Справа № 806/5599/14
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року м. Київ К/800/40193/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий);
Кравцова О.В., Сороки М.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «СЕНАТОРАВТО» на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СЕНАТОРАВТО» до Житомирської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості товару, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «СЕНАТОРАВТО» (далі - позивач) звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирської митниці Міндоходів (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митої декларації № 101050000/2013/00056 від 19 липня 2013 року та рішення про коригування митної вартості товару № 101050000/2013/300040/1 від 19 липня 2013 року.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що відповідачу для митного оформлення товару були надані всі необхідні документи, які підтверджували митну вартість товару за ціною договору.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, позивач просить оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення адміністративного позову.

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши оскаржувані рішення судів та матеріали справи в межах доводів касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами, 19 липня 2013 року позивачем було заявлено до митного оформлення отриманий від Компанії ISMODA MODERN RAYLI PERDE SISTEMLERI TEKSTIL IMALAT TTH. IHR. SAN. TIC. LT. STI. (Туреччина) товар: внутрішні шторки, непрозорі із синтетичних волокон (еластан 15%, поліестер 85%) для автомобілів різних моделей (до складу комплекту входять: шторки, полозки, кріплення) та подано до Житомирської митниці митну декларацію №101050000/2013/003035.

Заявлена митна вартість товару по вантажно-митній декларації №101050000/2013/003035 від 19 липня 2013 року відповідно до інвойсу №620610-611 від 9 липня 2013 року складала 54055,00 доларів США.

Відповідач, не погоджуючись із визначеною декларантом митною вартістю товарів у вантажно-митних деклараціях запропонував позивачу додатково надати документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інші документи, які можуть бути використані для підтвердження відомостей, заявлених у ДМВ, що підтверджують митну вартість товарів, які надані не були.

Відповідачем було встановлено, що документи, подані для митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що фактично сплачена за товар.

За результатами проведеної консультації було встановлено, що метод 2а не може бути застосований у зв'язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні товари. Митна вартість, визначена за методом 2б, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях - на основі МД №204050001/3/9082 від 3 липня 2013 року, з урахуванням коригувань на обсяг партії подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови тощо, що відповідає принципам і критеріям, визначеним Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. За інформацією, яка наявна у митного органу, вартість подібних (аналогічних) товарів є вищою в порівнянні з митною вартістю оцінюваних товарів.

Рішенням Житомирської митниці від 19 липня 2013 року №/2013/300040/1 митну вартість імпортованих товарів скориговано за другорядним методом 2б та визначено митну вартість товару у розмірі 49248,47 доларів США.

Коригування митної вартості товару стало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 19 липня 2013 року №101050000/2013/00056.

13 серпня 2013 року позивач звернувся до митного органу із заявою про перегляд рішення про коригування митної вартості, надавши документи, які надавались при митному оформленні:

- прайс-лист № б/н від 20 травня 2013 року на даний вид товару від фірми ISMODA MODERN RAYLI PERDE SISTEMLERI TEKSTIL IMALAT TTH. IHR. SAN. TIC. LT. STI. (Туреччина);

- копії митної декларації країни відправлення (експортна ВМД №13160100ЕХ040816 від 9 липня 2013 року на двох аркушах);

- копію інвойса №620610-611 від 9 липня 2013 року;

- копію сертифіката про походження товару форми А №В0718773 від 9 липня 2013 року;

- копію платіжного доручення в іноземній валюті №539 від 12 липня 2013 року;

- копію договору №ДГ- 01/07/13 від 1 липня 2013 року на перевезення вантажів автомобільним транспортом;

- копію довідки про транспортні витрати №1 від 15 липня 2013 року;

- копію CMR А №000253 від 9 липня 2013 року;

- лист від виробника і постачальника - фірми ISMODA MODERN RAYLI PERDE SISTEMLERI TEKSTIL IMALAT TTH. IHR. SAN. TIC. LT. STI. (Туреччина) №б/н від 9 липня 2013 року про характеристику шторок автомобільних, їх комплектацію, кількість, пакування, розмір та об'єм, що були поставлені згідно з інвойсом №620610-611 від 9 липня 2013 року;

- копію контракту №21/11/12 від 21 листопада 2012 року з ISMODA MODERN RAYLI PERDE SISTEMLERI TEKSTIL IMALAT TTH. IHR. SAN. TIC. LT. STI. (Туреччина), - а також додатково копію каталогу на аналогічний вид товару від виробника (експортера) ISMODA MODERN RAYLI PERDE SISTEMLERI TEKSTIL IMALAT TTH. IHR. SAN. TIC. LT. STI.

Відповідачем 19 серпня 2013 року надано лист-відповідь №9/2/9/1712 про те, що подані додаткові документи містять розбіжності, а тому не можуть слугувати підставою для скасування рішення №/2013/300040/1 від 19 липня 2013 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про те, що під час митного контролю у відповідача виникли обґрунтовані сумніви щодо вартості імпортованого товару, у зв'язку з чим відповідач запропонував декларанту надати письмові документи для підтвердження митної вартості. Оскільки декларантом не виконано поставлені вимоги, то відповідач, відповідно до митного законодавства, обґрунтовано прийняв оскаржувані рішення та картки відмови в митному оформленні.

Вищий адміністративний суд України погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною другою статті 52 Митного кодексу України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин першої, другої статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Митниця має повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності визначення митної вартості товару, однак такі повноваження мають бути реалізовані лише за наявності обґрунтованих підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, під час митного контролю у відповідача виникли обґрунтовані сумніви щодо вартості імпортованого товару, а саме: на інвойсі №620610-611 від 9 липня 2013 року та прайс-листі №б/н від 20 травня 2013 року відбиток печатки продавця відрізняється від відбитка печатки на контракті №21/11/12 від 21 листопада 2012 року, а відбитки печаток на сертифікаті про походження товару форми А №В0718773 від 9 липня 2013 року та лист від виробника і постачальника - фірми ISMODA MODERN RAYLI PERDE SISTEMLERI TEKSTIL IMALAT TTH. IHR. SAN. TIC. LT. STI. (Туреччина) №б/н від 9 липня 2013 року відрізняється від вищезгаданих документів. Крім того, як встановлено судами, в інвойсі №620610-611 від 9 липня 2013 року умовою поставки зазначено FCA Istanbul, в той час як в прайс-листі №б/н від 20 травня 2013 року, експортна ВМД № 13160100ЕХ040816 від 9 липня 2013 року, каталозі зазначено FCA BURSA.

Під час контролю за правильністю визначення митної вартості товару була проаналізована інформація, що містилась у товаросупровідних документах, наданих до митного оформлення, цінова інформація на подібні/ідентичні товари, що ввозились на митну територію України, після аналізу яких виникли сумніви стосовно заявленої декларантом митної вартості.

Відповідач, як вірно вважають суди, обґрунтовано запропонував декларанту надати письмові документи для підтвердження митної вартості.

Декларантом митному органу не були надані додаткові документи, які підтверджують числові значення складової митної вартості заявленого товару.

Відповідачем проведено процедуру консультації з декларантом, з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товару на підставі інформації, яка наявна у декларанта та у митного органу, про що зазначено у графі 33 оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів.

Встановивши невідповідність задекларованої позивачем вартості товару вартісному рівню того ж товару, який ввозився на митну територію України, відповідач правомірно дійшов висновку про неможливість у даному випадку застосування методу визначення митної вартості за ціною договору.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України погоджується з висновками судів про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних картки відмови в митному оформленні та рішення про коригування митної вартості товару.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано не взяли до уваги лист Компанії ISMODA MODERN RAYLI PERDE SISTEMLERI TEKSTIL IMALAT TTH. IHR. SAN. TIC. LT. STI. від 10 лютого 2015 року та лист цієї ж Компанії від 11 серпня 2015 року, оскільки інформація, зазначена в цих листах, митному органу позивачем не надавалась.

Судами першої та апеляційної інстанцій повно встановлено обставини справи, дано належну оцінку доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права та обґрунтовано відмовлено в задоволенні адміністративного позову, тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «СЕНАТОРАВТО» залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: