Справа № 803/181/16
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року Справа № 876/3199/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року у справі за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області до Приватного підприємства «Торгівельна компанія «Укр-Петроль» про стягнення штрафних(фінансових) санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2016 року Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області звернулося в суд з адміністративним позовом до Приватного підприємства «Торгівельна компанія «Укр-Петроль», в якому просило стягнути з відповідача штрафні(фінансові) санкції у вигляді штрафу в сумі 10000,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15 травня 2015 року працівниками Головного управління ДФС у Рівненській області було проведено фактичну перевірку в магазині АЗС, що знаходиться за адресою: вул. 17 Вересня 39, с. Панталія, Дубенського р-ну, Рівненської обл., де здійснює підприємницьку діяльність ПП Торгівельна компанія Укр-Петроль. За результатами перевірки було складено акт від 15 травня 2015 року №61/21/36905994, яким зафіксовано факт реалізації однієї пачки цигарок Chesterfild Blue, за ціною 18,40 грн, хоча ціна вказана на пачці становить 17,50 грн. Усього в реалізації зазначених цигарок знаходиться 9 пачок на загальну суму 165,60 грн. На підставі акта перевірки позивачем прийнято рішення від 30 червня 2015 року № 170008/21 про застосування фінансових санкцій, яким до відповідача застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 10 000,00 грн за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів. Відповідач вказане рішення у встановленому законом порядку не оскаржив, фінансові санкції не сплатив.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що суб'єктом владних повноважень - ГУ ДФС у Рівненській області не дотримано вимог пункту 95.2 ст. 95 ПК України, доказів скерування відповідачу податкової вимоги не надано, а отже, права на стягнення спірного податкового боргу у позивача не виникло.

Не погодившись з прийнятою постановою, Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема зазначає, що твердження суду першої інстанції про відсутність повноважень у контролюючих органів з 01 січня 2011 року прийняття інших рішень, крім податкових повідомлень-рішень, якими можуть бути визначені грошові зобовязання є необґрунтованими, оскільки Порядком застосування фінансових санкцій чітко встановлені підстави прийняття рішення про застосування фінансових санкцій.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу від 15 травня 2015 року № 285 Про проведення фактичної перевірки, направлень від 15 травня 2015 року №125, №126, працівниками Головного управління ДФС у Рівненській області було проведено фактичну перевірку в магазині АЗС, що знаходиться за адресою: вул. 17 Вересня 39, с. Панталія, Дубенського р-ну, Рівненської обл., де здійснює підприємницьку діяльність ПП Торгівельна компанія Укр-Петроль. За наслідками перевірки складено акт від 15 травня 2015 року №61/21/36905994 про результати фактичної перевірки з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами(а.с.8-12). Вказаним актом перевірки зафіксовано порушення Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів від 19 грудня 1995 року №481/95, а саме: виявлено факт реалізації однієї пачки цигарок Chesterfild Blue, за ціною 18,40 грн. (фіскальний чек від 15 травня 2015 року № 0052) хоча ціна вказана на пачці становить 17,50 грн. Дані цигарки отримані згідно накладної від 14 травня 2015 року №РВ 15-000034567 в кількості 30 пачок. Усього в реалізації зазначених цигарок знаходиться 9 пачок на загальну суму 165,60 грн.

30 червня 2015 року начальником ГУ ДФС у Рівненській області прийнято рішення № 170008/21 про застосування фінансових санкцій, згідно з яким до відповідача на підставі статті 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 10 000,00 грн за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів(а.с.14). Рішення про застосування фінансових санкцій було направлено ПП Торгівельна компанія Укр-Петроль згідно із супровідним листом від 01 липня 2015 року №892 та отримане останнім 07 липня 2015 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.16), у встановленому законом порядку вказане рішення відповідач не оскаржив, фінансові санкції добровільно не сплатив.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог, з огляду на норми Податкового кодексу України, які на думку суду першої інстанції, не передбачають права органу державної податкової служби приймати рішення про стягнення штрафу у будь-якій іншій формі, крім як у формі податкового повідомлення-рішення.

Проте, колегія суддів не погоджується з обґрунтованістю висновку суду першої інстанції про безпідставність адміністративного позову з наступних підстав.

Відповідно до частин другої та третьої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до частин четвертої та п'ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд вживає передбачені законом заходи для витребування належних доказів із власної ініціативи.

Дотримання цього принципу вимагає від суду, який розглядає адміністративну справу, встановлення фактичних обставин справи, навіть якщо на них немає посилання сторін в їх доводах чи запереченнях, з витребуванням відповідних доказів в тому числі із власної ініціативи, що обумовлюється публічним характером спору в адміністративній справі.

Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Відповідно до ст. 16 Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Згідно із ст. 17 названого Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб'єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10000 гривень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року №790 затверджено Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», який визначає механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 цього Закону та пунктом 3 якого передбачено, що до суб'єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України, у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до ст. 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Таким чином, законодавцем було встановлено, що у разі коли контролюючий орган діє на підставі ст. 54 Податкового кодексу України, такий орган приймає податкове повідомлення-рішення.

При цьому, в силу вимог п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається у разі визначення суми грошового зобов'язання, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідні органи.

Судом першої інстанції було встановлено, що застосовуючи до відповідача штраф, позивач прийняв рішення про застосування фінансових санкцій за порушення вимог законодавства з регулювання обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а не податкове повідомлення-рішення, що і стало підставою для відмови в позові.

Разом з тим, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що при дослідженні правомірності винесення рішення значення має тільки наявність чи відсутність фактів порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства, зазначених в акті перевірки, у зв'язку з чим дефектність форми рішення не може бути безумовною підставою для його скасування, оскільки, зокрема, не змінює суті спірного рішення. Такий принцип є універсальним при розгляді податкових спорів, відповідно до якого перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Водночас, необхідно враховувати, що незалежно від дефектів форми податкового повідомлення-рішення з визначення грошових зобов'язань за фінансовими санкціями за порушення законодавства з регулювання обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів на такі повідомлення-рішення поширюється дія норм Податкового кодексу України.

Тому приписи ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», згідно з якими, у разі невиконання суб'єктом господарювання рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду можуть застосовуватись лише в частині, що не суперечить Податковому кодексу України.

З огляду на зазначене, передбачені відповідними рішеннями суми грошових зобов'язань підлягають узгодженню в порядку, встановленому Податковим кодексом України для узгодження грошових зобов'язань, визначених контролюючим органом, а своєчасно не сплачені суми повинні стягуватись в порядку, передбаченому для стягнення податкового боргу.

Пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України встановлено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Податковий борг, за змістом пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Грошове зобов'язання платника податків, за приписами пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Разом з цим, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що обов'язковому встановленню підлягають обставини щодо виконання чи невиконання позивачем приписів п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України в частині надіслання (вручення) відповідачу податкової вимоги, оскільки від цього залежить обґрунтованість звернення податкового органу з позовом про стягнення, а також щодо дотримання податковим органом порядку стягнення коштів, передбаченого п.95.2 ст. 95 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 95.1 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 Податкового кодексу України).

Отже, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

За правилами пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення.

З матеріалів справи слідує, що рішення про застосування фінансових санкцій було прийняте контролюючим органом 30.06.2015 року та отримане відповідачем 07.07.2015 року відповідно до відмітки поштового повідомлення.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що ПП «Торгівельна компанія «Укр-Петроль» не оскаржувалось спірне рішення, а відтак в силу положень Податкового законодавства вважається узгодженим.

Також в процесі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, встановлено, що ПП «Торгівельна компанія «Укр-Петроль» було надіслано податкову вимогу від 08.09.2015 року № 777-25, і така була отримана відповідачем 15.09.2015 року (а.с.129).

Таким чином, беручи до уваги наявність несплати ПП «Торгівельна компанія «Укр-Петроль» штрафних фінансових санкцій та дотримання контролюючим органом процедури стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу колегія суддів приходить до висновку, що такі підлягають стягненню з банківських рахунків відповідача.

Поряд з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогами заявленого позову є стягнення штрафних (фінансових) санкцій, застосованих за порушення Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов'язує можливість такого стягнення у судовому порядку, встановлення факту її сплати у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту тощо.

При цьому питання правомірності застосування штрафних (фінансових) санкцій чи встановлення дефектності форми самого рішення контролюючого органу не може бути предметом доказування у межах даного позову, оскільки рішення суб'єкта владних повноважень, яким такий штраф застосовано, не є предметом позову у даній справі, а отже суд першої інстанції не мав процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати його правовий аналіз.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області задовольнити повністю.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року у справі № 803/181/16 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області задовольнити повністю.

Стягнути з банківських рахунків Приватного підприємства «Торгівельна компанія «Укр-Петроль»(юридична адреса: вул. Ківерцівська, 1, с. Прилуцьке, Ківерцівський район, Волинська область, ) штрафні(фінансові) санкції у вигляді штрафу в розмірі 10000,00 грн(десять тисяч гривень).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

ОСОБА_3

Повний текст постанови

виготовлений та підписаний

01 грудня 2016 року