Справа № 522/10978/16-а
Суддя: Бойчук А. Ю.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/522/625/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Бойчук А. Ю., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Служби Безпеки України в особі Управління служби безпеки України в Одеській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2016 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, по якому просить:

-визнати дії Управління Служби Безпеки України в Одеській області щодо перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги мені як інваліду II (другої) групи інвалідності - неправомірними;

-зобов'язати Управління Служби Безпеки України в Одеській області надати висновок до Служби безпеки України та провести перерахунок і виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) з 18 серпня 2014 року, відповідно до вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", та Постанови КМУ №975 від 25.12.2003 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»;

- стягнути з відповідача на користь позивача грошову суму вдюзмірі 89147,26 (вісім дев'ять тисяч сто сорок сім гри.) 26 коп., яка складається із:

- 24360,00 грн. - залишок невиплаченої одноразової грошової компенсації для П групи інвалідності;

- 59162,26 грн. - інфляційне збільшення;

- 5625,00 грн. - три відсотки річних.

В обґрунтування вимог посилається на те, відповідачем не було надано висновок щодо виплати належної позивачу, відповідно до законодавства, грошової компенсації, пов'язаної із набутою інвалідністю під час проходження служби в рядах Служби Безпеки України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на їх необґрунтованість.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши приписи чинного законодавства України у відповідний період, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ч. 1ст. 6 КАС України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністратвиного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини між сторонами є адміністративно-правовими та врегульовані положеннями КАС України.

Судом встановлено, що позивач отримав другу групу інвалідності 18.08.2014р., що підтверджується відповідною довідкою МСЕК № 1

Для призначення та отримання одноразової грошової допомоги позивач тричі звертався із листами до начальника СБУ в Одеській області: 11.09.2014р., 10.05.2015р. та 15.02.2016р.

У серпні 2016 року Управлінням на адресу ЦУ СБ України (головного розпорядника коштів) було направлено відповідний висновок про перерахунок позивачу вказаної допомоги відповідно до п.8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженої постановою КМУ №975 від 25.12.2013 року (далі - Порядок №975), у розмірі 24 360 грн. з урахуванням раніше виплачених 85 260 грн, для затвердження та виділення коштів, копія висновку наявна в матеріалах справи.

ОСОБА_1 заявляє вищевказані позовні вимоги саме до Управління СБУ в Одеській області, яке відповідно до положень Порядку №975 є лише уповноваженим органом, що не має повноважень щодо прийняття рішень про виплати, а також не є розпорядником коштів.

Ч.1 ст.71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій Управління Служби Безпеки України в Одеській області щодо перерахунку та виплати одноразової правової допомоги позивачу, як інваліду ІІ групи та щодо зобов'язання надати висновок та провести перерахунок і виплату одноразової грошової допомоги протиправними , є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З приводу позовних вимог в частині стягнення на користь позивача інфляційного збільшення наявної заборгованості у розмірі 59 162, 26 грн. та 3% річних у розмірі 5625 грн., та застосування позивачем до соціальної одноразової грошової допомоги вимог законодавства про стягнення матеріальної заборгованості із нарахуванням інфляційного збільшення суми заборгованості та штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Так порядок розрахунку компенсації громадянам втрати частини доходів, зазначений позивачем у своєму позові, передбачено ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати», де визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплати доходу. Однак ч.1 ст.2 даного Закону визначено, що «компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом». Тобто компенсації підлягають вже нараховані (призначені до виплати) доходи громадян, які затримані до виплати. Між тим в матеріалах справи відсутні відомості відносно того, чи затверджено Центральним Управлінням Служби Безпеки України (головним розпорядником коштів) висновок військово-медичної служби ВМУ СБУ в УСБУ в Одеській області про перерахунок ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок встановлення йому ІІ групи інвалідності, у зв'язку з чим на даний час не можливо визначити чи наявні підстави для застосування механізму компенсації позивачу втрати частини доходів. Крім того, грошових коштів для виплати ОСОБА_1 перерахованої одноразової грошової допомоги внаслідок встановлення йому ІІ групи інвалідності, на даний час, до Управління СБУ в Одеській області від головного розпорядника коштів - ЦУ СБ України, не надходило.

Окрім зазначеного, безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 щодо нарахування інфляційного збільшення суми заборгованості та штрафних санкцій, обґрунтовується положеннями ч.2 ст.2 вказаного Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати», де визначено, що компенсації підлягають доходи громадян, у т.ч. соціальні виплати, за виключенням доходів які мають разовий характер, саме до яких і відноситься одноразова грошова допомога, передбачена п.5 ч.2 ст.16 ЗУ «Про

Тобто позовна вимога ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача компенсації втрати частини його доходів (інфляційного збільшення невиплаченого доходу), по-перше - заявлена безпідставно, оскільки не підлягають компенсації виплати одноразового характеру, а по-друге - вказана позовна вимога заявлена до суду передчасно, оскільки ОСОБА_1 доказів звернення до СБУ та доказів відмови СБУ від виплати йому вищевказаної компенсації, до суду не надав.

Аналогічні положення нормативно-правових актів, що регулюють правовідносини у сфері індексації грошових доходів громадян, містяться у Законі України «Про індексацію грошових доходів населення», де ч.1 ст.2 також визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру. Крім того, ч.3 ст.2 даного Закону передбачено, що «соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер (допомога при народженні дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також допомога у зв'язку з вагітністю і пологами індексації не підлягають».

Окрім зазначеного, п.2 Постанови КМУ №1078 від 17.07.2003 року «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» також визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в той час як абз.4 п.3 даної Постанови чітко регламентує, що до об'єктів індексації не відносяться, серед іншого, одноразова допомога у разі стійкої втрати професійної працездатності, факт втрати якої і визначають МСЕК під час встановлення групи інвалідності. Окрім зазначеного, абз.7 п.3 даної Постанови також виключає з об'єктів індексації соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму, в той час як одноразова грошова допомога позивача внаслідок встановлення йому ІІ групи інвалідності обчислюється саме у 90-кратному розмірі прожиткового мінімуму.

Тобто законодавцем у нормативно-правових актах, що стосуються доходів громадян, чітко визначено позицію щодо незастосування до грошових доходів громадян, які мають разовий характер, у т.ч. одноразова грошова допомога, передбачена п.5 ч.2 ст.16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», механізмів інфляційного збільшення їх сум.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суд перевіряє чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією і законами України.

Згідно з частинами 1, 2ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищезазначене позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст.ст.2, 6, 17, 18, 99, 104-106, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного Управління Служби Безпеки України в особі Управління служби безпеки України в Одеській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення в частині визнання дій протиправними. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А. Ю. Бойчук

22.11.2016