Справа № 805/1207/16-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Волгіна Н.П.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року справа №805/1207/16-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Челахової О.О., за участю представника позивача Щербака Е.В., представника відповідача Дудушко М.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року у справі № 805/1207/16-а за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» до Обласного центру медико-соціальної експертизи м. Донецьк в особі Міжрайонної медико-соціальної експертної комісії (м. Красноармійськ), третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсними висновків,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 29.04.2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом (який було уточнено), мотивуючи свої вимоги тим, що 11 березня 2015 року ОСОБА_4 пвід час виконання трудових обов'язків на ТДВ "Шахта "Білозерська" здобув виробничу травму, за наслідком чого 9 липня 2015 року Міжрайонна медико-соціальна експертна комісія провела огляд вказаної особи та встановила третю групу інвалідності і 60 % втрати працездатності.

Проаналізувавши ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п.п. 11, 24 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, позивач прийшов до висновку, що особі, яка стала працездатною, медико-соціальною експертною комісією встановлюється група інвалідності, у той час як особі, яка частково її втратила, визначається ступіть втрати працездатності. Тобто, неможливе встановити особі одночасно і третю групу інвалідності, і 60 % втрати працездатності.

Крім того, позивач зазначив, що ОСОБА_4 є пенсіонером, тобто, у розумінні Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є непрацездатною (повністю) особою - з часу отримання статусу пенсіонера.

Вважає такі дії відповідача неправомірними, а тому просив суд визнати недійсними висновки Міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Обласного центру медико-соціальної експертизи м. Донецьк про встановлення ОСОБА_4 третьої групи інвалідності первинно, а також 60 % втрати працездатності.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року у справі № 805/1207/16-а у задоволенні адміністративного позову Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» до Обласного центру медико-соціальної експертизи м. Донецьк в особі Міжрайонної медико-соціальної експертної комісії (м. Красноармійськ), третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсними висновків - відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що відповідач в порушення вимог п. 11, 24 Положення про медико-соціальну експертизу, визнав ОСОБА_4 інвалідом третьої групи, а також встановив 60 % втрати професійної працездатності.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог послався на той факт, що вимоги п. 24 Положення № 1317 розповсюджуються тільки на осіб, які звернулися самостійно для встановлення груп інвалідності, не пов'язаних з виробничою травмою, що, на думку апелянта, суперечить вимогам п. 11 Положення № 1317.

Крім того, апелянт вважає висновки суду щодо того, що посилання позивача на норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ч. 3 ст.ст. 75 Сімейного кодексу України порушують права ОСОБА_4 на труд, є помилковими, оскільки відповідно до п. 1.2 Порядку № 420 професійна працездатність - це здатність працівника до роботи за своєю професією (фахом) і кваліфікацією. В даному випадку ОСОБА_4, враховуючи не тільки медичний аспект, а і психологічний (є пенсіонером, інвалідом), не може в повному обсязі виконувати роботу за своєю професією (фахом) і кваліфікацією. Але може бути придатним до роботи за іншою професією чи фахом.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав свої письмові заперечення, в яких просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_4 на адресу суду скерував лист, в якому заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив розглянути справу без його участі.

Третя особа у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. З огляду на приписи ч. 4 ст. 196 КАС України його неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, наданих заперечень, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Товариство з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» зареєстровано в якості юридичної особи 1 серпня 2008 року за кодом , місцезнаходження - 85013, Донецька область, місто Добропілля, місто Білозерське, вулиця Строїтельна, будинок 17 (том 1 а.с. 8-15).

11 березня 2015 року на шахті стався нещасний випадок з ОСОБА_4, пов'язаний з виробництвом, про що складено акт № 3 (за формою Н-1), затверджений 13 березня 2015 року генеральним директором Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» Панібратченком В.Ф. (том 1 а.с. 38-41).

Згідно з актом потерпілий - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, прохідник 5 розряду, загальний стаж роботи - 28 років 9 місяців, стаж роботи за професією - 18 років 02 місяці. Перевірка знань за професією, під час виконання якої стався нещасний випадок - 5 квітня 2014 року (том 1 а.с. 38-41).

В акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (аварії), що стався 11 березня 2015 року о 13:00 на ТДВ "Шахта "Білозерська" (за формою Н-5), затвердженому 13 березня 2015 року генеральним директором ТДВ "Шахта "Білозерська", зазначено, що наслідок нещасного випадку - легкий - відкрита черепно-мозкова травма, перелом лобно-скроневої кістки, забита рана лобно-тім'яної області, забій головного мозку (том 1 а.с. 42-45).

