Справа № 337/5060/15-а(2-а/337/132/2015)
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року м. Київ К/800/15403/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Голяшкіна О.В. Єрьоміна А.В.

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2015 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня

2016 року

у справі №337/5060/15-а (2-а/337/132/2015)

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя

про визнання дій протиправними, зобов'язання виплатити невиплачену частину

пенсії та моральну шкоду, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобов'язання виплатити невиплачену частину пенсії та моральну шкоду.

Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд:

- визнати протиправними і такими, що не відповідають вимогам статті 22 Конституції України, дії Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя стосовно нарахування та виплати позивачу пенсії згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення»;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя негайно нарахувати та негайно сплатити позивачу невиплачену частину пенсії в розмірі 15% від нарахованої пенсії в сумі 2326,09 гривень;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя з вересня 2015 року нарахувати та сплачувати позивачу пенсію з урахуванням її підвищення в повному обсязі;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя негайно сплатити позивачу моральну шкоду в розмірі 1163 гривень, що складає 50% від невиплаченої частини пенсії;

- у відповідності до статті 22 Конституції України встановити заборону на вчинення в подальшому відповідачем або його правонаступниками будь-яких дій, направлених зокрема на: - зменшення розміру пенсії позивача; - встановлення будь-яких додаткових вимог для здійснення перерахунку пенсії, якщо такий перерахунок у сторону збільшення передбачений законом, за виключенням випадків, прямо передбачених статтею 22 Конституції України.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року, у задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку, що нарахування позивачу пенсії в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність є правомірними.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач отримував пенсію по інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі 2135,25 гривень.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2014 року у справі 337/6287/14-а, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року, позов задоволено. Зобов'язано Управлінням Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя здійснити ОСОБА_4 перерахунок та виплату державної пенсії на підставі статті 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в обсязі не нижче 6-ти (шести) розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі статті 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в обсязі 50% розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; а також додаткової пенсії у розмірі 11% заробітку за стаж роботи, що перевищує 20 років.

У зв'язку із набуттям чинності з 01 квітня 2015 року Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02 березня 2015 року, тимчасово з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року в період роботи, пенсія позивачу виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до статті 22 КонституціїУкраїни права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02 березня 2015 року виплата пенсій працюючим пенсіонерам у період з 01 квітня 2015 року по 21 грудня 2015 року, розмір яких перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Скаржник касаційну скаргу мотивує тим, що рішення судів постановлені з порушенням приписів частини 3 статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з доводами скаржника з огляду на наступне.

Відповідно свідоцтва від 07 червня 2005 року (серія НОМЕР_1), ОСОБА_4 зареєстрований особою, що здійснює підприємницьку діяльність. (а.с. 21)

Листами Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 29 квітня 2015 року та Міністерства соціальної політики України від 30 липня 2015 року позивачу роз'яснено, що з 16 червня 2005 року він зареєстрований як фізична особа-підприємець, а отже є працюючою особою. (а. с. 8-12)

У зв'язку із набуттям чинності з 01 квітня 2015 року Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02 березня 2015 року він отримує пенсію в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму.

Після припинення підприємницької діяльності, виплата пенсії буде здійснюватись у повному обсязі.

Згідно норм пп.14.1.226 п.14.1 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа це платник податку, який є фізичною особою підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Відповідно до частини 3 статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців", фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Самозайняті особи, зокрема, фізичні особи-підприємці та особи, що здійснюють незалежну професійну діяльність, вважаються працюючими до дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності чи незалежної професійної діяльності.

У разі якщо фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність не припинила свою діяльність відповідно до норм законодавства, ця особа вважається такою, яка працює.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що нарахування позивачу пенсії з 01 квітня 2015 року в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність є правомірними, оскільки позивач зареєстрований особою, що здійснює підприємницьку діяльність.

Для встановлення даного розміру пенсії визначальним є не наявність права на здійснення підприємницької діяльності, а відповідна державна реєстрація самозайнятої особи.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

Судами першої та апеляційної інстанції правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновку, викладеному в оскаржуваному рішенні суду апеляційної інстанції, воно ґрунтується на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року у справі №337/5060/15-а (2-а/337/132/2015) - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді