Справа № 158/1493/16-а
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016р. м. Львів № 876/7265/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря - Андрушківа І. Я.,

представника позивач - ОСОБА_1,

представника відповідача - Тістечка Ю. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 31 серпня 2016 року у справі № 158/1493/16-а за позовом ОСОБА_3 до заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління боротьби з митними порушеннями Мірошниченка Михайла Івановича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління боротьби з митними порушеннями Мірошниченка М. І., в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача в справі про порушення митних правил від 01 липня 2016 року № 2190/20900/16.

Позовні вимоги обґрунтовував посиланням на незаконність оскаржуваної постанови. Зазначав, що його двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за одне порушення митних правил та що адміністративне стягнення накладене на нього після спливу граничного строку притягнення до адміністративної відповідальності, встановленого статтею 467 Митного кодексу України.

Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 31 серпня 2016 року вказаний позов задоволено. Скасовано постанову відповідача в справі про порушення митних правил від 01 липня 2016 року № 2190/20900/16, а провадження у справі - закрито.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, Львівська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, оскільки ним не було закінчено митне оформлення вантажного автомобіля OPEL VIVARO, 2006 року випуску, № кузова НОМЕР_1 та використано цей автомобіль в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано пільги щодо сплати митних платежів, що вказує на наявність в його діях порушень вимог чинного законодавчтва. Також зазначає, що адміністративне стягнення за порушення митних правил було накладено на позивача в межах строку притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки таке правопорушення є триваючим.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені в ній обставини, просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11 вересня 2014 року державним інспектором відділу контролю за переміщенням товарів Львівської митниці Міндоходів Лосином Б. М. складено протокол про порушення митних правил № 2022/20900/14, у якому зазначено, що 17 липня 2014 року ОСОБА_3 згідно митної декларації від 16 липня 2014 року ІМ40ЕЕ № 205000000/2014/923609, через пункт пропуску «Рава - Руська - Хребенне» митного поста «Рава - Руська» Львівської митниці Міндоходів, ввезено на митну територію України товар - вантажний автомобіль OPEL VIVARO, 2006 року випуску, № кузова НОМЕР_1, який, своєчасно, до 27 липня 2014 року, не був доставлений ним у Ягодинську митницю Міндоходів, що вказує на наявність у таких діях ознак порушення митних правил, передбачених статтями 469 та 470 Митного кодексу України.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 зазначеного зобов'язання 24 жовтня 2014 року головою комісії з реорганізації Львівської митниці Міндоходів Жуком В. А. винесено постанову в справі про порушення митних правил від 24 жовтня 2014 року № 2022/20900/14, якою позивача визнано винним у вчиненні порушень митних правил, передбачених частиною другою статті 469 та частиною третьою статті 470 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500.00 грн.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії квитанції від 14 травня 2015 року № 36157460 ОСОБА_3 було сплачено вказаний штраф.

В подальшому, з метою відшкодування до Державного бюджету України належних податків (митних платежів) в рамках проведення операції «Рубіж-2015» Львівською митницею ДФС проведено перевірку фактів недоставок товарів до митниць призначення.

В ході проведеної перевірки, на підставі отриманої службової записки ВКПТ УОМК Львівської митниці ДФС від 15 березня 2016 року № 533/10/13-70-24-02/48-ЕП та доданих до неї документів, Львівською митницею ДФС встановлено, що на момент проведення такої перевірки ОСОБА_3 так і не було доставлено вказаний транспортний засіб до Ягодинської митниці Міндоходів, а сума митних платежів, яка підлягала сплаті при ввезенні на митну територію транспортного засобу становить 8168.10 грн.

24 квітня 2016 року ОСОБА_3 надано пояснення, в якому він зазначив, що не є власником вантажного автомобіля OPEL VIVARO, 2006 року випуску, № кузова НОМЕР_1, а лише фактично ввіз його на митну територію за грошову винагороду, після чого передав зазначений транспортний засіб Приватному підприємству «Злата п'ять» (далі - ПП «Злата п'ять»).

