Справа № 826/27809/15
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

01 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Приходько К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 липня 2016 року у справі за позовом підприємства з іноземними інвестиціями «Макдональдз Юкрейн Лтд» до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, Управління Державної казначейської служби України в м. Донецьку Донецької області, за участю третьої особи - Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправною бездіяльності, стягнення надміру сплаченого податку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі міста Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області, правонаступником якої є Маріупольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області) (далі по тексту - відповідач 1, податковий, контролюючий орган) та Управління Державної казначейської служби України у м. Донецьку Донецької області (далі по тексту - відповідач 2, УДКСУ), в якому просив:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача 1, що полягає у не вчиненні дій, направлених на повернення позивачу суми надміру сплачених грошових зобов'язань в розмірі 3 053 525,00 грн. на підставі заяви позивача від 27 квітня 2015 року №835/05-ЕВЕ;

2) стягнути з Державного бюджету України на користь позивача через УДКСУ суму надміру сплачених грошових зобов'язань в розмірі 3 053 525,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 липня 2016 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області, що полягає у не вчиненні дій, направлених на повернення підприємству з іноземними інвестиціями «Макдональдз Юкрейн ЛТД» суми надміру сплачених грошових зобов'язань в розмірі 3 053 525 гривень на підставі заяви підприємства з іноземними інвестиціями «Макдональдз Юкрейн ЛТД» від 27 квітня 2015 року № вих. № 835/05-ЕВЕ. Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області подати Управлінню Державної казначейської служби України в м. Донецьку Донецької області висновок про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань в розмірі 3 053 525,00 гривень на підставі заяви підприємства з іноземними інвестиціями «Макдональдз Юкрейн ЛТД» від 27 квітня 2015 року № вих. № 835/05-ЕВЕ. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням в частині про задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення невірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В частині про відмову у задоволенні позову постанова суду першої інстанції сторонами не оскаржується та судом не переглядається.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у період виникнення спірних правовідносин (2013-2014 роки), філії позивача вважались окремими платниками податку на прибуток (п.133.1.5 п.133.1 ст.133 Податкового кодексу України), а позивач перебував на консолідованій сплаті такого податку.

Відповідно до п.152.4 ст.154 Податкового кодексу України, позивач був зобов'язаний декларувати та сплачувати податок як за своїм місцезнаходженням, так і окремо за місцезнаходженням філій.

Відповідно до положень п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, у 2013-2014 роках позивач (його філія) сплачував податок на прибуток підприємств авансовими внесками протягом року та із закінченням року відображав відповідні суми їх в річній податковій декларації (розрахунку).

Відповідно до показників рядка 04 Розрахунку податкових зобов'язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток за 2014 рік, наявного у матеріалах справи, філією позивача у м. Донецьку за 2014 рік самостійно узгоджено (нараховано) податку на прибуток у розмірі 263 343 грн.

Протягом 2014 року філією позивача у м. Донецьку сплачено до бюджету авансових внесків з податку на прибуток в розмірі 3 316 868 грн., що відображено (узгоджено) в рядку 05 Розрахунку податкових зобов'язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток за 2014 рік.

При цьому, протягом 2014 року, філією позивача у м. Донецьку сплачено до бюджету суму коштів, що на 3 053 525 грн. перевищує нараховану суму податку за такий період. Вказане перевищення відображене в спеціальному рядку 06 Розрахунку податкових зобов'язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток за 2014 рік (в рядку відображена сума податку на прибуток, зменшена на суму авансового внеску, що складає показник «-3 053 525 грн.»).

До матеріалів справи позивачем долучені копії платіжних доручень: № 815 від 16.01.2013, № 2594 від 13.02.2013, № 4843 від 21.03.2013, № 7040 від 24.04.2013, №8615 від 22.05.2013, № 10543 від 26.06.2013, № 12061 від 22.07.2013, № 13887 від 21.08.2013, № 15622 від 24.09.2013, № 17780 від 28.10.2013, № 19428 від 19.11.2013, № 22120 від 24.12.2013, № 1239 від 23.01.2014, № 2746 від 18.02.2014, № 5163 від 27.03.2014, № 7056 від 25.04.2014, № 19272 від 25.09.2014, № 20939 від 22.10.2014, № 22896 від 24.11.2014, № 24959 від 23.12.2014, якими підтверджується сплачена сума авансових внесків з податку на прибуток підприємств.

