Справа № 825/2085/16
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

825/2085/16

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

30 листопада 2016 року м.Чернігів Справа № 825/2085/16

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Соломко І.І., перевіривши матеріали адміністративного позову Ніжинського об’єднаного управління Пенсійного фонду України до Державного підприємства Науково-виробничого комплексу “Прогрес” про стягнення фактичних витрат на виплату та доставку пенсій

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось Ніжинське об’єднане управління Пенсійного фонду України до Державного підприємства Науково-виробничого комплексу “Прогрес” про стягнення фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за 2016 рік в розмірі 178211,90 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 106 КАС України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначає Закон України від 08.07.2011 №3674-VІ “Про судовий збір” (далі – Закон №3674-VІ).

У відповідності з статтею 1 Закону №3674-VІ судовий збір – це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону №3674-VІ судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

При цьому з 01.09.2015 набрав чинності Закон України від 22 травня 2015 року №484-VІІІ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору”, яким встановлені нові ставки сплати судового збору.

Так, частиною 2 статті 4 Закону №3674-VІ (у редакції від 01.01.2016) встановлено, що за подання суб'єктом владних повноважень позову майнового характеру сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з статтею 8 Закону України “Про Державний бюджет України на 2016 рік”, у 2016 році установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі станом на січень 2016 року на рівні 1378,00 грн.

Поряд з цим у ході ознайомлення із позовною заявою та доданими до неї документами судом виявлено, що до позовної заяви позивачем не додано оригіналу документу про сплату судового збору у відповідному розмірі.

Одночасно з позовною заявою позивач надав клопотання, в якому просить відстрочити сплату судового збору.

Обґрунтовуючи дане клопотання позивач зазначив таке.

Згідно з частиною 1 статті 73 Закону України від 09.07.2003 № 1058-VI “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон № 1058-VI) кошти Пенсійного фонду України формуються переважно за рахунок страхових внесків (частини єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування) та використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов’язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до частини 2 статті 73 Закону № 1058-VI забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Посилаючись на статті 55, 129 Конституції України, статті 6, 7 КАС України, позивач стверджує, що судові витрати не повинні бути перешкодою для доступу до суду всіх осіб незалежно від їх майнового стану, що є гарантією дотримання принципу рівності.

Однак необхідно зазначити, що відповідно до частини 2 статті 87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об’єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон № 3674-VI, який з 01.09.2015 діє у редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо справляння судового збору”.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що вказана позовна заява належить до об’єктів справляння судового збору відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 3 Закону № 3674-VI, а особа, яка звернулася з нею до суду, не належить до суб’єктів, яким згідно з нормами статті 5 Закону № № 3674-VI встановлені пільги щодо його сплати.

Доводячи наявність підстав для відстрочення сплати судового збору позивач посилається на відсутність коштів, призначених на цю мету.

Разом з тим, у відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 № 2 “Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI “Про судовий збір”, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від його сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи.

Водночас, якщо ці бюджетні установи діють як суб’єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

УПФУ є бюджетною установою, однак, спірні правовідносини виникли в результаті реалізації владних управлінських функцій (здійснення контролю за своєчасністю та повнотою сплати страхувальниками єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування).

У відповідності з частиною 2 статті 106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

В клопотанні про відстрочення сплати судового збору позивач зазначає, що не має можливості сплатити судовий збір у зв’язку з відсутністю коштів на даний час, проте, докази на підтвердження вказаної обставини, а також на підтвердження того, що до ухвалення рішення у даній справи позивач виконає свої зобов'язання щодо сплати судового збору суду не надає.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про неможливість сплати судового збору у зв’язку з відсутністю коштів на цю мету, оскільки доказів на підтвердження даної обставини суду не надає.

Згідно з частини 1 статті 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що позовна заява Ніжинського об’єднаного управління Пенсійного фонду України має бути залишена без руху та позивачу встановлено п'ятиденний строк з моменту отримання копії ухвали суду для усунення вказаного недоліку, шляхом подання до суду оригіналу документу про сплату судового збору у відповідному розмірі, або належним чином засвідчені докази, щодо відсутності коштів на даний час з урахуванням можливості сплати судового збору до ухвалення рішення у даній справі.

Керуючись статтями 106,108,165 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Ніжинського об’єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліку протягом 5 днів з моменту отримання ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186 і 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.І. Соломко