Справа № 756/14571/16-а
Суддя: Белоконна І. В.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/756/426/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Белоконна І.В., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральногооб'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати протиправним порушення збоку відповідача по відношенню до неї вимог статей 22 та 46 Конституції України, якими відповідач відповідно до п. 2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 р. за № 41/26486) зобов'язаний керуватися у своїй діяльності, а також підпунктів 7 та 8 пункту 4 цього положення, згідно яких відповідач призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, для чого забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату цих пенсій, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок державного бюджету України. Також позивач просить зобов'язати відповідача негайно поновити її права отримувати державні пенсії як інваліду-ліквідатору ЧАЕС 2-ої групи в розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком, для чого зобов'язати негайно здійснити відповідний перерахунок та забезпечити своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату цих пенсій за рахунок державного бюджету України.

У обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона приймала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1986 року, внаслідок чого отримала радіаційне переопромінення, втратила працездатність, можливість заробляти для себе та своєї родини на життя. До листопада 2011 року позивач отримувала державні пенсії як інвалід-ліквідатор ЧАЕС 2-ої групи у розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком. Але з 1 листопада 2011 року держава відмовилася виконувати взяті на себе зобов'язання з компенсації шкоди здоров'ю позивача, втрати професійної працездатності під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач вважає, що відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» у органів Пенсійного фонду України з'явився остаточний обов'язок виплачувати належну їй державну пенсію, як ліквідатору наслідків Чорнобильської катастрофи в розмірі визначеному редакцією ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року на час виникнення у позивача права на соціальну допомогу як інваліда ЧАЕС.

Представник відповідача надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що проти наданого позову заперечує, також просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини викладені у письмовому запереченні.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у мінімальному розмірі.

Законом України від 14 червня 2011 року № 3491-6 «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнені прикінцеві положення пункту 4 певним змістом, яким серед іншого встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. На виконання п.7 Закону України від 14 червня 2011 року №3491-6, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 745 від 06.07.2011 року «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», відповідно до якої встановлені що розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою. Дана постанова набрала чинності 23.07.2011 року.

Згідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно ст. 95 Конституції України бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами. Виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, а саме у третьому пункті його резолютивної частини, дано тлумачення, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, Закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Крім того, Європейський суд з прав людини в ухвалі від 3 червня 2014 року у справі «Великода проти України» (Заява № 43331/12), зазначив, що навіть припускаючи, що зміни та доповнення до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» становили втручання у право заявниці на мирне володіння майном у розумінні статті 1 Першого протоколу, Суд нагадує, що перша та найважливіша вимога цього положення полягає у тому, що будь-яке втручання з боку державних органів влади у мирне володіння майном має бути законним та має переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті.

Іншими словами, має зберігатися «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. У цій справі немає доказів того, що відповідні зміни до Закону України про державний бюджет України не були внесені відповідно до законної процедури, а за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними. Суд доходить висновку, що вони відповідали вимозі щодо законності за статтею 1 Першого протоколу. Суд також не може дійти висновку, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції (п. 26 та 27 ухвали ЄСПЛ від 3 червня 2014 року).

Європейський суд у своїй ухвалі у справі «Великода проти України» зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватись, а відповідно судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. У зв'язку з цим щодо рішення у справі «Великода проти України», у якій заявниця скаржилась на невиконання рішення, яким Управління Пенсійного фонду України було зобов'язано здійснити перерахунок та виплачувати їй пенсію з 01.12.2008 року, зазначено, що заява була визнана Європейським судом неприйнятною як повністю необґрунтована. Європейський суд дійшов висновку «що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке рулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни. Відповідно, обов'язок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше 1 листопада 2011 року, коли змінене законодавство було застосовано до пенсії заявниці. Протягом зазначеного періоду заявниця отримувала пенсію згідно з рішенням суду від 19 січня 2010 року, і таким чином для скарги немає підстав».

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку виконаний.

Враховуючи викладене, а саме те, що виплата пенсії позивачу проводиться згідно вимог чинного законодавства про пенсійне забезпечення, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі викладеного, ст.ст. 8, 19, 95 Конституції України, керуючись ст.ст. 3, 6-9, 69-71, 99, 100, 158-163, 167,183-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Центральногооб'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя: І.В. Белоконна