Справа № 818/845/16
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 р.Справа № 818/845/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старосуда М.І.

Суддів: Лях О.П. , Яковенка М.М.

при секретарі судового засідання Жданюк А.О. за участю представників позивача - Шевченка В.В., Мазкуна А.А., Синьової Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 28.09.2016р. по справі № 818/845/16

за позовом приватного акціонерного товариства "Сумський завод продовольчих товарів"

до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області, Управління Державної казначейської служби України у Сумському районі Сумської області

про визнання бездіяльності протиправною, стягнення заборгованості з відшкодування податку на додану вартість, ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області щодо неподання до управління Державної казначейської служби України у Сумському районі Сумської області висновку про суми відшкодування податку на додану вартість щодо відшкодування з бюджету на користь ПАТ "Сумський завод продовольчих товарів" 437000 грн. за декларацією за січень 2016 року;

- зобов'язати ДПІ у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області направити висновок до управління Державної казначейської служби України у Сумському районі Сумської області про суми відшкодування з бюджету податку на додану вартість ПАТ "Сумський завод продтоварів" за декларацією за січень 2016 року в сумі 437000 грн.

- стягнути з Державного бюджету України на користь ПАТ "Сумський завод продтоварів" бюджетне відшкодування з податку на додану вартість у сумі 437000 грн., заявлене до відшкодування у декларації за січень 2016 року та пеню в сумі 25732,86 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 28.09.2016 року зазначений адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у м. Сумах щодо неподання до управління Державної казначейської служби України у Сумському районі висновку про суми відшкодування податку на додану вартість щодо відшкодування з бюджету на користь ПАТ "Сумський завод продовольчих товарів" 437000,00 грн. за декларацією за січень 2016 року.

Зобов'язано ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області подати до Управління Державної казначейської служби України у Сумському районі висновок про суми відшкодування податку на додану вартість щодо відшкодування з бюджету ПАТ "Сумський завод продовольчих товарів" 437000,00 грн. за декларацією за січень 2016 року.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь приватного акціонерного товариства "Сумський завод продовольчих товарів" пеню у розмірі 25 732,86 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою в частині задоволення позовних вимог, ДПІ у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області подала апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції в зазначеній частині та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, оскільки суд не врахував: що в процесі камеральної перевірки позивача щодо заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, контролюючий орган прийшов до висновку щодо необхідності проведення документальної позапланової перевірки і така перевірка до теперішнього часу не проведена; що з вказаних підстав суд першої інстанції порушив ст.200 Податкового кодексу України; що вказаною статтею кодексу не передбачено стягнення з Державного бюджету України пені; що 15.09.2016 року уточнюючим розрахунком позивача самостійно виправлені помилки за лютий 2016 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники позивача, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду в частині задоволення позову та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 22.02.2016 позивачем до Сумської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області подано податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2016 року, розрахунок суми бюджетного відшкодування, що підлягає сплаті на поточний рахунок позивача - 437000 грн. 00 коп. та подано заяву про бюджетне відшкодування.

Сумською ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності ПАТ "Сумський завод продовольчих товарів" щодо суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень 2016 року, про що складено Довідку у формі висновку № 6/18-15-042/375160 від 23.03.2016 року. За результатами вказаної камеральної перевірки відповідачем встановлено наявність достатніх підстав, що свідчать про необхідність проведення документальної позапланової перевірки, а саме: податковий кредит сформовано за рахунок підприємств ризикової категорії, що задіяні у формуванні схемного податкового кредиту ("транзитерів", "податкових ям"), у тому числі по ланцюгам поставки.

Наказом Головного управління ДФС у Сумській області № 304 від 27.04.2016 року призначено документальну позапланову виїзну перевірку публічного акціонерного товариства "Сумський завод продовольчих товарів" щодо достовірності декларування заявленої платником податку до відшкодування з бюджету суми податку на додану вартість за січень 2016 року.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 14.06.2016 року по справі № 818/545/16, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.09.2016 року, задоволено адміністративний позов приватного акціонерного товариства "Сумський завод продовольчих товарів". Визнано протиправним та скасовано наказ в.о. начальника ГУ ДФС у Сумській області Мазуренка О.В. за №304 від 27.04.2016 року "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки публічного акціонерного товариства "Сумський завод продовольчих товарів".

Згідно листа Управління Державної казначейської служби України у Сумському районі Сумської області за № 03-34/1027 від 13.07.2016 року, за період з 22.04.2016 року по 11.07.2016 року органи ДФС не надавали висновків про суми відшкодування ПДВ ПАТ "Сумський завод продтоварів" і як підтверджено матеріалами справи, такий висновок про відшкодування приватному акціонерному товариству "Сумський завод продовольчих товарів" суми ПДВ згідно податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2016 року на час прийняття судом спірної постанови не надавався.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області як суб'єкт владних повноважень, не довела правомірності не направлення висновків про відшкодування податку на додану вартість.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктами 200.10 - 200.12 ст.200 ПК України передбачено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Таким чином, обов'язок податкового органу, протягом п'яти днів з моменту закінчення перевірки, направити до органу казначейської служби висновок із зазначенням суми бюджетного відшкодування встановлений Податковим кодексом України.

