Справа № 820/5970/16
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

29 листопада 2016 р. № 820/5970/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд: - зобов'язати Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області скасувати арешт і заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, накладений постановою державного виконавця ВДВС Харківського міського управління юстиції АА№0121159 від 24.10.2008 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що квартира АДРЕСА_2 на праві спільної часткової власності належала ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 1/4 частці кожному на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 15.11.2003 року 4-ю ХДНК. Після смерті ОСОБА_3, померлого 14.07.2009 року, належна йому на праві приватної власності частка квартири перейшла у порядку спадкування до спадкоємця за законом - ОСОБА_1. Але позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, оскільки на вищезазначену квартиру був виявлений арешт нерухомого майна, накладений Орджонікідзевським ВДВС Харківського міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА№012159 від 24.10.2008 року (реєстраційний № обтяження 8113191). Об'єкт обтяження - квартира в цілому, власником вказаний ОСОБА_3. На адвокатський запит ВДВС надав відповідь, що на виконанні перебував виконавчий лист №6-418 виданий 12.06.2008 року про стягнення з ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 4276.39 грн. на користь АКБ «Уксоцбанк». Згідно ЄДРВП постанова, на підставі якої накладений арешт АА № 0121159 не зафіксовано. Вказане виконавче провадження було завершено на підставі Постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження 20.06.2011 року на підставі п.9 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», через те, що боржник працював на "ХАДО", що територіально відноситься до Дзержинського ВДВС ХМУЮ.

Позивач у судове засідання не прибув, про дату, час, місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце проведення судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи положення ст.ст.122, 128 КАС України суд вважає за можливе розглядати справу без участі представників сторін у порядку письмового провадження на підставі наявних у справі документів.

Відповідно до положень ч.1 статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно копії інформаційної довідки №66131095 від 18.08.2016 року, копія якої міститься в матеріалах справи судом встановлено, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_2 на праві спільної часткової власності належала ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 1/4 частці кожному на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 15.11.2003 року 4-ю ХДНК.

Також, з вказаної інформаційної довідки вбачається, що 24.10.2008 року було накладено обтяження, а саме арешт нерухомого майна, накладений Орджонікідзевським ВДВС Харківського міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА№012159 від 24.10.2008 року (реєстраційний № обтяження 8113191), об'єкт обтяження - квартира АДРЕСА_2, власником вказаний ОСОБА_3.

Також, з матеріалів справи вбачається, що на адвокатський запит відповідач надав відповідь №16783 від 06.09.2016 року в якій зазначено, що за даними ЄДРВП на виконанні перебував виконавчий лист №6-418 виданий 12.06.2008 року про стягнення з ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 4276,39 грн. на користь АКБ «Укрсоцбанк». Згідно ЄДРВП винесення постанови АА №0121159 не зафіксовано, оскільки такі постанови виносились окремо на спеціальному бланку на папері з захисними елементами. Вказане виконавче провадження було завершене на підставі Постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження 20.06.2011 року на підставі п. 9 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», так як згідно відмітки у виконавчому документі боржник працював на «ХАДО», що розташовано за адресою м. Харків вул. 23 Серпня, що за територіальністю відноситься до Дзержинського ВДВС ХМУЮ.

Окрім цього, позивачем було надано до матеріалів справи інформацію Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області №18561/05-35 від 17.1.2016 року, відповідно до якої згідно перевірки даних автоматизованої системи Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та книг вхідної кореспонденції, виконавчі документи, за якими стороною є ОСОБА_3 на виконанні у відділі не перебувають.

Враховуючи, що вказана постанова відповідача порушує права позивача, останній звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24 березня 1998 року №202/98-ВР (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України.

Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV, заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно із ст. 52 Закону №606- XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

У відповідності із ст. 57 Закону №606-XIV, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими ч.2 цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна.

Порядок та умови зняття арешту з майна визначені статтями 50, 60 Закону №606- XIV, згідно яких у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно положень ст.59 Закону № 606-XIV у разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту або сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника, майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про звільнення майна з-під арешту надсилається боржнику та до органу (установи), якому була надіслана постанова про накладення арешту на майно боржника на виконання. У всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, в наданій на адвокатський запит відповіді зазначено, що виконавче провадження, по якому було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони про його відчуження, АА №012159 від 24.10.2008 року було закінчено у зв'язку з передачею для подальшого виконання до Дзержинського ВДВС ХМУЮ. При цьому, виконавчі документи, за якими стороною є ОСОБА_3 на виконанні у Дзержинському відділі державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на виконанні не перебувають.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на виконанні у Орджонікідзевському відділі державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області та Дзержинському відділі державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області відсутні виконавчі провадження, в межах яких можливе звернення стягнення на майно позивача, в тому числі і шляхом його арешту.

Суд зазначає, що відповідачем не надано суду доказів існування незавершених виконавчих проваджень щодо позивача, які б обумовлювали необхідність залишення в силі накладеного на його майно арешту. Також відповідачем не надано доказів стягнення з позивача виконавчого збору та відкриття з цього приводу виконавчого провадження, що також обумовлювало би залишення в силі накладеного на його майно арешту.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зауважує, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони про його відчуження АА №012159 від 24.10.2008 року була застосована на майно, що не належало боржнику за виконавчим провадженням. Вказаними діями було порушено права позивача, закріплені статтею 321 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окремо суд зазначає, що 05.10.2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року №1404-VIII, та відповідно втратив чинність Закон України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XI.

В Законі України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року №1404-VIII питання зняття арешту з майна урегульовані ст.59, а саме, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 41, 71, 94, 122, 128, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області скасувати арешт і заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, накладений постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції АА №012159 від 24.10.2008 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Полях Н.А.