Справа № 826/5224/16
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/5224/16

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02 грудня 2016 року 14 год. 00 хв. № 826/5224/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Бонвояж" до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання незаконною бездіяльності та зобов’язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшов позов приватного підприємства "Бонвояж" (далі - позивач, ПП "Бонвояж") до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач, КМДА) про:

- визнання незаконною бездіяльності КМДА щодо не розгляду інвестиційної програми ПП "Бонвояж" у відповідності до Порядку розроблення, погодження та затвердження інвестиційних програм суб’єктів господарювання у сфері теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 14 грудня 2012 року №630 та постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, від 14 грудня 2012 року №381 (далі - Порядок №630/381);

- зобов’язання КМДА протягом 15 календарних днів із моменту набрання судовим рішенням законної сили розглянути інвестиційну програму ПП "Бонвояж" у відповідності до Порядку №630/381.

В обґрунтування позову зазначено, що КМДА безпідставно не розглянуто інвестиційну програму ПП "Бонвояж" у відповідності до Порядку №630/381, чим порушено його права та законні інтереси.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі №826/5224/16 (далі - справа), яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

Під час переходу до розгляду справи по суті представники позивача підтримали позов та просили задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому, на обґрунтування яких надано письмові докази.

Представник відповідача у відповідні судові засідання не прибув, хоча про дати, час та місце судового розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, заява про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надійшла.

При цьому, до суду через канцелярію від представника відповідача надійшли письмові заперечення проти позову разом із доказами на їх обґрунтування.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши у порядку письмового провадження належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ПП "Бонвояж" є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря. Поряд з цим, як стверджувало ПП "Бонвояж", що не спростовано КМДА, ПП "Бонвояж" здійснює господарську діяльність із перетворення енергетичних ресурсів (природного газу) на теплову енергію.

Суд погоджується із доводами представників ПП "Бонвояж" щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів та аналізу наступних норм і обставин.

Так, основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об'єктах сфери теплопостачання визначені Законом України "Про теплопостачання" від 02 червня 2005 року №2633-IV (далі - Закон №2633-IV), який регулює відносини, пов'язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання.

Відповідно до ст.ст. 1, 9, 13, ч.ч. 1, 2 ст. 26-1 Закону №2633-IV, виробництво теплової енергії - господарська діяльність, пов'язана з перетворенням енергетичних ресурсів будь-якого походження, у тому числі альтернативних джерел енергії, на теплову енергію за допомогою технічних засобів з метою її продажу на підставі договору; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; суб'єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування; інвестиційна програма - комплекс заходів, затверджений в установленому порядку, для підвищення рівня надійності та забезпечення ефективної роботи систем централізованого теплопостачання, який містить зобов'язання суб'єкта господарювання у сфері централізованого теплопостачання щодо будівництва (реконструкції, модернізації) об'єктів у цій сфері, поліпшення якості послуг, з відповідними розрахунками та обґрунтуваннями, а також зазначенням джерел фінансування та графіка виконання.

Завданнями державного управління у сфері теплопостачання є: забезпечення надійності теплопостачання як одного з необхідних елементів безпеки людини; створення механізмів функціонування ефективного ринку теплової енергії; зменшення шкідливого впливу на довкілля; створення умов для залучення інвестицій у розвиток та технічне оновлення систем теплопостачання.

Державне управління у сфері теплопостачання здійснюють:

- на загальнодержавному рівні - Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади у межах своїх повноважень;

- на місцевому рівні - Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації.

До основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належать, зокрема: встановлення для відповідної територіальної громади в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на теплову енергію, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності, крім тарифів на теплову енергію, що виробляється на установках комбінованого виробництва теплової і електричної енергії; погодження інвестиційних програм стосовно об'єктів теплопостачання, що перебувають у комунальній власності, крім тих, що виробляють теплову енергію на теплоелектроцентралях, ТЕС, АЕС, когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії; сприяння провадженню інвестиційної діяльності у сфері теплопостачання.

Інвестиційні програми розробляються суб'єктами господарювання у сфері теплопостачання.

Порядок розроблення, погодження та затвердження інвестиційних програм суб'єктів господарювання у сфері теплопостачання встановлюється спільним рішенням центрального органу виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, центрального органу виконавчої влади у сфері інвестиційної діяльності та національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Механізм розроблення, затвердження, погодження, схвалення інвестиційних програм суб'єктів господарювання у сфері теплопостачання з метою визначення обґрунтованості запланованих ними капіталовкладень та/або витрат у структурі інвестиційної складової тарифів на теплову енергію за регульованим тарифом на принципах економічної доцільності, а також цільового використання коштів цими суб'єктами, визначений Порядком №630/381.

Згідно з п.п. 1.3, 2.1, 3.1 та 3.7 Порядку №630/381, уповноважений орган - орган, який відповідно до законодавства уповноважений встановлювати тарифи на теплову енергію.

З метою обґрунтування запланованих витрат ліцензіатів, які спрямовуються на капітальні інвестиції в будівництво, реконструкцію, модернізацію об'єктів теплопостачання, придбання матеріальних та нематеріальних активів та/або сум, спрямованих на повернення кредитів, виплат за договорами фінансового лізингу та інших зобов'язань, які планується використати для фінансування зазначених цілей, ліцензіат розробляє інвестиційну програму, затверджує та здійснює її погодження, схвалення (для ліцензіатів Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері комунальних послуг (далі - Комісія)).

Розроблена з дотриманням вимог цього Порядку інвестиційна програма на планований період щодо об'єктів теплопостачання (крім об'єктів, що виробляють теплову енергію на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях, когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії) затверджується ліцензіатом згідно з його установчими документами.

Затверджена інвестиційна програма щодо об'єктів теплопостачання, що перебувають у державній або приватній власності, подається ліцензіатом на розгляд до уповноваженого органу.

Орган місцевого самоврядування погоджує інвестиційну програму протягом 10 робочих днів з дати її отримання.

Суд звертає увагу, що про наявність зауважень (невідповідностей) до самої інвестиційної програми ПП "Бонвояж" протягом судового розгляду КМДА нічого не зазначено.

При цьому, як зазначило ПП "Бонвояж" та не заперечувалося КМДА, тариф на теплову енергію, вироблену ПП "Бонвояж", встановлюється КМДА.

Отже, враховуючи вище викладене у сукупності, суд вважає, що КМДА протиправно не розглянуто інвестиційну програму ПП "Бонвояж" у відповідності до Порядку №630/381.

Однак, за переконанням суду, позовна вимога щодо зобов'язання КМДА розглянути інвестиційну програму ПП "Бонвояж" у відповідності до Порядку №630/381 саме протягом 15 календарних днів із моменту набрання судовим рішенням законної сили не підлягає задоволенню, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено такого обов’язку для КМДА.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з’ясованих судом обставин вбачається, що позов приватного підприємства "Бонвояж" до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання незаконною бездіяльності та зобов’язання вчинити певні дії є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо не розгляду інвестиційної програми приватного підприємства "Бонвояж" у відповідності до Порядку розроблення, погодження та затвердження інвестиційних програм суб’єктів господарювання у сфері теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 14 грудня 2012 року №630 та постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, від 14 грудня 2012 року №381.

3. Зобов’язати виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розглянути інвестиційну програму приватного підприємства "Бонвояж" відповідно до вимог чинного законодавства.

4. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

5. Присудити на користь приватного підприємства "Бонвояж" (код ЄДРПОУ 32660669) частину здійсненого ним судового збору у розмірі 2067,00 грн. (дві тисячі шістдесят сім гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (код ЄДРПОУ 00022527).

Копії постанови направити сторонам (вручити їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно із ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин