Тернопільський міськрайонний суд в складі:

головуючої судді Воробель Н.П.;

за участі секретаря Зубко О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Тернополі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому заявляє вимогу про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ДР № 087710 від 27 серпня 2016 року, згідно якої її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Аргументуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначила, що спірну постанову вважає незаконною, оскільки у описаний в ній час та місці вона здійснила зупинку за дорожнім знаком 5.41.2 «Кінець пункту зупинки автобуса», тобто більше ніж 30 м від дорожнього знака 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса». Інспектор поліції не здійснював заміру відстані від знаку 5.41.1 до її автомобіля. Окрім цього в ПДР України не існує знаку 5.41, як про це зазначив поліцейський, а є дорожній знак 5.41.1.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вказані вимоги підтримала із зазначених у позові мотивів. У судовому засіданні додала, що в порушення вимог КУпАП винесенню спірної постанови фактично не передував розгляд справи про адміністративне правопорушення, оскільки не проводились заміри, не опитувались свідки іт.п.

Представник відповідача - ОСОБА_2 у судовому засіданні позову не визнала, проти його задоволення заперечила, вказала, що постанова винесена відповідно до норм чинного законодавства.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, покази свідка, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з огляду на наступне:

згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДР № 087710 від 27 серпня 2016 року, ОСОБА_1 27 серпня 2016 року о 09 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Passat Variant, н.з. НОМЕР_1, вулицею Живова, 32, у м. Тернополі, здійснила зупинку ближче 30 м до д.з. 5.41 «Пункт зупинки автобуса», чим порушила п. 15.9 е ПДР України.

Вказаною постановою позивачка притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та на неї накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом - ч. 1 ст. 7 КУпАП.

Ч. 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до розділу 33 ПДР України дорожній знак:

5.41.1 - «Пункт зупинки автобуса». Знак позначає початок посадкового майданчика автобуса;

5.41.2 - «Кінець пункту зупинки автобуса». Знак може встановлюватися в кінці посадкового майданчика пункту зупинки автобуса.

Отож, ці два знаки разом окреслювати межі посадкового майданчика.

Пунктом 15.9 (е) ПДР визначено, що зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Тобто, «зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків» означає, що така зупинка заборонена як за 30 м до початку цього майданчика, так і 30 м після його закінчення.

Отож, для вірної кваліфікації дій потенційного правопорушника насамперед слід визначати, чи є у місці його зупинки посадковий майданчик, який окреслюється наявністю одразу двох дорожніх знаків - 5.41.1 та 5.41.2, чи такого майданчика немає, а є лише знак зупинки маршрутних транспортних засобів - 5.41.1.

На ділянці дороги, де мали місце описані у спірній постанові події, посадковий майданчик є, позаяк його межі окреслені дорожніми знаками 5.41.1 та 5.41.2.

Про це позивачка зазначила у своєму позові та підтвердила у судовому засіданні. Також вказаний факт визнала і представник відповідача. Враховуючи таке визнання сторонами, ця обставина не підлягає доказуванню в силу ч. 3 ст. 72 КАС України, оскільки жодна із сторін проти цього не заперечує; сумнівів щодо достовірності та добровільності такого визнання не виникає.

З наданого позивачкою фото вбачається, що автомобіль позивачки був розташований в безпосередній близькості до дорожнього знака 5.41.2 «Кінець пункту зупинки автобуса».

Також про це вказала і свідок ОСОБА_3, яка зазначила, що є матірю позивачки; у той помітила авто дочки, яке було припарковано перед дорожнім знаком «Зупинку заборонено» і 0,5 м. після дорожнього знака «Кінець пункту зупинки автобуса».

Отже позивачка здійснила зупинку ближче 30 м до дорожнього знака «Кінець пункту зупинки автобуса», що є порушенням п. 15.9 (е) ПДР України.

Саме за порушення цього пункту ПДР України - 15.9.(е), її і було притягнено до адміністративної відповідальності.

Твердження позивачки про невірне зазначення поліцейським назви дорожнього знака «Пункт зупинки автобуса», як підстава для скасування спірної постанови, судом відкинуті, оскільки сам по собі даний факт не нівелює вчиненого нею проступку.

Щодо відсутності замірів, то і ці посилання ОСОБА_1 до уваги судом не взяті, оскільки дослідженими у судовому засіданні доказами встановлено, що факт зупинки керованого позивачкою автомобіля ближче 30 м. від кінця посадкового майданчика для маршрутних транспортних засобів є очевидним і беззаперечним.

Посилання позивачки на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення фактично не відбувався, до уваги судом не взяті, оскільки дії поліцейського відповідали ч. 4 ст. 258 КУпАП.

Таким чином в результаті судового розгляду повністю спростовано твердження позивачки про необґрунтованість спірної постанови, а тому вона законна і скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 70, 71, 94, 122, 158 - 163, 1712 КАС України, ч. 1 ст. 122, ст. 245, ч. 1 ст. 247, ст. 251, ч. 1 ст. 254, ст.ст. 280, 293 КУпАП, п. 15.9 (е) ПДР України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10 жовтня 2001 р.,-

постановив:

у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на дану постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання її копії до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуюча суддяН. П. Воробель