06 червня 2016 року державним інспектором відділу протидії митним правопорушенням управління боротьби з митними правопорушеннями Львівської митниці Державної фіскальної служби Олійником А. Ф. складено протокол про порушення митних правил № 2190/20900/16, у якому зазначено, що ОСОБА_3 без дозволу органу доходів і зборів неправомірно розпорядився транспортним засобом, митне оформлення якого не закінчено та здійснив використання транспортного засобу стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, що вказує на наявність в таких діях ознак правопорушень, передбачених статтями 469 та 485 Митного кодексу України.

На підставі вказаного протоколу заступником начальника Львівської митниці ДФС - начальником управління боротьби з митними правопорушеннями Мірошниченком М. І. винесено постанову в справі про порушення митних правил від 01 липня 2016 року № 2190/20900/16, якою позивача визнано винним у вчиненні порушень митних правил, передбачених частиною другою статті 469 та статтею 485 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 24504.30 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивача протиправно повторно притягнуто до відповідальності за одне і те ж правопорушення поза межами строку накладення адміністративного стягнення у справах про порушення митних правил.

Статтею 458 Митного кодексу України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Види порушень митних правил та відповідальність за такі правопорушення визначені статтями 468 - 485 Митного кодексу України.

Згідно з частиною другою статті 459 Митного кодексу України загальним суб'єктом адміністративної відповідальності за порушення митних правил вважається особа, яка досягла 16-річного віку, а при вчиненні порушення митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Частиною другою статті 469 Митного кодексу України встановлено адміністративну відповідальність за зміну стану товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі, користування та розпорядження ними без дозволу органу доходів і зборів, а так само невжиття передбачених частиною четвертою статті 204 цього Кодексу заходів щодо товарів, строк тимчасового зберігання яких під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі закінчився.

Частиною першою статті 485 Митного кодексу України встановлено адміністративну відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

З аналізу вищевказаного, слід зробити висновок, що суб'єкт порушень митних правил, визначених вказаними статтями є спеціальним, тобто крім загальних ознак, визначених частиною другою статті 459 Митного кодексу України наділений ще й спеціальними додатковими ознаками. В даному випадку це особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування (декларант).

Натомість, позивач до таких не належить, оскільки, як видно з матеріалів справи, купівлю транспортного засобу було здійснено згідно контракту від 31 серпня 2013 року № 021/13, укладеного між Sonda Assets S. A. (Панама) та ПП «Злата п'ять» (інвойс від 16 липня 2014 року № 1623).

Окрім цього, у графі 8 митної декларації від 16 липня 2014 року ІМ40ЕЕ № 205000000/2014/923609 одержувачем/імпортером вказаного транспортного засобу є ПП «Злата п'ять», яке (відповідно до графи 9 вказаної декларації) є відповідальним за фінансове врегулювання перевезення транспортного засобу.

Отже, товар - вантажний автомобіль OPEL VIVARO, 2006 року випуску, № кузова НОМЕР_1 ввозився на митну територію України ПП «Злата п'ять» та декларувався вказаним підприємством згідно з митною декларацією № 205000000/2014/923609, а позивач лише виконував функцію перевізника, а тому він не є суб'єктом адміністративних правопорушень, передбачених статтями 469 та 485 Митного кодексу України та не може нести адміністративну відповідальність за вчинення таких.

Вказані особливості, пов'язані з визначенням суб'єкта порушень митних правил передбачених статтями 469 та 485 Митного кодексу України, залишились поза увагою суду першої інстанції.

Крім цього, суд першої інстанції під час розгляду справи безпідставно вийшов за межі позовних вимог та не врахував, що згідно з вимогами статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом, відповідно до норм якого адміністративні суди не наділені повноваженнями щодо закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до пункту 4 статті 202 КАС України є підставою для скасування оскаржуваної постанови та ухвалення нового рішення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити частково.

Постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 31 серпня 2016 року у справі № 158/1493/16-а - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_3 до заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби України - начальника управління боротьби з митними порушеннями Мірошниченка Михайла Івановича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби України - начальника управління боротьби з митними порушеннями Мірошниченка Михайла Івановича в справі про порушення митних правил від 01 липня 2016 року № 2190/20900/16.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А. І. Рибачук

Судді В. М. Багрій

Д. М. Старунський

Повний текст постанови виготовлено 02 грудня 2016 року.