Справа № 805/3650/16-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

805/3650/16-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 р. Справа №805/3650/16-а

час прийняття постанови: 10год.27хв.

ухвалено у нарадчій кімнаті

Донецький окружний адміністративний суд в складі: головуючого судді – Троянової О.В., при секретарі Кудрі В.Г. розглянувши адміністративну справу за позовом Маріупольської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Баскетбольний клуб “Азовмаш”

про стягнення коштів у розмірі податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб у сумі 200 719,43грн.,

ВСТАНОВИВ:

Маріупольська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Баскетбольний клуб “Азовмаш” про стягнення коштів у розмірі податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб у сумі 200 719,43грн./а.с.4-6/.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що за Товариством з обмеженою відповідальністю “Баскетбольний клуб “Азовмаш” існує податковий борг з орендної плати з юридичних осіб у сумі 200719,43грн. який утворився внаслідок несплати самостійно визначеного податкового зобов’язання відповідно до податкових декларацій з плати за землю за 2016 рік.

Просить суд стягнути з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю “Баскетбольний клуб “Азовмаш” (ЄДРПОУ 34697161) відкритих у банківських установах, обслуговуючих такого платника податків заборгованість з орендної плати з юридичних осіб у сумі 200719,43грн.(двісті тисяч сімсот дев’ятнадцять гривень сорок три копійки) на користь державного бюджету/а.с.6/.

У судове засідання представник позивача не прибув, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином/а.с.63/. Надав заяву про розгляд справи без участі представника позивача в порядку письмового провадження/а.с.68-69/.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином/а.с.64/. Надав суду письмові заперечення проти позову, у яких зазначив, що відповідно до ст.6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» звільнений від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності. Не вбачає необхідності в отримання сертифікату ТПП про засвідчення обставин непереборної сили, в зв’язку з тим,що норми ст.6,7 Закону України № 1669 є незаперечними та не передбачають виконання платником податків будь-яких додаткових дій для звільнення від сплати орендної плати з юридичних осіб. Вважає,що відповідно до норм ЗУ № 1669 товариство не може мати податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб тому, тому що звільняється від сплати. Просить суд відмовити у задоволенні позову /а.с.45-48/. Надав суду додаткові пояснення, в яких просив суд розглядати справу без його участі /а.с.65-66/.

Враховуючи, що позивач та відповідач були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, надали клопотання про розгляд справи без їх участі, зважаючи на відсутність визначених ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України перешкод для розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних а матеріалах справи письмових доказах.

Відповідно до вимог ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання по справі не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановлено наступне.

Позивач – Маріупольська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області діє на підставі положення про Державну фіскальну службу України та керується Податковим кодексом України.

Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби, є органи державної податкової служби.

Таким чином, позивач у справі - суб'єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

Відповідно до договорів про оренду земельних ділянок, Маріупольською міською радою надано Товариству з обмеженою відповідальністю “Баскетбольний клуб “Азовмаш” в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,7458га та 0,2105га відповідно/а.с.10-17/.

Це питання не є спірним між сторонами.

Правовідносини, що виникли у даному спорі регулюються Податковим кодексом України.

Статтею 285 Податкового кодексу України визначено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Згідно п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Пунктами 287.1, 287.3 статті 287 Податкового кодексу України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до п.288.2-288.4 ст.288 Податкового кодексу України платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі – податкова декларація) – документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов’язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків – фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг – сума грошового зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податку або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов’язання.

Так, податковий борг станом на 30.06.2016 року (включно) у відповідача з орендної плати з юридичних осіб у сумі 200719,43грн. виник на підставі наступного.

06 жовтня 2015 року між Маріупольською ОДПІ та Товариством з обмеженою відповідальністю “Баскетбольний клуб “Азовмаш” укладено договір № 120520151 «Про визнання електронних документів» /а.с.18-19/.

Відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю “Баскетбольний клуб “Азовмаш” подано податкові декларації з плати за землю ( земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), а саме :

Відповідач не заперечував проти часткового погашення самостійно визначеного зобов'язання за період з січня по листопад 2015р. (ар.с.53-55)

Зазначена заборгованість утворилась внаслідок недотримання платником податків вимог п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (далі – Податковий Кодекс, ПКУ), відповідно до якого платники податків зобов’язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Так, відповідач зазначає, що він не повинен платити орендну плату за землю.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до розділу 2 Переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1235, обставинами, що є підставою для відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу заявника є обставини непереборної сили, дія яких може бути викликана винятковими погодними умовами і стихійним лихом (ураган, буря, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, землетрус, пожежа, просідання і зсув ґрунту, замерзання моря, закриття морських проток, які трапляються на звичайному морському шляху між портами відвантаження і вивантаження, інше стихійне лихо тощо) або непередбаченими ситуаціями, що відбуваються незалежно від волі і бажання заявника (війна, блокада, страйк, аварія).

Доказами, що підтверджують факт настання (існування) зазначених обставин, є, зокрема, висновок Торгово-промислової палати про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.

Відповідач, заперечуючи проти стягнення податкового боргу посилається на положення Закону № 1669, як на підставу звільнення Товариства на період проведення антитерористичної операції від сплати орендної плати за користування земельною ділянкою державної та комунальної власності, з чим суд не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України № 1669 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», прийнятий Верховною Радою України 02.09.2014 року, набравши чинності 15.10.2014 року,- територія проведення антитерористичної операції це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Статтею 6 Закону № 1669 передбачено звільнення суб’єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону.

На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 1015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція та визнання такими, що втратили чинність деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» до зазначених населених пунктів належить м. Маріуполь.

Разом з тим, ст. 10 вказаного закону закріплено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Згідно з п. 6.2 розділу 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18 грудня 2014 року № 44(5) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, податковим та/чи іншим зобов'язанням/обов'язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Пункт 6.5 зазначеного Регламенту, встановлює, що тягар доказування настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) покладений на заявника.

Отже, платники земельного податку, які перебувають на обліку у фіскальних органах та знаходяться на територіях, визначених переліком населених пунктів, де проводиться антитерористична операція або було оголошено військовий чи надзвичайний стан, на цей період звільняються від своїх обов'язків, зокрема, щодо сплати орендної плати виключно на підставі сертифікату Торгово-промислової палати України. В свою чергу, для отримання якого, зобов'язані надати докази настання вказаних форс-мажорних обставин та документи, що це підтверджують.

Проте, як зазначив у своїх поясненнях відповідач у нього відсутній вказаний сертифікат, оскільки він не звертався до відповідного органу за його отриманням /а.с.65-66/.

Відтак, суд дійшов висновку, що при вирішенні даного спору, до Товариства не може бути застосована процедура звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, яка встановлена Законом № 1669, оскільки протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Згідно п. 57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 59.1 ст.59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.3 ст.59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

З метою погашення податкового боргу податковим органом на адресу Товариством з обмеженою відповідальністю “Баскетбольний клуб “Азовмаш” з було направлено податкові вимоги форми «Ю» №9046-25 від 01.03.2016 року та від 14.03.2016 року №9540-17, №1717-23 від 17.02.2016 року. Вказані вимоги були отримана підприємством 21.03.2016 року та 26.02.2016 року відповідно/а.с.35,36,37/.

Зазначені податкові вимоги отримані представником відповідача. Суду не надано доказів в підтвердження скасування зазначених вимог в судовому порядку або відкликання їх контролюючим органом.

Однак, прийняті заходи податковим органом не призвели до погашення податкового боргу.

Станом на момент розгляду справи податковий борг з орендної плати з юридичних осіб у сумі 200719,43грн. не сплачено /а.с.33,34/.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен повинен сплачувати податки та збори у порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п.п. 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов’язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до Податкового кодексу України, податкове зобов’язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов’язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

Податковий борг – податкове зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов’язання.

Пунктом 14.1.137 ст. 14 Податкового кодексу України орган стягнення – державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України податковий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.3 ст.95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи наявність податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб у сумі 200719,43грн., який є несплаченим станом на дату розгляду справи, у в’язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-112, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 254, 257,263, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Маріупольської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю “Баскетбольний клуб “Азовмаш” про стягнення коштів у розмірі податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб у сумі 200 719,43грн.– задовольнити.

Стягнути з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю “Баскетбольний клуб “Азовмаш” (ЄДРПОУ 34697161) відкритих у банківських установах, обслуговуючих такого платника податків заборгованість з орендної плати з юридичних осіб у сумі 200719,43грн.(двісті тисяч сімсот дев’ятнадцять гривень сорок три копійки) на користь бюджету.

Постанову ухвалено в нарадчій кімнаті 29 листопада 2016 року.

Повний текст постанови складено та підписано 02 грудня 2016 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі відкладення складання постанови у повному обсязі апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Троянова О.В.