Справа № 826/18307/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

24 листопада 2016 року м. Київ № 826/18307/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову у справі

за позовом ОСОБА_1
до Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подпорін Р.О., треті особи: соби без самостійних вимог на предмет спору: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подпоріна Р.О., треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просила:

- визнати неправомірною бездіяльність відповідачів щодо незабезпечення переважного права позивача перед іншими особами на купівлю майна боржника ОСОБА_3, а саме половину квартири АДРЕСА_1 за ціною оголошеною для продажу;

- визнати неправомірними дії відповідачів щодо передання майна боржника ОСОБА_3, а саме половини квартири АДРЕСА_1 на реалізацію шляхом проведення електронних торгів державним підприємством «Сетам» за відсутності виділу в натурі частки зі спільного майна співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а саме: квартири АДРЕСА_1;

- зобов'язати посадових осіб Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві вчинити дії щодо поновлення порушених прав позивача шляхом скасування постанов про передачу стягувачу в рахунок погашення боргу майна, а саме: половини квартири АДРЕСА_1, скасування акту, інших документів, які складаються державним виконавцем за фактом такої передачі в частині набуття права власності на вказане майно.

Також, позивачем було подано клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони:

- посадовим особам Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві вчиняти дії та проводити заходи з реалізації належного ОСОБА_3 майна, а саме: половини АДРЕСА_1, у тому числі виносити постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та складати акти та інші документи за фактом такої передачі, вчиняти будь-які дії щодо подальшого оформлення стягувачем права власності на вказане майно боржника ОСОБА_3;

- державним реєстраторам, що здійснюють повноваження в порядку визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», проводити реєстраційні дії щодо половини квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, у тому числі державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування клопотання позивач вказує, що половина квартири АДРЕСА_1, що належить позивачу, не виділена в натурі зі спільного майна, а позивача позбавлено переважного права на купівлю майна боржника. Передача права власності на частину квартири, що перебуває у спільній частковій власності третім особам, без виділу її в натурі, вказує на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Відповідно до приписів ч. 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), клопотання про забезпечення адміністративного позову розглядається не пізніше наступного дня після його одержання й у разі обґрунтованості та терміновості вирішується ухвалою негайно без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

За наслідком розгляду поданого позивачем клопотання судом була встановлена його обґрунтованість та терміновість вирішення, про що буде зазначено нижче, а тому суд вирішив здійснити його розгляд негайно, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для забезпечення адміністративного позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 статті 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно з ч. 3, 4 статті 117 КАС України, подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених КАС України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та ОСОБА_3 набули право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19 липня 2012 року у справі № 2604/13457/12 з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_4 (стягувач) грошові кошти в розмірі 4 131 841, 16 грн.

На підставі виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 35998778.

Судом встановлено, що в ході примусового виконання виконавчого листа виданого Дніпровським районним судом м. Києва, проведено електронні торги з реалізації половини квартири АДРЕСА_1, які визнано такими, що не відбулись, у зв'язку з чим стягувачем подано заяву про згоду на передачу їй в рахунок погашення боргу майна боржника, а саме: половини квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до положень статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», під час виконання рішень про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі. У разі знищення предмета, що мав бути переданий стягувачу в натурі, виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, а в разі встановлення факту відсутності предмета, що мав бути переданий стягувачу, повертає виконавчий документ стягувачу.

Частиною 9 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Таким чином, станом на день вирішення питання про забезпечення адміністративного позову, державний виконавець може видати стягувачеві акт, на підставі якого стягувач матиме змогу оформити право власності на зазначене майно ОСОБА_3, що, відповідно, свідчить про терміновість вирішення поданого позивачем клопотання.

