Справа № 820/5905/16
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

28 листопада 2016 р. Справа № 820/5905/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Нуруллаєва І.С.

при секретарі судового засідання - Король Д.О.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Анушкевич О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Прокуратури Харківської області, третя особа: Уповноважений Верховної Ради України з прав людини про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Прокуратури Харківської області, третя особа: Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, в якому просить суд:

- визнати дії Прокуратури Харківської області щодо відмови у наданні доступу до публічної інформації на запит ОСОБА_3 від 27.09.2016 незаконними;

- зобов'язати Прокуратуру Харківської області надати доступ до публічної інформації на запит ОСОБА_3 від 27.09.2016, а саме: зобов'язати Прокуратуру Харківської області надати ОСОБА_3 або його представнику завірену належним чином копію листа Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 07.12.2015 за вих. №07-16/07-24/6754 та додатків до нього, а також завірену належним чином копію відповіді на цей лист.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_3 29.09.2016 року звернувся до Прокуратури Харківської області із запитом на отримання публічної інформації від 27.09.2016 року про те, чи надходили на адресу Прокуратури Харківської області за період з 07.12.2015 і по день надання відповіді на цей запит листи, подання, звернення будь-якої форми за підписом начальника Головного територіального управління юстиції у Харківській області, у яких би мова йшла про можливе вчинення старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ Мазій М.А. корупційного правопорушення (зокрема, не вжиття заходів щодо врегулювання конфлікту інтересів). Зокрема, лист Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 07.12.2015 за вих. №07-16/07-24/6754. Також Позивач просив надати йому завірену належним чином копію таких звернень та додатків до них (в разі наявності) та копію відповідей на них. Листом від 05.10.2016 року відповідачем надано відповідь на зазначений запит та повідомлено про відмову у надання запитуваної інформації, оскільки у запитуваному листі Головного територіального управління юстиції у Харківській області міститься службова та конфіденційна інформація, цей лист не містить інформації відносно позивача, а також у зв'язку з тим, що позивач не надав будь-яких оформлених відповідно до чинного законодавства документів на представництво інтересів Мазій М.А. або інших громадян, , що їх стосуються вказані документи, на отримання копій документів що містять конфіденційну інформацію. На думку позивача, зазначені дії відповідача є протиправними та такими, що суперечать нормам діючого законодавства, оскільки запитувана інформація є публічною а доступ до неї регулюється Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Представник відповідача Прокуратури Харківської області у наданих до суду письмових запереченнях проти заявленого позову заперечував з підстав його необґрунтованості та зазначив, що запитувана позивачем інформація є матеріалами службового розслідування стосовно службової особи Головного територіального управління юстиції у Харківській області та містить конфіденційну інформацію стосовно інших осіб. Матеріали містять конфіденційну та службову інформацію, яка відповідно до приписів Закону України "Про доступ до публічної інформації" є інформацією з обмеженим доступом. У зв'язку з зазначеним розпорядником інформації відповідно до ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" відмовлено у задоволенні запиту, проте позивачу було повідомлено про надходження до Прокуратури Харківської області вказаних документів, а також вказано, що інформацію щодо ОСОБА_3 запитувані документи не містять, а оскільки останнім не надано будь-яких оформлених відповідно до чинного законодавства документів на підтвердження повноважень на представництво інтересів Мазій М.А. або інших громадян на отримання копій документів, що можуть містити конфіденційну інформацію, надання копій таких документів є неможливим.

Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав викладених в письмових запереченнях проти позову.

Представник третьої особи Уповноважений Верховної Ради України з прав людини в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

За наявними в матеріалах справи доказами судом встановлено, що ОСОБА_3 29.09.2016 року звернувся до Прокуратури Харківської області із запитом на отримання публічної інформації від 27.09.2016 року (а.с. 12).

Вказаним запитом позивач просив повідомити чи надходили на адресу Прокуратури Харківської області за період з 07.12.2015 і по день надання відповіді на запит листи, подання, звернення будь-якої форми за підписом начальника Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо можливого вчинення старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ Мазій М.А. корупційного правопорушення (зокрема, не вжиття заходів щодо врегулювання конфлікту інтересів), зокрема, лист Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 07.12.2015 за вих. №07-16/07-24/6754. Також просив надати йому копії таких документів.

Також судом встановлено, що до запиту позивачем було додано заяву ОСОБА_1 від 27.09.2016 року про надання згоди на обробку та використання персональних даних, які містяться у листі Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 07.12.2015 за вих. №№07- 16/07-24/6754. а також про його участь у виконавчих провадженнях №№47986140, 44266770. 44403067, 47005751, 47005895, 47005961 в якості стягувача та/або представника сторін або в якості іншого учасника виконавчого провадження в межах і обсягах, які містяться у листі Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 07.12.2015 за вих. №07-16/07-24/6754 та додатках до нього, під час надання відповіді на запит на отримання публічної інформації ОСОБА_3 від 27.09.2016 року (а.с. 13).

Судом встановлено, що листом від 05.10.2016 року №19-5239 вих-16 повідомлено про факт надходження на адресу прокуратури області зазначеного у запиті листа Головного територіального управління юстиції у Харківській області з додатками, та зазначено про неможливість їх надання із зазначенням підстав відмови.

На підставу відмови у наданні запитуваної позивачем інформації відповідачем зазначено, що вивченням листа Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 07.12.2015 №07-16/07-24/6753 та додатків до нього встановлено, що ці документи є матеріалами службового розслідування, яке проведено Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області з метою перевірки фактів недодержання одним з керівників управління у складі Головного територіального управління юстиції у Харківській області вимог чинного законодавства України, а також вказано, що зазначені документи містять конфіденційну інформацію стосовно інших осіб, про їх відносини з юридичними, фізичними особами, про конкретні виконавчі провадження, сторонами у яких є інші, у тому числі фізичні особи, суми стягнення тощо, а виокремлення з цих документів інформації щодо конкретної особи без інформації про інших осіб неможливо без втрати її змісту.

Так, відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, де передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Закон України "Про інформацію" встановлює, що кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Під інформацією Закон розуміє будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до приписів ст.7 Закону України "Про доступ до публічної інформації" конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень та яка може поширюватися у визначеному порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов.

Положеннями ст. 11 Закону України "Про інформацію" визначено, що не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини.

Статтею 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Згідно ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до публічної інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Суд, аналізуючи вищенаведені норми права, приходить до висновку, що Держава не може обмежити право на доступ, наперед окресливши межі його застосування, тобто виключивши певні категорії відомостей із сфери цього права. Закон не може поділяти інформацію на завжди відкриту та завжди закриту. Це було б внутрішньо суперечливим і, відповідно, неприродним. Тому презумпцію відкритості інформації узгоджується з правом на доступ до інформації. З цього також випливає, що питання можливості обмеження доступу, як виняток з відкритості, повинно вирішуватися відносно конкретної інформації та за обставин конкретної ситуації, які наявні на момент прийняття рішення про можливість обмеження доступу. Цей конкретний розгляд можливості і правомірності обмеження доступу повинен здійснюватися з урахуванням ч.2 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Таким чином, зазначені вище пункти щодо обмеження доступу до інформації є юридичною конструкцією - засобом для перевірки наявності необхідних умов для обмеження доступу до інформації. Це ті умови, виконання яких є обов'язковим для того, щоб виняток з відкритості інформації був правомірним. Іншими словами - обмеження доступу до публічної інформації без застосування цих вимог є незаконним і порушує право особи на інформацію. Будь-якому обмеженню доступу до інформації з боку розпорядника повинно передувати застосування цих вимог.

Отже, відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України "Про інформацію" конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

При цьому слід вказати, що ч.2 ст. 14 Закону України "Про захист персональних даних" передбачено, що поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація, таємна інформація, службова інформація.

Статтею 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація: 1) що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; 2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

З метою забезпечення дотримання єдиного порядку обліку, зберігання і використання документів, які містять службову інформацію, з урахуванням вимог Законів України «Про доступ до публічної інформації», «Про інформацію», постанови Кабінету Міністрів України від 27.1 1.1998 №1893, наказом Генерального прокурора України №158 від 30.12.2014 затверджено Перелік відомостей, що становлять службову інформацію та можуть міститься в документах органів прокуратури України, (далі - Перелік відомостей), та Перелік документів, у яких міститься службова інформація, (далі - Перелік документів).

Так, у п.10 Переліку відомостей та п.9 Переліку документів закріплено, що відомості, довідки, матеріали службових розслідувань (перевірок) віднесено до службової інформації.

З наданих представником відповідача під час судового розгляду справи пояснень судом встановлено, що розпорядником інформації під час підготовки відповіді на запит позивача за наслідком вивчення запитуваних документів встановлено що вони містять конфіденційну інформацію та службову інформацію, що слугувало підставою для відмови у позивачу у наданні інформації, також позивачу було повідомлено, що запитувані документи не містять інформацію щодо особи позивача, а містять інформацію про персональні дані інших осіб та є матеріалами службового розслідування.

Відповідно до п. 1.8 наказу Генерального прокурора України "Про організацію інформування суспільства щодо діяльності органів прокуратури України" від 18 вересня 2015 року № 218, не допускається поширення даних про особу підозрюваного, обвинуваченого або підсудного до набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо нього, а стосовно потерпілого - без його згоди.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Крім того, за наявними в матеріалах справи доказами судом встановлено, що запитуванні ОСОБА_3 документи (лист Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 07.12.2015 за №07-16/07-24/6753 та додатки до нього) стали підставою для внесення ще 17.12.2015 відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0002284 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

З огляду на вище зазначене суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно відмовлено у наданні інформації на запит ОСОБА_3

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку відповідачем дотримано вимог закону про захист охоронюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що дає суду підстави для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П ОС Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Прокуратури Харківської області, третя особа: Уповноважений Верховної Ради України з прав людини про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 05 грудня 2016 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.