Справа № 642/11192/14-а
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 р.Справа № 642/11192/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 28.10.2016р. по справі № 642/11192/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова, в якому просив суд визнати протиправними дії відповідача та зобов'язати вчинити певні дії.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 16.01.2015 року по справі № 642/11192/14-а адміністративний позов задоволено частково.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 28.10.2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз'яснення рішення суду першої інстанції відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та справу направити до Ленінського районного суду м. Харкова для вирішення питання щодо роз'яснення рішення суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Відповідач не скористався своїм правом на подання заперечень на апеляційну скаргу і не оскаржив ухвалу суду першої інстанції в відмови в задоволенні заяви позивача про роз'яснення рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази та матеріали справи в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 16.01.2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Позовні вимоги позивача до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова про визнання протиправною відмови в перерахунку пенсії, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії за період з 01.03.2014 року по 22.06.2014 року - залишено без розгляду.

Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії відповідно до розмірів, встановлених ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ за період з 23.06.2014 року.

Зобов'язано відповідача здійснити ОСОБА_1, перерахунок та виплату щомісячної основної державної пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків як інваліду 2-ї групи, в зв'язку із захворюванням, щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст. ст. 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-12, з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 23.06.2014 року по 02.08.2014 року, з урахуванням сплачених сум.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1, перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду 2-ї групи, в зв'язку із захворюванням, щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст. ст. 50, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-12, з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 23.06.2014 року по 02.08.2014 року, з урахуванням сплачених сум.

25.02.1015 року постановою Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова та ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 16.01.2015 року залишено без змін.

13.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з заявою про роз'яснення судового рішення - постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 16.01.2015 року.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що вказана постанова, на думку заявника, є незрозумілою в частині що стосується визначення дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, в частині визначення періоду у який повинен здійснюватися перерахунок та виплата основної та додаткової пенсії, тобто чи є цей період безстроковий.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав щодо задоволення заяви про роз'яснення рішення суду та зазначає наступне.

Як передбачено п. 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», зміст ухвалених судових рішень повинен відповідати приписам ст. ст. 163, 165, 183-3, 183-4, 206, 207, 231, 232 КАС України. Рішення судів усіх інстанцій, незалежно від виду провадження, повинно бути гранично повним, зрозумілим, чітким, обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частини з додержанням зазначеної послідовності.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення.

Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідносяться з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразовування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту. Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Згідно до ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Колегія суддів зазначає, що роз'яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз'яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз'яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішенні суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» встановлено, що за правовою природою роз'яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз'яснення є його складовою, тому заява про роз'яснення судового рішення розглядається у тому ж провадженні, в якому було ухвалене судове рішення, про роз'яснення якого ставиться питання. В ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Отже, роз'яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. При роз'ясненні рішення суд повинен більш повно і ясно викласти ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що незрозумілість судового рішення є оціночним поняттям, а доцільність роз'яснення судового рішення приймається за розсудом суду, який має відштовхуватись від раціональних критеріїв. Виходячи з приписів ст. 170 КАС України, роз'яснено може бути постанову чи ухвалу суду у разі, якщо без такого роз'яснення її важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тому, механізм, визначений цією статтею, не може використовуватись, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє мотивацію та резолютивну частину судового рішення.

Так судом першої інстанції чітко вказаний період за який повинен бути здійснений перерахунок та виплата пенсій в четвертому та п'ятому абзацах резолютивної частини рішення.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що поставлене позивачем у заяві питання про необхідність роз'яснення постанови по справі не підлягає задоволенню, оскільки резолютивна частина рішення викладена чітко і зрозуміло, спосіб судового захисту порушених прав позивача зазначений у відповідності до вимог процесуального закону і відповідає заявленим позовним вимогам.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала Ленінського районного суду м. Харкова від 28.10.2016 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів відмічає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого обґрунтовано відмовив в задоволенні заяви про роз'яснення рішення суду.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують та доказів в їх обґрунтування позивачем не надано.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 28.10.2016р. по справі № 642/11192/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Рєзнікова С.С.
Повний текст ухвали виготовлений 05.12.2016 р.