Справа № 521/20359/16-а
Суддя: Сегеда О. М.
Дата ухвалення: 2016-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
пр. №2-а/521/422/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2016 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Сегеда О.М. розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_2 до Директора департаменту водопостачання Комунального підприємства «Міськводопровід» філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфоксводоканал» ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом до Директора департаменту водопостачання Комунального підприємства «Міськводопровід» філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфоксводоканал» ОСОБА_3 ( далі КП «Міськводопровід» філії ТОВ «Інфоксводоканал») та просив суд винести рішення, яким визнати протиправною бездіяльність посадових осіб КП «Міськводопровід» філії ТОВ «Інфоксводоканал» по виконанню аварійних робіт в контрольному колодязі на подвірї домоволодіння позивача, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Марата,69; зобовязати КП «Міськводопровід» філії ТОВ «Інфоксводоканал» ліквідувати аварійне протікання мережі водопостачання за власний рахунок.

Ознайомившись зі змістом позову суддя вважає, що у відкритті провадження слід відмовити, так як спір між ОСОБА_2 та Директором департаменту водопостачання КП «Міськводопровід» філії ТОВ «Інфоксводоканал» ОСОБА_3 не може бути розглянутий в порядку адміністративного судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п.1 ч.2 ст.17 КАС України).

Частина другою статті 2 КАС України чітко вказує, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією та Законами України встановлений інший порядок судового провадження.

Суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України).

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 КАС України адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Виходячи із загального розуміння правового спору, публічно-правовий спір - це відносини, які виникають внаслідок реального або уявного порушення прав, свобод та інтересів учасників публічно-правових відносин.

Публічно-правові відносини - це відносини між органами влади і їх посадовими чи службовими особами, які здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень з фізичними та юридичними особами.

Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Дана позиція узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20.05.2013 року.

Згідно ст.124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

Враховуючи те, що у адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 звернувся до Директора департаменту водопостачання КП «Міськводопровід» філії ТОВ «Інфоксводоканал» ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії, яка розглядається, спірні правовідносини повязані із укладеним між сторонами договором підряду, а відповідач не є суб`єктом владних повноважень, суд дійшов висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає із зобовязальних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, Верховним судом України зроблено висновок про те, що суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що даний спір не підсудний Малиновському районному суду м. Одеси як адміністративному суду, а підлягає розгляду судом у порядку цивільного судочинства.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а отже відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя вважає необхідним відмовити позивачу у відкритті провадження у порядку адміністративного судочинства та повернути йому позов з усіма доданими до нього матеріалами.

Керуючись ст.ст. 2, 17, 109 КАС України, суддя

ухвалив:

У відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Директора департаменту водопостачання Комунального підприємства «Міськводопровід» філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфоксводоканал» ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.М. Сегеда