Як зазначено вище, 22.02.2016 року позивач подав до Сумської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2016 року, розрахунок суми бюджетного відшкодування, що підлягає сплаті на поточний рахунок позивача - 437000 грн. 00 коп. та заяву про бюджетне відшкодування.

Граничним терміном для подання податкової декларації згідно ст.ст.49,203 ПК України за січень 2016 року є 22 лютого 2016 року.

Таким чином, камеральна перевірка декларації мала бути проведена в строк до 23 березня 2016 року, а документальна позапланова перевірка в разі її необхідності, з підстав, передбачених п.п.78.1.8. п.78.1 ст.78 ПК України, мала би бути повністю проведена в строк до 22 квітня 2016 року включно.

Згідно матеріалів справи, ДПІ у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області 23.03.2016 року провела камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності ПАТ "Сумський завод продовольчих товарів" щодо суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень 2016 року і лише 27.04.2016 року наказом Головного управління ДФС у Сумській області № 304 призначено документальну позапланову виїзну перевірку публічного акціонерного товариства "Сумський завод продовольчих товарів", який скасовано постановою Сумського окружного адміністративного суду від 14.06.2016 року по справі № 818/545/16.

Отже, документальна позапланова виїзна перевірка позивача податковим органом в строк до 22 квітня 2016 року не проведена.

А згідно п. 200.10 ст. 200 ПК України, сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою контролюючим органом з дня, наступного за днем закінчення терміну проведення камеральної перевірки, у разі якщо камеральна перевірка проведена не була або за результатами проведення перевірки податкове повідомлення-рішення не було надіслано платнику податку у строк, визначений цим Кодексом.

За результатами камеральної перевірки податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2016 року позивач не отримав податкового повідомлення-рішення, а тому сума бюджетного відшкодування 437000 грн. є узгодженою, однак податковий орган протягом п'яти днів з моменту закінчення перевірки, не направив до органу казначейської служби висновок із зазначенням суми бюджетного відшкодування.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області щодо не надання до управління Державної казначейської служби України у Сумському районі висновку про відшкодування податку на додану вартість та зобов'язання цього відповідача подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету приватному акціонерному товариству "Сумський завод продовольчих товарів" за січень 2016 року.

Щодо позовної вимоги про стягнення пені, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 200.17 ст. 200 ПК України, джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи бюджету, до якого сплачується податок.

Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.

Відповідно до п. 200.23 ст. 200 ПК України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Отже, нормами ПК України прямо закріплена відповідальність держави за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість. Зазначена норма є імперативною та не має будь-яких виключень.

Колегія суддів зазначає, що саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03.06.2014 року по справі № 21-131а14.

Відповідно до вимог частини 1 статті 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Частиною 2 статті 161 КАС України встановлено, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених положень Закону, колегія суддів дійшла висновку, що у платника податку, який не отримує бюджетне відшкодування в порядку та строки, визначені ст.200 ПК України, виникає право на нарахування пені на суму такої заборгованості на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Таким чином, враховуючи положення п.200.23 ст.200 ПК України, ПАТ "Сумський завод продовольчих товарів" на суму бюджетної заборгованості з ПДВ донарахувало пеню з дати виникнення заборгованості - 07.04.2016 року по 11.07.2016 року в сумі 25732,86 грн.

Податковим органом ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час її апеляційного перегляду не було надано зауважень щодо розрахунку розміру пені.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення цієї частини позову.

Твердження апелянта: що в процесі камеральної перевірки контролюючий орган прийшов до висновку щодо необхідності проведення документальної позапланової перевірки і така перевірка до теперішнього часу не проведена; що з вказаних підстав суд першої інстанції порушив ст.200 Податкового кодексу України; що вказаною статтею кодексу не передбачено стягнення з Державного бюджету України пені; що 15.09.2016 року уточнюючим розрахунком позивача самостійно виправлені помилки за лютий 2016 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки за результатами камеральної перевірки податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2016 року позивач не отримав податкового повідомлення-рішення, а тому сума бюджетного відшкодування 437000 грн. є узгодженою, що зобов'язувало податковий орган протягом п'яти днів з моменту закінчення перевірки, направити до органу казначейської служби висновок із зазначенням суми бюджетного відшкодування, а нормами ПК України прямо закріплена відповідальність держави за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість і в даному випадку підлягав відшкодуванню податок на додану вартість саме за січень 2016 року, а не за лютий 2016 року.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права, що обумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 28.09.2016р. по справі № 818/845/16 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі - з 05.12.2016 року.

Головуючий суддя (підпис) Старосуд М.І.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Яковенко М.М.