Частина вказаних вище авансових внесків з податку на прибуток підприємств (1 295 496 грн.) сплачена позивачем протягом 2014 року за рахунок переплати позивача з такого платежу, яка, в свою чергу сформувалась протягом 2013 року.

Сплата авансових внесків за рахунок переплати з цього ж платежу здійснювалась без окремої заяви позивача (оскільки йдеться про один платіж - авансові внески з податку на прибуток), що прямо дозволено відповідно до п. 87.1 Податкового кодексу України.

Суд звертає увагу на те, що сплата авансів за рахунок переплати не заперечується податковим органом.

Виникнення переплати в розмірі 3 053 525 грн. відбулось аналогічно такому виникненню протягом 2014 року (тобто, внаслідок перевищення авансових внесків, сплачених позивачем протягом 2013 року над сумою нарахованого податку за 2013 рік).

Сума перевищення авансових внесків з податку на прибуток над сумою нарахованого податку в розмірі 1 295 496 грн. відображена в рядку 06 Розрахунку податкових зобов'язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток за 2013 рік.

Наявність у філії позивача (без статусу окремої юридичної особи) в м. Донецьку надмірної сплати податку на прибуток суму в розмірі 3 053 525,00 грн. податковим органом не заперечується.

27.04.2015 позивач в порядку п. 43.3 ст. 43 Податкового кодексу України звернувся до контролюючого органу за місцезнаходженням філії позивача у м. Донецьку із заявою про повернення на рахунок позивача у банку вищенаведеної суми надмірної сплати з податку на прибуток підприємств.

У зв'язку з тим, що відповідачем-1 не було вжито ніяких заходів щодо повернення надміру сплаченого податку, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що податковим органом не були здійснені заходи, передбачені статтею 43 Податкового кодексу України, спрямовані на повернення підприємству з іноземними інвестиціями «Макдональдз Юкрейн Лтд» надміру сплаченого податку на прибуток в розмірі 3 053 525,00 грн., що призвело до порушення прав позивача внаслідок допущеної бездіяльності.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За правилами пп. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з п. 43.3 статті 43 Податкового кодексу України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних oci6, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Пунктом 43.4 статті 43 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Згідно п. 5 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року N 1146, повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Відповідно до вимог п. 7 названого Порядку після реєстрації в органі ДФС заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань (крім грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку.

У разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. За платежами, належними державному бюджету, орган ДФС у строк не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства. (п. 8 Порядку).

Отже в силу приписів вищенаведених норм, підставами для повернення надміру сплачених платежів є встановлення факту надмірної сплати податку, відсутність податкового боргу та подання відповідної заяви.

Відповідно до п. 43.5 статті 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові Державного казначейства України.

На підставі отриманого висновку орган Державного казначейства України протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому Державним казначейством України.

Оскільки за позивачем обліковується надмірна сплата з податку на прибуток підприємств, наявність якої підтверджена матеріалами справи та не заперечується податковим органом, для повернення якої позивач подав письмову заяву, вказавши напрям перерахування цих коштів, а податковий орган не підготував висновок про їх повернення та не подав такий висновок для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суд першої дійшов обґрунтованого висновку про те, що у спірних правовідносинах саме податковий орган, не виконавши покладені на нього ст. 43 Податкового кодексу України обов'язки, діяв не на підставі та не у спосіб, визначений чинним законодавством України, відповідно вчинив протиправну бездіяльність.

З огляду на викладене, висновок суду суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову є законним та обґрунтованим.

Посилання апеляційної скарги відповідача на складність економічної ситуації а зоні проведення АТО як на підставу для відмови у складанні відповідного висновку про повернення надмірно сплаченого податку є помилковим, оскільки у податковому законодавстві такі підстави для відмови не встановлені.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 41, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 112, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 липня 2016 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 05.12.2016

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.