При цьому суд звертає увагу на те, що оформлення права власності на зазначену частину квартири за третіми особами призведе до порушення майнових прав позивача, як співвласника зазначеної квартири, та може не лише утруднити, але й унеможливити виконання ймовірного судового рішення, прийнятого за наслідком розгляду даної адміністративної справи, та вплинути на майнові інтереси інших осіб у разі передання права власності на спірне майно іншій особі (особам), які не беруть участі у цьому судовому процесі, оскільки стягувачем надано згоду на оформлення права власності на спірну квартиру в рахунок погашення боргу

Враховуючи наведене, судом встановлено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній адміністративній справі, та необхідність докладання ним значних зусиль та витрат для захисту цих прав, свобод та інтересів у майбутньому, в разі не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

При вирішенні питання обґрунтованості поданого позивачем клопотання суд також враховує наступне.

Як вже було зазначено вище, в межах здійснення відповідного виконавчого провадження не вирішувалось питання про виділ в натурі 1/2 квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, тобто частки позивача та боржника в такій квартирі розмежовані не були.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 18 вересня 2013 року по справі № 6-76цс13, об'єктом реалізації з прилюдних торгів є нерухоме майно, яке є об'єктом цивільних прав (будівля, споруда, інші приміщення, земельна ділянка, підприємство як цілісний майновий комплекс (або його частина, виділена у встановленому законом порядку в окремий самостійний об'єкт власності), а не його частина, яка не набула статусу об'єкта нерухомості в передбаченому законом порядку.

Верховним Судом України було встановлено, що висновки суду про правомірність здійснення продажу з прилюдних торгів частин внутрішнього об'єму цієї будівлі (окремих кімнат, приміщень загального користування: коридорів, душових) без вирішення питання щодо технічної можливості виділу в натурі цих часток з об'єкта нерухомого майна й набуття ними статусу об'єкта цивільних прав не можна визнати такими, що відповідають вимогам закону.

Згідно з ч. 2 статті 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, оскільки частки позивача та боржника в такій квартирі розмежовані не були, суд вбачає наявність ознак очевидної протиправності в оскаржуваних діях відповідачів щодо реалізації 1/2 квартири АДРЕСА_1, що додатково до наведеного вище свідчить про обґрунтованість поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку щодо доцільності задоволення клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову та встановлення заборони посадовим особам Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві вчиняти дії та проводити заходи з реалізації належного ОСОБА_3 майна, а саме: 1/2 частини АДРЕСА_1, у тому числі виносити постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та складати акти та інші документи за фактом такої передачі, вчиняти будь-які дії щодо подальшого оформлення ОСОБА_4 (стягувачем) права власності на вказане майно боржника ОСОБА_3

Крім того, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав, та, зокрема, права власності, є обов'язковою, повноваження щодо державної реєстрації, в тому числі, права власності покладено на: Міністерство юстиції України та його територіальні органи; суб'єктів державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитованих суб'єктів; державних реєстраторів прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори) (статті 4, 6 названого Закону).

Отже, оформлення стягувачем та іншими третіми особами права власності на спірне майно, буде здійснюватися суб'єктами визначеними Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому суд вбачає наявними підстави для встановлення заборони державним реєстраторам, що здійснюють повноваження в порядку визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проводити реєстраційні дії щодо половини квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, у тому числі державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме: половину квартири АДРЕСА_1.

Суд вважає, що, у даному випадку, невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та ускладнить їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями ст.117, 118, ч. 4 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

1. Задовольнити клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.

2. Заборонити посадовим особам Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві вчиняти дії та проводити заходи з реалізації належного ОСОБА_3 майна, а саме: 1/2 частини АДРЕСА_1, у тому числі виносити постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та складати акти та інші документи за фактом такої передачі, вчиняти будь-які дії щодо подальшого оформлення ОСОБА_5 (стягувачем) права власності на вказане майно боржника ОСОБА_3.

3. Заборонити державним реєстраторам, що здійснюють повноваження в порядку визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», проводити реєстраційні дії щодо 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, у тому числі державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини п'ятої статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України виконання ухвал з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно.

Відповідно до частини шостої статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.І. Келеберда

Ухвала набирає законної сили з 24 листопада 2016 року і підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути пред'явлена до виконання до 24 листопада 2019 року.