Справа № 805/4456/16-а
Суддя: Молочна І. С.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

805/4456/16-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2016 р. Справа № 805/4456/16-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Державного підприємства «Торецьквугілля» про стягнення 112837,31 грн.

встановив:

18 листопада 2016 року Донецьке обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі – позивач, контролюючий орган) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державного підприємства «Торецьквугілля» (далі – відповідач) з вимогами про стягнення 112837,31 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем як платником страхових внесків не сплачено суму коштів, визначену рішенням про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов’язкове державне соціальне страхування № 67 від 22.07.2016 року.

01.12.2016 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач визнав позовні вимоги.

Позивач та відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, подали заяви про розгляд справи без участі їх представників.

В порядку частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України судом ухвалено про розгляд справи в письмовому провадженні.

Справа вирішується на підставі наявних в ній доказів та матеріалів.

Розглянувши подані матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Контролюючим органом відповідно до ст. 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 1105 від 23.09.1999 року проведена документальна планова перевірка відповідача щодо використання страхових коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, направлених на виплату допомоги та надання соціальних послуг застрахованим особам в період з 01.10.2013 року по 31.12.2014 року, та дотримання порядку використання виділених коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в період з 01.01.2015 року по 31.03.2016 року, за результатами якої складено Акт перевірки № 91 від 21.07.2016 року.

Матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не оспорюється, що Акт перевірки ним підписано без заперечень.

Зазначене рішення отримано представником відповідача, в адміністративному чи судовому порядку не оскаржено, при цьому суми, визначені рішенням № 67 від 22.07.2016 року, відображено відповідачем як платником страхових внесків у Звіті по коштах загальнообов’язкового державного соціального страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням за 9 місяців 2016 року. При цьому, відповідачем частково повернуто кошти за вказаним рішення у розмірі 1763,44 грн., що сторонами не оспорюється.

Таким чином, загальна сума фінансових санкцій, застосованих до відповідача згідно рішення № 67 від 22.07.2016 року, враховуючи часткову сплату, складає 112837,31 грн.

Станом на момент розгляду даної справи суду не надано доказів добровільної сплати відповідачем вказаних коштів. При цьому, відповідач надав суду заяву, якою не заперечив проти задоволення позовних вимог.

Аналізуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до Преамбули Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 1105-XIV від 23.09.1999 із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014р. № 77-VIII (далі - Закон № 1105) цей Закон відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я.

Пунктом 3 частини 1 Закону № 1105 визначено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом (ч. 1 статті 4 Закону № 1105).

Основні завдання і функції Фонду соціального страхування України та його робочих органів визначені статтею 9 Закону № 1105. Зокрема, основними завданнями Фонду та його робочих органів є, крім іншого:

- реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування;

- надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону;

- здійснення контролю за використанням роботодавцями та застрахованими особами коштів Фонду.

Згідно п. 6 частини 2 вказаної статті Закону № 1105 Фонд та його робочі органи відповідно до покладених на них завдань здійснюють контроль за використанням коштів Фонду, веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи.

Статтею 10 Закону № 1105 визначені права, обов'язки та відповідальність Фонду соціального страхування України.

Так, пунктом 3 частини 1 статті 10 встановлено, що Фонд має право перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів Фонду та зупиняти виплати з Фонду в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним Фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду.

До того ж, Фонд має право накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону (п. 5 ч. 1 ст. 10 Закону № 1105).

Частиною 6 статті 15 Закону № 1105 передбачено, що у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

За несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі страхових коштів на страхувальників та інших отримувачів коштів Фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів.

Одночасно на суми несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів і штрафних санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

При цьому, ч. 7 статті 15 Закону № 1105 передбачено, що своєчасно не сплачені фінансові санкції та адміністративні штрафи стягуються із страхувальника в дохід Фонду в порядку, встановленому законом.

У взаємозв’язку із наведеним слід зазначити, що згідно з пунктами 4-6 РозділуПрикінцевих та перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 1105-XIV Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності підлягає реорганізації шляхом злиття із Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та утворення їх правонаступника - Фонду соціального страхування України. Робочі органи Фонду соціального страхування України утворюються через реорганізацію шляхом злиття відповідних робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та його відділень.

Станом на дату подання позову та на момент розгляду справи, заходи, пов'язані з утворенням Фонду соціального страхування України та його робочих органів, не завершені. Тому, згідно з пунктом 6 розділу VII Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" виконання функцій та завдань, передбачених цим Законом, забезпечують у межах компетенції відповідні виконавчі дирекції та їх робочі органи Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

В даному випадку судом встановлено, що у зв’язку із виявленими в ході перевірки порушення дотримання порядку використання страхових коштів загальнообов’язкового державного соціального страхування, позивачем було винесено рішення № 67 від 22.07.2016 року про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на суму 114600,75 грн.

Доказів добровільної сплати відповідачем вказаних коштів суду не надано.

Частиною 1 статті 17 Закону № 1105 передбачено, що спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідачем не надано доказів оскарження або скасування рішення позивача (про повернення коштів і накладення санкцій), на підставі якого позивач просить стягнути заявлену суму коштів, яке є чинними і підлягає виконанню відповідачем та, окрім цього, враховуючи, що зазначене рішення не виконано відповідачем у добровільному порядку, при цьому позов визнано в повному обсязі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на положеннях зазначених вище правових актів та є обґрунтованими.

В свою чергу, суд вважає необхідним зазначити, що питання правомірності прийняття рішення № 67 від 22.07.2016 року та застосування штрафних санкцій не є предметом доказування у межах даного позову, оскільки рішення суб'єкта владних повноважень, яким такі санкції застосовані, не є предметом позову у даній справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відтак, оскільки в даному випадку визначені рішенням позивача грошові зобов'язання є несплаченими у встановлений строк, на підставі наведених вище норм законодавства та з урахуванням досліджених доказів, що зазначені вище та наявні у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача спірної суми фінансових санкцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем – фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

За таких умов, сплачений позивачем судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158-163 КАС України, суд, -

постановив :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Молочна І. С.