Справа № 266/2411/16-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Сараєв І.А.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року справа №266/2411/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Гаврищук Т.Г., Ястребової Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Приморського району м. Маріуполя Донецької області від 02 вересня 2016 року у справі №266/2411/16-а за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення УПФУ в Приморському районі м. Маріуполя від 12.01.2016 року про відмову в призначенні пенсії; зобов'язати відповідача зарахувати час відбування покарання позивача з 15.07.1979 року по 14.07.1980 року та час відбування покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі з 10.12.1987 року по 12.01.1990 року до пільгового стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах та призначити пенсію із зменшенням пенсійного віку по списку № 2 відповідно до п. 2 розділу 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 13 "Б" Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати виникнення права на пенсію.

В обґрунтування зазначив, що відповідач протиправно відмовив в призначенні пенсії, не зарахувавши спірні періоди до стажу, оскільки ст..95 Виправно-трудового кодексу України в редакції, чинній на час відбування покарання позивачем, час відбування покарання у вигляді виправних робіт міг бути включений судом до стажу засудженого.

Постановою Приморського району м. Маріуполя Донецької області від 02 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову, прийняти нову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування зазначив, що суд не взяв до уваги докази, які надав позивач в підтвердження своїх доводів, а саме: трудову книжку, в якій вказано, що у спірні періоди позивач працював з відрахуванням з заробітної плати за вироком суду (виправні роботи), в трудовій книжці є відмітка про сплату страхових внесків, вказав свідків, якій можуть підтвердити пільговий стаж позивача.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п. 2 ч. 1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_3 народився 13 липня 1960 року (а.с.6)

В трудовій книжці позивача зазначено, що час роботи в період відбування покарання з 15.07.1979 року по 14.07.1980 року не зараховується в загальний та безперервний стаж роботи (а.с.12)

Також в трудовій книжці є запис від 10.12.1987 року, що ОСОБА_3 засуджений рішенням суду за ст..215-4 п.1 КК УРСР у вигляді 2-х років без позбавлення волі з утримання 20% заробітної плати в доход держави по 12.01.1990 року. (а.с.13)

12.10.2015 року позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії зі зменшенням віку по списку №2 відповідно до п.2 розділу ХV ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст..13 «б» ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням УПФУ в Приморському районі м. Маріуполя від 12.01.2016 року ОСОБА_3 відмовлено в призначенні пенсії, оскільки загальний страховий стаж позивача складає 25 років 03 місяці 02 дня, пільговий за списком №2 - 1 рік 10 місяців 27 днів, що не відповідає нормам п. «б» ст..13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»

Також пенсійним органом в рішенні зазначено, що за записом в трудовій книжці до загального стажу не враховано час відбування покарання з 15.07.1979 року по 14.07.1980 року та час відбування покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі з 10.12.1987 року по 12.01.1990 року відповідно до п.28 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою державного комітету праці СРСР від 20.06.1974 року №162.

Також за нормами чинного на час відбування покарання позивачем Виправно-трудового кодексу України час відбування покарання у вигляді виправних робіт може бути включено судом як до загального так і до пільгового трудового стажу. Проте таке рішення до пенсійного органу не надходило. (а.с.9-10)

На підставі п. «б» ст..13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до п. 2 розділу ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з ч. 4 ст. 24 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Оскільки позивач відбував покарання в періоди з 15.07.1979 року по 14.07.1980 року та з 10.12.1987 року по 12.01.1990 року, то умови зарахування покарання у вигляді виправних робіт до трудового стажу визначалися Виправно-трудовим кодексом України від 23.12.1970 року, який втратив чинність 11.07.2003 року.

На підставі ч.3 ст.95 Виправно-трудового кодексу час відбування покарання у виді виправних робіт може бути включений судом до загального трудового стажу засудженого.

Таким чином, нормами Виправно-трудового кодексу передбачено можливість зарахування часу відбування покарання у виді виправних робіт тільки до загального трудового стажу .

Тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про зобов'язання відповідача зарахувати час відбування покарання позивача з 15.07.1979 року по 14.07.1980 року та час відбування покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі з 10.12.1987 року по 12.01.1990 року до пільгового стажу роботи та призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку по списку № 2 відповідно до п. 2 розділу 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 13 "Б" Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім цього, в трудовій книжці позивача зазначено, що час роботи позивача в період відбування покарання з 15.07.1979 року по 14.07.1980 року не зараховується в загальний та безперервний стаж роботи.

Таким чином, в зв'язку з відсутністю необхідного загального страхового стажу та пільгового стажу за списком №2, пенсійний орган прийняв рішення від 12.01.2016 року про відмову в призначенні пенсії на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави для скасування цього рішення відсутні.

Судова колегія не приймає доводи апелянта, що суд не взяв до уваги показання двох свідків, оскільки відповідно до Порядку №637 показаннями свідків підтверджується тільки загальний стаж і факт роботи та тому чи іншому підприємстві, установі, організації.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись статтями 24, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Приморського району м. Маріуполя Донецької області від 02 вересня 2016 року у справі №266/2411/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Приморського району м. Маріуполя Донецької області від 02 вересня 2016 року у справі №266/2411/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею чинності.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Гаврищук

Л.В. Ястребова