Справа № 825/3384/15-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року м. Київ К/800/52868/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Мойсюка М.І.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування вимог позивач зазначав, що при звільненні йому виплачена одноразова грошова допомога, передбачена наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Однак, при виплаті цієї допомоги не враховано додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» (далі постанова № 889). Посилаючись на неправомірність дій відповідача при виплаті йому одноразової грошової допомоги при звільненні, просив суд визнати неправомірними дії Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати йому грошової допомоги при звільненні без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою № 889 та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою № 889, у розмірі 60 % місячного грошового забезпечення та перерахувати належні йому кошти на картковий рахунок.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач порушує питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову. Вказує, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка виплачується відповідно до постанови № 889 є додатковим видом грошового забезпечення в розумінні ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», є щомісячною, тобто не має разового характеру виплати, а тому підлягає обов`язковому включенню до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення грошової допомоги при звільненні. Судами не враховано практики Верховного Суду України, що склалась у цій категорії спорів.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на посаді заступника командира бригади з тилу - начальника тилу, у військовому званні підполковника.

14 серпня 2015 року наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України № 503 позивача звільнено з військової служби в запас за станом здоров`я, відповідно до п. «б» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з правом носіння військової форми одягу.

04 вересня 2015 року позивач на підставі наказу командира військової частини № 204 виключений зі списків особового складу зазначеної військової частини, а також йому виплачена одноразова грошова допомога при звільненні, передбачена наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 23 вересня 2015 року № 1342 до грошового забезпечення, з якого розраховувалась одноразова грошова допомога позивача при звільненні входить: оклад за військовим званням - 130 грн, посадовий оклад - 1164 грн., надбавка за вислугу років 452 грн 90 коп., надбавка за виконання особливо важливих завдань 873 грн. 45 коп., надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці 116 грн. 40 коп., премія 1047 грн. 60 коп., що разом складає 3784 грн. 35 коп., а сума допомоги при звільненні 41627 грн. 85 коп.

Щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою № 889, до складу грошового забезпечення позивача, з якого здійснювалось обчислення грошової допомоги при звільненні, не ввійшла.

Вважаючи неправомірними дії відповідача щодо не включення до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення грошової допомоги при звільненні щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою № 889, позивач звернувся до суду з позовом.

Згідно із частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

У постанові Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Пунктом 1 постанови № 889 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду:

1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби):

з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

На виконання постанови № 899 Міністр оборони України наказом № 595 від 11 листопада 2010 року затвердив Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі Інструкція).

Згідно підпункту 2.2 пункту 2 Інструкції (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виплата винагороди здійснюється в таких розмірах на місяць: військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 2.1 цього пункту):

з 01 квітня 2013 року - до 20 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 01 вересня 2013 року - до 40 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 01 січня 2014 року - до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 5 Інструкції така винагорода виплачується на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації), а командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Враховуючи, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою № 889 та Інструкцією, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, яка висловлена у постанові від 04 листопада 2014 року (справа № 21-473а14).

Доводи касаційної скарги перевірялись судами першої та апеляційної інстанцій, які правильно зазначили, що отримувана позивачем на час звільнення щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою № 889, у розмірі 60 %, носить тимчасовий характер, оскільки виплачується лише за наказом командира, залежить від фінансування, а її розмір не є фіксованим.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2015 року без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
М.І. Мойсюк
Ю.К. Черпак