Справа № 161/13815/16-а
Суддя: Кихтюк Р. М.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/804/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Козак О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання бездіяльності протиправною, стягнення щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій.

Свої вимоги мотивує тим, що він є учасником бойових дій та має право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Однак, дана допомога йому виплачена у значно меншому розмірі, між передбачено законом.

У звязку з чим, просить суд визнати бездіяльність відповідача щодо ненарахування щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня 2016 року у розмірі 5360,00 грн., як інваліду ІІІ-ї групи учаснику бойових дій протиправною та стягнути на його користь недоплачену щорічну одноразову грошову допомогу в розмірі 3340,00 грн.

В судове засідання позивач не зявився, проте подав суду заяву про слухання справи у його відсутності. Крім того уточнив позовні вимоги та просив визнати бездіяльність відповідача щодо ненарахування йому одноразової допомоги до 05 травня в розмірі 7910,00 грн. як інваліду ІІІ-ї групи учаснику бойових дій протиправною та стягнути на його користь недоплачену щорічну одноразову грошову допомогу в розмірі 5600,00 грн.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності та відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії Б № 061957 від 14.04.2016 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни(а.с. 5).

28.09.2016 року позивач звернувся із заявою щодо виплати йому разової грошової допомоги як учаснику бойових дій у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком (а.с. 6).

Однак, листом від 10.10.2016 року № О-1517/060/20-11 Департамент соціальної політики Луцької міської ради повідомив, що йому, як інваліду ІІІ групи здійснено виплату щорічної разової допомоги в межах бюджетних асигнувань виділених на 2016 рік в розмірі 2310 грн. (а.с. 6).

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з врахуванням Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч. 1 ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ пунктом 63 якого розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено п.26 згідно з яким норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент увязнення не виповнилося 14 років) вязням концентраційних таборів, ґетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин III групи - 2310 гривень (пп.1 п.1 Постанови).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується позивачем, що у 2016 року відповідачем перераховано позивачу 2310 грн. щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-11/2012 від 25 січня 2012 року у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Закріплений у ст. 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень та обставин справи, суд приходить до висновку, що у 2016 році виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій, правомірно здійснена в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що дії відповідача по виплаті позивачу разової грошової допомоги до 5 травня в 2016 році здійснено у відповідності до вимог діючого законодавства, тому вимоги позивача є необґрунтованими і до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 72, 158-163, 185, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання бездіяльності протиправною, стягнення щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського адміністративного апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М.Кихтюк