Справа № 279/3466/16-а
Суддя: Коваленко В. П.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

провадження №2-а/279/136/16
Справа № 279/3466/16-а
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі

головуючого судді Коваленко В.П.

при секретарі Комаровій О.В.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Коростенського району Житомирської області, про визнання протиправним та скасування рішення ОСОБА_2 сільської ради від 09.09.2015 року, визнання протиправним та скасування ордеру №77 від 05.09.2015 року , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_2 сільської ради Коростенського району Житомирської області , в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_2 сільської ради Коростенського району Житомирської області від 03.09.2015 року за №43, визнати протиправним та скасувати ордер №77 від 04.09.2015 року, зобовязати ОСОБА_2 сільську раду Коростенського району передати квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з липня 2000 року перебуває на обліку на квартирній черзі в ОСОБА_2 сільській раді під №1, проте рішенням виконкому ОСОБА_2 сільської ради Коростенського району Житомирської області на підставі ст.ст. 52,58 Житлового Кодексу України спірну квартиру виділено ОСОБА_4.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття провадження по справі, оскільки даний спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства. Представник позивача заперечує проти закриття провадження по справі.

Суд вважає, що даний спір необхідно розглядати в порядку цивільного судочинства, виходячи з таких підстав.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держапва створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Вимогами ч.1ст.36 Житлового кодексу України передбачено облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської , районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Зі змісту ч.1ст.2 КАС України слідує, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осбі у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства , в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 3ч.1 КАС України передбачено, що позивачем у адміністративному процесі є особа на захист прав, свобод і інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також субєкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно ч.1ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Тобто, позивач повинен довести той факт, що він є субєктом відповідних відносин та на нього поширюється протиправна бездіяльність субєкта владних повноважень.

Відповідно до п.1ч.2ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних та юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування , їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7ч.1ст.3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів ,відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій .

За змістом ст.15 Цивільно-процесуального кодексу України під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів , у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3,15 ЦПК України).

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Житлові спори особливий різновид спорів, що стосується житлових прав та інтересів громадян і організацій.

У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобовязання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових умов мешканців гуртожитків тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі субєкта владних повноважень як відповідача.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, суд приходить до висновку, що спір порушений позивачем є за своєю сутністю цивільно-правовим, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в такому випадку ОСОБА_1 звертається до суду за захистом порушеного цивільного права. Отже, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, а пов'язаний з вирішенням питання щодо права на житло.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand vAustria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом « у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів(…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом » орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики , яка не передбачена законом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин і обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до вимог ст.157ч.1 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.157ч.1п.1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Закрити провадження в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Коростенського району Житомирської області, про визнання протиправним та скасування рішення ОСОБА_2 сільської ради від 09.09.2015 року, скасування ордеру №77 від 04.09.2015 року.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня її оголошення апеляційної скарги.

Суддя Коваленко В.П.