Справа № 463/3829/16-а
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року м. Львів 463/3829/16-а

2-а/463/220/16

Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Полуліх Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова про визнання дій неправомірними, зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання неправомірними дій Управління ПФ України в Личаківському районі м. Львова про відмову врахувати при нарахуванні пенсії ОСОБА_1 та невключення до середньомісячного заробітку державного службовця сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, під час обчислення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» та про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», починаючи з 28 січня 2011 року в розмірі 90 % від середньомісячної заробітної плати державного службовця, з урахуванням інших видів виплат (матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати), згідно з поданою довідкою про заробітну плату, якою передбачені складові заробітної плати для призначення пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу» та на які нараховано і утримано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 28.01.2011р. їй призначено пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» 1993р. та ст. 38 КЗпП України. За час перебування на державній службі, відповідно до норм чинного законодавства, отримувала матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, виплати по індексації заробітної плати. Оскільки на усі ці види виплат, які отримані за час проходження державної служби було нараховано та сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, 22.07.2016р. звернулась до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії з врахуванням цих виплат, в підтвердження чого долучила відповідну довідку від 08.07.2016р. Однак, у проведенні перерахунку відповідач відмовив. Таку відмову вважає незаконною, оскільки з вказаних видів грошового забезпечення нею сплачувались страхові внески, і відповідно, під час вирішення питання про розмір пенсії, вони повинні враховуватись. З посиланням на практику ВСУ, просить визнати неправомірними дії відповідача та зобов'язати останнього здійснити перерахунок та виплату починаючи з 28.01.2011р. 21.12.2012р., включивши у перерахунок згадані вище і не включені до нього види грошових виплат.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені нею вимоги. Дала пояснення аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити.

Представник відповідача згідно належної довіреності від 09.03.2016р. Полуліх Н.І. в судовому засіданні проти обґрунтованості позовних вимог заперечила. В довідці, що надавалась під час призначення пенсії види виплат, які позивач просить врахувати включені не були. Крім того, матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не є складовими заробітної плати. Такі є одноразовими виплатами, які надаються в межах фонду оплати праці на розсуд керівника і тому, не враховуються при визначенні заробітку для обчислення пенсії. Аналогічне стосується сум індексації заробітної плати, внаслідок чого вони також не враховуються при обчисленні пенсії, оскільки не входять до складу заробітної плати. В свою чергу, у зв'язку із внесеними змінами в пенсійному законодавстві, з 01.06.2015р. скасовано спеціальні види пенсії, зокрема й державним службовцям. Також вважає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту, оскільки за мотивами позову їй слід оскаржувати розпорядження № 181615 від 02.03.2011р. про призначення пенсії. Тому, в задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Розглянувши позовні вимоги, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та приймаючи постанову у відповідності до вимог ст. 161 КАС України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі заяви позивача від 28.01.2011р. (а.с.31) останній призначено пенсію по інвалідності 2-ї групи загального захворювання на умовах Закону України «Про Національний банк України», розраховану відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723-ХІІ. При призначені пенсії стаж державної служби становив 21 рік 11 місяці 23 дня. Загальний стаж становив 29 років 06 місяців 22 дні.

Рішенням відповідача № 2539/603 від 22.07.2016р. (а.с.16) позивачу відмовлено в проведенні перерахунку пенсії з урахуванням «інших виплат», зазначених в довідці № 388 від 08.07.2016р. (а.с.13).

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» 1993р., в редакції, яка діяла на момент призначення позивачу пенсії, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повній рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

На основі аналізу цих норм матеріального права, під час розгляду адміністративної справи № 21-314а14 ВСУ в своїй постанові від 16.09.2014р. зазначив, що суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема матеріальна допомога на оздоровлення та допомога на вирішення соціально-побутових питань, сума індексації заробітної плати, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

В іншій Постанові від 14.05.2013р. ВСУ під час розгляду адміністративної справи зазначив № 21-125а13 зазначив, що норми ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та норми ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є спеціальними, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, і тому, саме вони підлягають застосуванню.

З огляду на те, що у справі з аналогічним предметом спору ВСУ дійшов висновку про необхідність врахування цих видів виплат для визначення розміру пенсії, враховуючи обов'язковість висновків ВСУ під час вирішення подібних правовідносин, суд вважає підставними вимоги про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій щодо перерахунку та виплати недоотриманих сум пенсії.

Згідно ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Обов'язок обчислення і нарахування пенсії законом покладено на органи пенсійного фонду.

Враховуючи, що нарахування відповідачем пенсії проводилось всупереч вимогам закону, внаслідок чого такі дії даним судовим рішенням визнано неправомірними і зобов'язано провести нарахування пенсії у відповідності до вимог чинного законодавства з урахуванням всіх складових заробітної плати, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в розумінні ч. 2 ст. 46 згаданого Закону, виплата сум, протиправно не нарахованих не може бути обмежена будь-яким строком, і тому, таку виплату слід зобов'язати провести з часу призначення пенсії - 28.01.2011р.

Мотиви заперечення відповідача про невірно обраний спосіб захисту слід відкинути як безпідставні.

Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить положення про те, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 26.06.2014р., прийнятого у справі «Суханов та Ільченко проти України» відносно соціальних виплат в п. 31 цього рішення зазначив, що стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату в якості права на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (див. ухвалу щодо прийнятності у справі «Стек та інші проти Сполученого Королівства» (Stec and Others v. the United Kingdom) [ВП], заяви № 65731/01 та № 65900/01, п. 54, ECHR 2005-X); про важливість такого інтересу також має свідчити застосування статті 1 Першого протоколу (див. рішення від 15 вересня 2009 року у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 39).

В цій справі Суд надав остаточну оцінку, що маючи право на вищевказану надбавку, заявники мали майнове право відповідно до статті 1 Першого протоколу (п. 51 рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Оскільки в справі яка розглядається внаслідок протиправних дій відповідача більш як чотири роки обмежувалось майнове право позивача, спосіб захисту шляхом покладення обов'язку здійснити нарахування та виплату не нарахованих сум пенсії є вірним.

Тому, позов слід визнати обґрунтованим та задовольнити повністю.

В свою чергу, посилання представника відповідача на норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VIII не є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки, як вбачається зі змісту цієї норми, вона застосовується відносно осіб, які звернулись до органу пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії після 01.06.2015р.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 17-19, 71, 105, 128, 160-163, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова про відмову врахувати при нарахуванні пенсії ОСОБА_1 та невключення до середньомісячного заробітку державного службовця сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, під час обчислення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», починаючи з 28 січня 2011 року в розмірі 90 % від середньомісячної заробітної плати державного службовця, з урахуванням інших видів виплат (матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати), згідно з поданою довідкою про заробітну плату, якою передбачені складові заробітної плати для призначення пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу» та на які нараховано і утримано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.186 КАС України.

Суддя: Леньо С. І.