Згідно з випискою із історії хвороби ОСОБА_4 № 1645, який після нещасного випадку на шахті госпіталізований до травматологічного відділення Комунального закладу «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» та знаходився там з 11 по 13 березня 2015 року, діагноз потерпілого - відкрита черепно-мозкова травма, перелом лобно-скроневої кістки, забій головного мозку, забійна рана лобно-скроневої області. Також у виписці зазначено, що у зв'язку із погіршенням стану хворого останній направлений для проходження МРТ до м. Краматорськ з наступною консультацією нейрохірурга (том 1 а.с. 116).

З виписки із історії хвороби ОСОБА_4 № 2155, який поступив до травматологічного відділення міської лікарні № 3 м. Краматорська Донецької області 13 березня 2015 року та виписаний 24 березня 2015 року, вбачається, що потерпілому встановлено діагноз - відкритий багатоуламковий перелом, вдавлений перелом зводу та основи черепу. Забій головного мозку 1 ступеня. Забита рана зводу черепу; зазначено, що травма - виробнича, отримана 11 березня 2015 року під час роботи у шахті (том 1 а.с. 7).

У пояснювальній записці, складеній ОСОБА_4 30 березня 2015 року, зазначено, що 11 березня 2015 року під час роботи він здійснював нарощування конвеєра СП-202 та обслуговування комбайну КСП-32. Закінчивши нарощування, він підійшов до комбайну, де почав з ОСОБА_6 обговорювати роботу комбайну. Після знепритомнів, а прийшов до тями на носилках. У записці зазначив, що просить призначити повторне розслідування та видати акт по травмі на руки (том 1 а.с. 47).

16 квітня 2015 року ОСОБА_4 повторно звернувся з заявою до позивача, в якій просив позивача дорослідувати нещасний випадок (том 1 а.с. 48).

В матеріалах справи відсутні докази надання позивачем відповідей на вказані заяви.

26 червня 2015 року поліклінічним відділенням Комунального закладу «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» видано ОСОБА_4 направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК) (том 1 а.с. 117-118).

8 липня 2015 року Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Добропіллі Донецької області ОСОБА_4 був направлений до Міжрайонної МСЕК м. Красноармійськ (первинно) для визначення ступеня втрати професійної працездатності внаслідок нещасного випадку, який стався на виробництві 11 березня 2015 року (том 1 а.с. 119).

За наслідком первинного огляду ОСОБА_4 9 липня 2015 року Міжрайонною медико-соціальною експертною комісією Обласного центру медико-соціальної експертизи м. Донецьк складено акт огляду МСЕК № 1700, в якому зазначено: діагноз - стан після перенесеної важкої виробничої черепно-мозкова травма 11 березня 2015 року, відкритий багато уламковий вдавлений перелом лобно-тім'яної кістки з переходом на основання черепу, епідуральна гематома лівої лобної ділянки, субдуральна гематома правої тімяної ділянки, забій правої скроневої, лівої лобової часток, з розвитком пост травматичної енцефалопатії зі стійкою цефалгією, вестибулопатія з синдромом ВСД, рефлекторно-пірамідна недостатність з легким парезом в лівій руці, астено-невротичний синдром (п. 29.1); група інвалідності - третя (п. 30.4); ступень втрати професійної працездатності - 60 % (п. 31.1). (том 1 а.с. 76-80).

На підставі вказаного акту видано:

- довідку Серія НОМЕР_1 від 9 липня 2015 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, в якій зазначено про втрату ОСОБА_4 60 % працездатності;

- довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 10 ААВ № 441829, в якій зазначено про встановлення ОСОБА_4 третьої групи інвалідності;

- виписку із акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги до довідки серії НОМЕР_1, де зазначено, що ОСОБА_4 встановлено третю групу інвалідності, 60 % втрати професійної працездатності (том 1 а.с. 6).

13 липня 2015 року за № 217/03 Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Добропіллі Донецької області листом повідомлено позивача про звернення до відділення ОСОБА_4 із заявою про призначення йому страхових виплат у зв'язку із нещасним випадком на виробництві, що стався 11 березня 2015 року. У листі зазначено, що відповідно до висновку МСЕК від 9 липня 2015 року ОСОБА_4 встановлено 60 % втрати працездатності, внаслідок чого він має право на отримання одноразової допомоги. Відділення у листі просило на комісії з питань охорони праці підприємства розглянути та прийняти рішення щодо відсотка зменшення одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 Протокол засідання комісії з питань охорони праці підприємства просило направити до відділення виконавчої дирекції Фонду для прийняття рішення про призначення одноразової допомоги ОСОБА_4 (том 1 а.с. 46).

В позовній заяві позивач зазначив, що 18 березня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська" про відшкодування моральної шкоди внаслідок виробничої травми (справа № 227/1074/16-ц). Після ознайомлення с матеріалами справи № 227/1074/16-ц позивач дізнався, що ОСОБА_4 встановлена ІІІ група інвалідності та 60 % втрати працездатності.

Позивач вважає висновки відповідача про встановлення ОСОБА_4 одночасно третьої групи інвалідності та 60 % втрати працездатності, враховуючи що останній є пенсіонером, незаконними, що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством визначено, що при встановленні потерпілому внаслідок нещасного випадку особі групи інвалідності одночасно встановлюється і % втрати цією особою працездатності.

Колегія суддів вважає висновок суду щодо відмови у задоволені позовних вимог правомірним з огляду на наступне.

Спірним питанням у даній справі є правомірність/неправомірність встановлення Міжрайонною МСЕК Обласного центру медико-соціальної експертизи м. Донецьк ОСОБА_4 третьої групи інвалідності та 60 % втрати працездатності (одночасно).

Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначає, а також порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями (далі - комісії) визначає Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317 (далі - Положення № 1317).

Відповідно до п. 3 Положення медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Абазом 2 п. 3 Положення № 1317 визначено, що медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.

Пункт 10 Положення № 1317 унормовує організацію і склад медико-соціальних експертних комісій і довід позивача про неповноважність складу МСЕК щодо огляду ОСОБА_4 є безпідставним, як і довід щодо процедуру проведення засідання комісії.

Відповідно до пп. 1 п. 11 Положення № 1317 міські, міжрайонні, районні комісії визначають: зокрема, ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов'язане ушкодження здоров'я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням ними трудових обов'язків.

Пунктом 17 Положення № 1317 визначено, що медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Згідно з п. 19 Положення № 1317 комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Пунктом 24 Положення № 1317 передбачено, що комісія видає особі, яку визнано інвалідом або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому інвалід перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

Копія індивідуальної програми реабілітації надсилається також лікувально-профілактичному закладові і органові праці та соціального захисту населення за місцем проживання інваліда. За місцем роботи зазначених осіб надсилається повідомлення щодо групи інвалідності та її причини, а у разі встановлення ступеня втрати професійної працездатності - витяг з акта огляду комісії про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у додаткових видах допомоги.

Як зазначалося вище, 26 червня 2015 року поліклінічним відділенням Комунального закладу «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» видано ОСОБА_4 направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК) за формою 088/о (том 1 а.с. 117-118).

Пунктом 8 Положення № 1317 визначено, що датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення. Інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) такого потерпілого встановлюються до першого числа місяця, що настає за місяцем, на який призначено повторний огляд.

Згідно з п.п. 9, 10 Положення № 1317 інвалідність, що настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, встановлюється на підставі результатів огляду потерпілого членами комісії та акта про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою, визначеною постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1112, або на підставі рішення суду про встановлення факту отримання травми на виробництві.

Інвалідність, що настала внаслідок професійного захворювання, передбаченого переліком професійних захворювань, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2000 р. № 1662, встановлюється у разі наявності акта розслідування хронічного професійного захворювання, складеного за формою згідно з додатком 15 до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1112, та висновку спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я, який має право встановлювати остаточний діагноз щодо професійних захворювань.

Відповідно до п. 11 вказаного Положення ступінь втрати професійної працездатності працівників (у відсотках), ушкодження здоров'я яких пов'язане з виконанням ними трудових обов'язків, та потреба у медичній і соціальній допомозі визначаються на підставі направлення лікувально-профілактичного закладу, роботодавця або уповноваженого ним органу чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, суду чи прокуратури.

Актом № 3 про нещасний випадок, який затверджений 13 березня 2015 року генеральним директором Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська», було встановлено обставини та причини настання нещасного випадку з ОСОБА_4

8 липня 2015 року Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Добропіллі Донецької області ОСОБА_4 був направлений до Міжрайонної МСЕК м. Красноармійськ (первинно) для визначення ступеня втрати професійної працездатності внаслідок нещасного випадку, який стався на виробництві 11 березня 2015 року (том 1 а.с. 119).

Механізм встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків регулюється Порядком встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я України 05.06.2012 року № 420 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2012 року за № 1387/21699 (далі - порядок № 420).

Відповідно до п.п. 1.4 - 1.6 Порядку № 420 медико-соціальна експертиза потерпілого здійснюється МСЕК у складі комісії відповідно до пункту 10 Положення № 1317, за наявності:

акта про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н - 1, наведеною в додатку 4 до Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі - Порядок);

акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П - 4, наведеною в додатку 17 до Порядку; медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання за формою, наведеною в додатку 16 до Порядку;

направлення роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд), суду чи прокуратури;

направлення закладу охорони здоров'я, за формою № 088/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі - форма № 088/о).

За наявності у потерпілого наслідків однієї травми чи професійного захворювання ступінь втрати професійної працездатності у відсотках визначається залежно від тяжкості, але не нижче першого значення, наведеного у Критеріях встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затверджених цим наказом.

При встановленні втрати професійної працездатності у відсотках і потреби у додаткових видах допомоги МСЕК виходить тільки з наслідків виробничої травми або професійного захворювання та пов'язаних з ними станів.

Пунктом 1.9 Порядку № 420 визначено, що за наявності у потерпілого наслідків, спричинених двома або більше травмами або професійними захворюваннями, ступінь втрати професійної працездатності встановлюється: при І групі інвалідності - не вище 100%; при ІІ групі інвалідності - не вище 85%; при ІІІ групі інвалідності - не вище 65%. У випадках невизнання потерпілого інвалідом сумарний відсоток втрати професійної працездатності не повинен перевищувати 40%.

Ступінь втрати професійної працездатності у відсотках встановлюється, виходячи з наслідків ушкодження здоров'я внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання з урахуванням професійних здібностей, що є у потерпілого, клініко-функціональних можливостей і важливих професійних якостей, які дозволяють продовжувати виконання роботи за попередньою професією до нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання. Враховуються зниження кваліфікації, зменшення обсягу виконуваної роботи та важкість праці в звичайних, спеціально створених виробничих або інших умовах, ступінь втрати професійної працездатності встановлюється в межах від 5 до 100 відсотків (п. 2.1 Порядку № 420).

Група інвалідності при наслідках виробничої травми та професійному захворюванні встановлюється залежно від видів порушення функцій організму людини, критеріїв життєдіяльності відповідно до Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 05 вересня 2011 року № 561, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за № 1295/20033 (далі - Інструкція про встановлення груп інвалідності) (п. 2.3 Порядку № 420).

Відповідно до п.п. 1.12, 1.13 Інструкції про встановлення груп інвалідності затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я України 05.09.2011 року № 561, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за № 1295/20033, датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (у відсотках) вважається день надходження до комісії документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) такого потерпілого встановлюється до першого числа місяця, що настає за місяцем, на який призначено повторний огляд.

В позовній заяві та апеляційній скарзі апелянт зазначає, що відповідачем неправомірно одночасно встановлено в висновках МСЕК групу інвалідності і % втрати ОСОБА_4 працездатності.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, зазначив, що п. 24 Положення № 1317, на який позивач послався як на правову підставу своїх вимог, не виключає наявності категорії осіб, до якої відносяться особи, яким одночасно встановлена група інвалідності та % втрати працездатності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком та зазначає, що, виходячи зі змісту Положення № 1317, комісія визначає як групу інвалідності так і встановлює факт втрати професійної працездатності (у відсотках), що не виключає одне одного.

Отже, на переконання колегії суддів, Міжрайонна медико-соціальна експертна комісія м. Красноармійська при встановленні ОСОБА_4 ІІІ групи інвалідності та 60 % втрати професійної працездатності діяла з дотриманням нормативно-правових актів з питань медико-соціальної експертизи.

Також, як вбачається з позовної заяви та апеляційної скарги, апелянт вважає, що відповідач, встановлюючи ОСОБА_4, який є пенсіонером, ІІІ групу інвалідності визнав його непрацездатним, при цьому встановивши йому 60 % втрати професійної працездатності, визнав його працездатним, чим порушив Закон України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Суд першої інстанції з цього приводу в своїй постанові зазначив, що чинним законодавством, яке регулює трудові правовідносини, не позбавлено осіб, які є пенсіонерами, а також інвалідами, права на труд, то такі особи можуть бути працівниками у розумінні трудового законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками та зазначає наступне.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

В преамбулі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що даний Закон визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Пунктом 1.2 Порядку № 420 визначено, що професійна працездатність - здатність даного працівника до роботи за своєю професією (фахом) і кваліфікацією чи за іншою адекватною їй професією (фахом).

Як правильно визначив суд першої інстанції, термін «непрацездатні громадяни» у Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» стосується лише сфери пенсійного забезпечення громадян, і не може бути застосовано в даному випадку, оскільки при визначенні цього терміну не було застосовано медичного критерію.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів зазначає, що твердження, наведені позивачем в позовній заяві та апеляційній скарзі, повністю спростовуються наведеними вище нормами, матеріалами справи підтверджено, що відповідач при прийнятті висновку про встановлення ОСОБА_4 ІІІ групи інвалідності та 60 % втрати професійної працездатності діяв відповідно до норм діючого законодавства та в межах покладеного на нього повноважень.

Позивач (він же і апелянт в даній справі) не довів в чому саме полягає порушення його прав як роботодавця.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року у справі № 805/1207/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 1 грудня 2016 року.

Головуючий суддя: Г.М. Міронова

Судді: Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко