Справа № 810/5603/15
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/5603/15

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Справа 810/5603/15 Суддя доповідач Межевич М.В.

У Х В А Л А

01 грудня 2016 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного адміністративного суду Межевич М.В., розглянувши матеріали апеляційної скарги Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецька виробничо-торгівельна фірма «Фактория» до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року апеляційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року залишено без руху у зв’язку з пропуском строку апеляційного оскарження, надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

Вказане рішення отримано апелянтом 21.11.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог цієї ухвали, відповідач надіслав до суду заяву про усунення недоліків в якій повторно стверджує про те, що сплатити судовий збір у межах строку апеляційного оскарження не було можливості. У зв’язку із цим, просить суд поновити строк апеляційного оскарження.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на позицію Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) щодо поваги до остаточності судових рішень.

Так, ЄСПЛ у рішенні від 20 січня 2011 року (справа «Василів проти України») зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатись у світлі відповідних обставин справи та з огляду на такі критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливість предмета спору для заявника.

ЄСПЛ в своєму рішенні від 09 червня 2011 року (справа «Желтяков Проти України» заява № 4994/04) наголосив на тому, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (пункт 42).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Також суд повторно звертає увагу на позицію ЄСПЛ, висловлену у рішенні від 03 квітня 2008 року по справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03). Так, Суд зазначив, що стороні у провадженні було поновлено строки, не дивлячись на те, що товариство було поінформовано про рішення від 5 жовтня 2001 року якщо не одразу ж після його винесення, то в найкоротші строки. Товариство подало першу апеляційну скаргу у листопаді 2001 року, але вона не була розглянута з низки причин, і несплата державного мита була лише однією із них. Через два роки товариство подало нову апеляцію, стверджуючи, що воно не могло сплатити державне мито в той час, коли рішення суду першої інстанції могло б бути оскаржене відповідно до законодавства. У такій ситуації, надаючи дозвіл товариству подати повторну апеляційну скаргу зі спливом значного проміжку часу та після початку виконання рішення суду на підставах, які, на думку Суду, мали на меті не виправлення серйозних судових помилок, а лише перегляд та нове вирішення справи, національні суди порушили принцип юридичної визначеності та "право на суд" заявника, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції.

У зв’язку із цим, дотримуючись принципу юридичної визначеності, апеляційний суд повторно зазначає, що неможливість сплатити судовий збір у визначений законом строк під час першого звернення із першою апеляційною скаргою не може бути підставою для поновлення строку апеляційного оскарження при повторному поданні скарги. З огляду на це, апеляційний суд не вважає поважними причини пропуску відповідачем строку апеляційного оскарження.

Визнання неповажними причин пропуску строку звернення до апеляційного суду після залишення апеляційної скарги без руху, є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження, відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. КАС.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що у відкритті апеляційного провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 108, 185, 187, 189, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецька виробничо-торгівельна фірма «Фактория» до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Суддя М.В. Межевич