Справа № 822/1408/16
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1408/16

Головуючий у 1-й інстанції: Матущак В.В.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

24 листопада 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Стаднік Л.В.,

представників позивача: Кирилевич О.А. Куцої О.П.

представників відповідачів: Кривіцького М.О., Старунь Л.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :
У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Генерального штабу Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 (ВЧ НОМЕР_1 ) з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

- визнати протиправними дії командування Військової частини НОМЕР_1 щодо надання кандидатури ОСОБА_1 для переміщення до іншої військової частини, оскільки здійсненні, незважаючи на наявність інформації про хворобу та її наслідки (обмежену придатність до військової служби);

- скасувати пункт наказу першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 22.06.2016 №184РС, що стосується переміщення ОСОБА_1 до нового місця служби, як такий, виконання якого грубо порушить моє право на охорону здоров`я;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 4654 грн.;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 50000 грн.;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення та встановити строк подання зазначеного звіту.

04 жовтня 2016 року Хмельницький окружний адміністративний суд прийняв постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні представники позивача апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представники відповідачів про задоволення апеляційної скарги заперечили, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 01.04.2013 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 .

З 05.08.2015 по 26.12.2015 позивач був відряджений у зону проведення антитерористичної операції, і має статус учасника бойових дій.

В подальшому відповідно до клопотання командира в/ч НОМЕР_1 перед начальником Кадрового центру Збройних Сил України (ЗСУ) про переміщення військовослужбовців військової служби за контрактом в/ч НОМЕР_1 до інших частин ЗСУ, згідно з Наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) №184-РС від 22.06.2016 солдата ОСОБА_1 , увільнити водія - номера обслуги зенітного артилерійського відділення **** взводу охорони в/ч НОМЕР_2 , призначити до в/ч пп В23731 водієм автомобільного взводу групи матеріального забезпечення, ВОС-837037А.

Так, відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по строковій службі) від 11.07.2016 №185 виключено ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Не погоджуючись із вказаним вище наказом позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України, що виключає підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, порядок укладення контракту, проходження військової служби за контрактом, присвоєння військових звань військовослужбовцям визначаються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170.

При цьому, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (Закон №2232).

Статтею 1 Закону "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

При цьому, військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до положень ст. 2 Закону "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно із ч. 13 ст. 6 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, регулюються Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153.

Пунктом 82 Положення передбачено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється:

1) на вищі посади - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; у разі проведення заміни у місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з установленим строком військової служби); для набуття практичного досвіду управлінської діяльності в органах військового управління різного рівня або для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, зокрема на особисте прохання військовослужбовця; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; за сімейними обставинами - на особисте прохання; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестації, а в особливий період - на підставі висновку службової характеристики; у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності; у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України; вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах;

3) на нижчі посади: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестації, а в особливий період - на підставі висновку службової характеристики; за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання; у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад;

4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу із звільненням з посади, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання;

5) у зв`язку із закінченням строку перебування на посаді;

6) у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану.

Посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачено вище військове звання, ніж за займаною посадою, а за умови рівних військових звань - більший посадовий оклад. У разі коли штатом (штатним розписом) передбачено два військові звання або диференційовані посадові оклади, до уваги береться вище військове звання або більший посадовий оклад.

Призначення військовослужбовців на інші посади також здійснюється у випадках, передбачених пунктами 102 і 104 вказаного вище Положення.

Відповідно до п. 83 Положення військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю та набутим досвідом служби. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка).

Переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється: між з`єднаннями, військовими частинами, оперативними командуваннями - наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні види Збройних Сил України, з`єднання, військові частини та оперативні командування; між видами Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України; між військовими частинами, які підпорядковані керівникам структурних підрозділів Міністерства оборони України, - наказом відповідного заступника Міністра оборони України.

Крім того, згідно із п.91 Положення - переміщення по службі в іншу місцевість військовослужбовців, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі і визнані придатними або обмежено придатними до військової служби, але при цьому вони самі чи члени їх сімей мають потребу за станом здоров`я у зміні місця служби (проживання), здійснюється на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії.

Згідно із п. 112 Положення, військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.

При цьому, вказане переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:

- неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

- неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;

- потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

Таким чином, аналіз вказаних норм законодавства дає підстави стверджувати, що громадяни України які проходять військову службу мають визначені обмеження щодо вибору місця проходження військової служби.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 не входить до переліку військовослужбовців, яким надано право вибору місця служби.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно із Свідоцтва про хворобу №254 встановлено, що 21.04.2016 госпітальна ВЛК терапевтичного профілю Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 від 11.04.2016 №85, провела огляд ОСОБА_1 та зробила висновок про причинний зв`язок захворювання (поширений псоріаз верхніх та нижніх кінцівок, стаціонарна стадія, змішана форма) з проходженням служби та встановила придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю. Будь-які рекомендації щодо подальшого проходження військової служби у лавах ЗСУ в іншій місцевості - відсутні.

Оскільки, згідно Свідоцтва про хворобу №254 встановлено придатність позивача до військової служби, служби за військовою спеціальністю, будь-які рекомендації щодо подальшого проходження військової служби у лавах ЗСУ в іншій місцевості - відсутні, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що при увільненні ОСОБА_1 та призначенні його на іншу посаду у порядку просування по службі відповідачами дотримано вимоги законодавства.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачами при прийнятті оскаржуваного наказу у частині, що стосується ОСОБА_1 дотримано вимоги Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 та Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009 року, а відтак відсутні підстави для скасування даного наказу.

Також, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідачів моральної та матеріальної шкоди, з огляду на наступне.

Так, ч. 2 ст. 21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

При цьому, суд звертає увагу на те, що безпосередньою підставою для відшкодування моральної та матеріальної шкоди чинним законодавством передбачено наявність винних або протиправних дій чи бездіяльності відповідача.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції не встановлено протиправність дій відповідачів, позовні вимоги про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задоволенню не підлягає.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач в даному випадку діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України, що виключає підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 30 листопада 2016 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Боровицький О. А. Сапальова Т.В.