Справа № 826/7243/16
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" листопада 2016 р. м. Київ К/800/26706/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Заїки М.М.,

суддів Загороднього А.Ф.,

Кобилянського М.Г.,

та секретарів Малини Л.В. та Музички Н.В., за участю представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представників ОСОБА_2 - ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, за участю третіх осіб - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної судової адміністрації України, за участю третіх осіб - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, про визнання незаконним та скасування наказу голови Державної судової адміністрації України від 28 квітня 2016 року №84 в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 липня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ голови Державної судової адміністрації України від 28 квітня 2016 року №84 в частині застосування до ОСОБА_2 - начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року скасовано постанову суду першої інстанції та ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі представники позивача просять постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року скасувати, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 липня 2016 року залишити в силі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що наказом Державної судової адміністрації України від 22 вересня 2014 року №566/к ОСОБА_2 призначено на посаду начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області з 22 вересня 2014 року за переведенням з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області з посадовим окладом згідно штатного розпису, із збереженням сьомого рангу державного службовця.

Згідно наказів Державної судової адміністрації України від 05 лютого 2016 року №26, від 04 березня 2016 року №44, на підставі частини п'ятої статті 150 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», підпункту 24 пункту 4 Положення про Державної судової адміністрації України, затвердженого рішенням Ради суддів України від 22 жовтня 2010 року №12, та відповідно до Плану діяльності з внутрішнього аудиту на перше півріччя 2016 року, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 29 грудня 2015 року №243, утвореною аудиторською групою проведено плановий фінансовий аудит відповідності, ефективності та фінансовий аудит за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року у Територіальному управлінні Державної судової адміністрації України в Київській області.

За результатами вказаного аудиту Державною судовою адміністрацією України складено звіт від 25 березня 2016 року №6-16/3, яким зафіксовано порушення у Територіальному управлінні Державної судової адміністрації України в Київській області.

Наказом Голови Державної судової адміністрації України від 28 квітня 2016 року №84, відповідно до частини п'ятої статті 150 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», підпункту 4 пункту 4 Положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого рішенням Ради суддів України від 22 жовтня 2012 року №12, статей 147-149 Кодексу законів про працю України, статті 14 Закону України «Про державну службу України» та з метою забезпечення усунення та недопущення в подальшому порушень і недоліків, виявлених в ході проведення планового аудиту відповідності, ефективності та фінансового аудиту в Територіальному управління Державної судової адміністрації України в Київській області за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року вирішено застосувати до начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежне виконання службових обов'язків, відсутність внутрішнього контролю за станом фінансово-господарської діяльності Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем прийнято оскаржуваний наказ із пропущенням строку для застосування дисциплінарного стягнення, встановленого статтею 148 Кодексу законів про працю України, тому такий наказ підлягає скасуванню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що строк в один місяць для застосування до позивача дисциплінарного стягнення відповідачем не пропущено, оскільки вважав днем виявлення проступку день - 26 квітня 2016 року, коли керівнику стало відомо про сам факт та характер вчинених порушень, допущених позивачем, та наявність усіх підстав для притягнення його до відповідальності, а не з дати складання аудиторами звіту від 25 березня 2016 року №6-16/3, в якому були виявлені загальні порушення без встановлення винної особи, і виходив з того, що Державна судова адміністрація України трудові права позивача не порушила та діяла у відповідності до чинного трудового законодавства.

Проте колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 14 Закону «Про державну службу» дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Встановлення зазначеним законом додаткових заходів дисциплінарного впливу, які можуть застосовуватися щодо державних службовців, не виключає можливості застосування до них заходів стягнення, передбачених статтею 147 Кодексу законів про працю України, а саме: 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до частини першої статті 148 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Отже, наведеним законодавством передбачено види дисциплінарних стягнень, які можуть бути застосовані, та строк застосування стягнення, який обмежується місячним строком з дня виявлення проступку.

Встановлений цією нормою термін для застосування дисциплінарного стягнення не ставиться в залежність від часу, коли про вчинений проступок стало відомо саме посадовій особі, яка має право на застосування дисциплінарного стягнення.

Аналіз положень статті 148 Кодексу законів про працю України свідчить про те, що нею передбачено обчислення місячного строку для застосування стягнення не з дня виявлення факту (дії, бездіяльності), а саме проступку. Виявлення проступку означає не тільки виявлення факту (дії), але і встановлення чи є сам по собі такий факт проступком.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій, аудиторами Державної судової адміністрації України 25 березня 2016 року складено звіт №6-16/3, яким були зафіксовані виявлені у ході проведеного аудиту у Територіальному управлінні Державної судової адміністрації України в Київській області порушення, зокрема:

1) порушення вимог пункту 10 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» ОСОБА_2 як начальником Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області неправомірно видано наказ від 10 лютого 2015 року №13, внаслідок чого зайво виплачена суддівська винагорода в сумі 919,6 тис. грн;

2) порушення вимог пункту 7 Заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів, передбачених для утримання місцевих та апеляційних судів загальної юрисдикції, Державної судової адміністрації України та її територіальних управлінь, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, затверджених наказом Державної судової адміністрації України від 23 травня 2014 року №81, та порушення вимог частини третьої статті 26 Бюджетного кодексу України внаслідок відсутності внутрішнього контролю з боку ОСОБА_2 зайво виплачено заробітну плату на загальну суму 1,1 тис. грн;

3) порушення вимог підпункту «з» пункту 2 наказу Міністерства праці України від 02 жовтня 1996 року №77 «Про умови оплати праці робітників, зайнятих з обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів» та в порушення вимог частини третьої статті 26 Бюджетного кодексу України внаслідок відсутності внутрішнього контролю з боку ОСОБА_2 зайво виплачено матеріальну допомогу робітникам, зайнятим обслуговуванням апаратів судів у сумі 43,7 тис. грн;

4) порушення вимог статті 114 Кодексу законів про працю України внаслідок відсутності внутрішнього контролю з боку ОСОБА_2 працівниками апаратів судів недоотримано заробітну плату в сумі 0,3 тис. грн;

5) порушення вимог ДСТУ БД 1.1-1:213 Правила визначення вартості будівництв та частини третьої статті 26 Бюджетного кодексу України внаслідок відсутності внутрішнього контролю з боку ОСОБА_2 завищено вартість виконаних робіт з поточного ремонту на суму 12,1 тис. грн;

6) порушення вимог частини третьої статті 148 та частини четвертої статті 149 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», пункту 7 Положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 05 квітня 2011 року №82, пунктів 14, 15 Типового положення про апарат місцевого, апеляційного судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 28 вересня 2012 року №115, пункту 7 Типового положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 15 липня 2015 року №104, та пункту 7 Положення про Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області, затвердженого Головою Державної судової адміністрації України 25 вересня 2015 року, ОСОБА_2 внаслідок перевищення свої службових повноважень, протягом 2015 року видавалися накази про преміювання, встановлення рангів, надбавок працівникам апаратів судів тощо.

За таких обставин, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, оскільки неналежне виконання службових обов'язків та відсутність внутрішнього контролю за станом фінансово-господарської діяльності Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, що стало підставою для застосування до позивача догани було виявлено та зафіксовано аудиторським звітом Державної судової адміністрації України 25 березня 2016 року, разом з цим наказ №84 про застосування дисциплінарного стягнення було видано відповідачем 28 квітня 2016 року, тобто в порушення місячного строку, встановленого Кодексом законів про працю України.

Крім того, посилання апеляційного суду на те, що Голову Державної судової адміністрації України було доведено до відома про складений аудиторський звіт лише 26 квітня 2016 року, а також на виконання статті 149 Кодексу законів про працю України від ОСОБА_2 було відібрано пояснення, які останній надав 27 квітня 2016 року, як на докази застосування стягнення у місячний строк є безпідставними, оскільки диспозиція статті 148 Кодексу законів про працю України передбачає лише два виключення, які зупиняють місячний строк, це тимчасова непрацездатність або відпустка працівника.

Враховуючи викладене, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи, дав відповідну оцінку дослідженим у судових засіданнях доказам у справі та прийшов до обґрунтованого висновку, що наказ про застосування дисциплінарного стягнення був виданий відповідачем з порушенням положень статті 148 Кодексу законів про працю України в строк, який перевищував місячний термін з дня виявлення проступку, а тому відсутні підстави для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року необхідно скасувати, оскільки вона постановлена з порушенням норм матеріального права, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 липня 2016 року необхідно залишити в силі, оскільки вона є законною і обґрунтованою та постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представників ОСОБА_2 - ОСОБА_7 та ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, за участю третіх осіб - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 про визнання протиправним та скасування наказу - скасувати, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 липня 2016 року - залишити в силі.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя М.М. Заїка

судді: А.Ф. Загородній

М.Г. Кобилянський