Справа № 2-а-148/11
Суддя: Семенов О. А.
Дата ухвалення: 2011-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2011 року суддя Іллічівського міського суду Одеської області Семенов O.A., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Іллічівська Одеської області про зобов'язання нарахувати і виплатити щомісячну державну соціальну допомогу дітям війни,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08 грудня 2011 року звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Іллічівська Одеської області (далі - Управління) посилаючись' на те, що вона є дитиною війни і відповідно до ст.б Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання щомісячного підвищення пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Проте відповідач сплачує її з порушенням норуг діючого законодавства, просить суд стягнути з Управління за період з 2007 по 2010 роки заборгованість в розмірі 3769,20грн. в рахунок недоплаченої вказаної соціальної допомоги.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 08 лютого 2011 року позовні вимоги за період з 2007 року по 08 червня 2010 року залишені без розгляду.

Управління, за письмовими запереченнями, вказує, що нарахування соціальної допомоги проводилися відповідно до норм діючого законодавства, мінімальний розмір пенсії за віком, про застосування якого наполягає позивачка, на неї не розповсюджується, так як застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Підвищення розміру соціальної допомоги здійснювалося за постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530. Просить у вимогах відмовити.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195 від 18 листопада 2004 року є особою, яка віднесена до соціальної групи як дитина війни (а.с.8).

Відповідно до ч.І ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» встановлено, що дітям віини пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Крім того, це право гарантується ч.2 ст.46 Конституції України, а також ч.2 ст.З Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до якої державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно- правовими актами.

Таким чином, на позивачку розповсюджуються вказані положення, проте відповідачем не нараховувалася і не виплачувалася надбавка у встановлених законодавством розмірах.

Пунктом 12 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та п.41 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було зупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішеннями Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №б-рп/2007 та від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 вказані положення законів, щодо зупинення були визнані неконституційними та такими, що втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України цих рішення, що має преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції.

Таким чином, з 22 травня 2008 року відновилася попередня редакція цієї статті, а також право позивачки на нарахування підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 152 Конституції України Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Зупни до законодавства у 2009 та 2010 роках з приводу нарахування соціальної допомоги дітям війни не вносилися.

У розумінні ч.І ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму лвдини,' забезпечення його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Статтею 2 цього Закону визначено, що прожитковий мінімум застосовується, зокрема, для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також інших соціальних виплат, виходячи з вимог Конституції України.

Таким чином, посилання Управління на те, що мінімальний розмір пенсії за віком, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є неспроможним, та судом до уваги не приймається.

Згідно ст.52 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлений в 2010 році у розмірі: з 1 січня - 695 гривень, з 1 квітня - 706 гривень, з 1 липня - 709 гривень, з 1 жовтня - 723 гривні, з 1 грудня -734 грн.

Відповідно до ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьсму ч.З ст.28 цього ж Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 ч.І цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно цього Закону.

Враховуючи викладене, в контексті положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд вважає за можливе застосувати для визначення розміру щомісячної доплати до мінімальної пенсії за віком розмір прожиткового мінімуму, оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що на думку суду, не суперечить вимогам ч.З ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, відповідач з 09 червня 2010 року повинен діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та провести перерахунок пенсії позивачу по 31 грудня 2010 року з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також провести відповідні виплати.

Керуючись ст.ст.7-9, 11, 71, 158, 160, 162, 163, 1832 КАС України, судця -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Іллічівську Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України «Гро соціальний захист дітей вгйни», у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період часу з 09 червня по 31 грудня 2010 року.

В решті вимог відмовити.

Допустити негайне виконання постанови.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом десяти днів з дня отримання її копії, з одночасним поданням копії апеляційно^'суащи до суду апеляційної інстанції. Подання апеляції не зупиняє дію постанови.