Справа № 816/1182/16
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 р.Справа № 816/1182/16

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2016р. по справі № 816/1182/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина-Агро"

до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Батьківщина-Агро", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області, в якому просив суд - визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 04.07.2016 р. №, №.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2016 р. по справі № 816/1182/16 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 04.07.2016 р. № та №.

Відповідач, Миргородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області, не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з постановою суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, та зазначає, що позивачем порушено строки сплати податку на додану вартість на 1 день, а тому правомірно застосовані штрафні санкції. Просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2016 р. по справі № 816/1182/16 та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, доводи апеляційної скарги, колегія суддів, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.06.2016 року Миргородською ОДПІ проведено перевірку ТОВ "Батьківщина-Агро" з питання порушення правил сплати суми податкового зобов'язання за декларацією з податку на додану вартість за квітень 2016 року, про що було складено акт від 13.06.2015 р. №752/16-20-12-01-30/39362908/93, у якому зафіксовано несвоєчасно сплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість за декларацією з податку на додану вартість за квітень 2016 року № від 18.05.2016 р. (граничний термін сплати 30.05.2016, сплачено 31.05.2016) (а.с. 7-8).

На підставі зазначеного акта перевірки 04.07.2016 року Миргородською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким за затримку на 1 календарний день сплати грошового зобов'язання 490426,50 грн. зобов'язано сплатити штраф у сумі 49042,65 грн., та податкове повідомлення-рішення №, яким за затримку на 1 календарний день сплати грошового зобов'язання 218391,60 грн. зобов'язано сплатити штраф у сумі 21839,16 грн. (а.с. 9-10).

Не погодившись із вищезазначеними рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності з боку позивача порушення щодо перерахування до бюджету податкових зобов'язань у строк, встановлений законом, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

У відповідності до п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.п. 203.1 та 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до пп. "а" п. 209.2 ст. 209 Податкового кодексу України позитивна різниця між сумою податкових зобов'язань звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду визначена за операціями з сільськогосподарськими товарами/послугами (крім операцій із зерновими і технічними культурами та операцій з продукцією тваринництва) підлягає перерахуванню: до державного бюджету - у розмірі 50 відсотків; на спеціальні рахунки, відкриті сільськогосподарським підприємствам - суб'єктам спеціального режиму оподаткування в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, - у розмірі 50 відсотків.

Підпунктом 209.2.4 пункту 209.2. статті 209 Податкового кодексу України визначено, що сільськогосподарські підприємства - суб'єкти спеціального режиму оподаткування у строки, встановлені цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань, повинні забезпечити перерахування на їхні рахунки у системі електронного адміністрування податку, зазначені у підпункті 209.2.1 пункту 209.2 цієї статті, коштів у розмірі, достатньому для перерахування до державного бюджету та на спеціальний рахунок, на підставі поданої податкової декларації, в якій відображаються результати діяльності в межах спеціального режиму оподаткування протягом звітного (податкового) періоду.

Згідно з пп. 209.2.2 п. 209.2 ст. 209 Податкового кодексу України кошти, зараховані на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, зазначені у підпункті 209.2.1 пункту 209.2 цієї статті, автоматично протягом наступного операційного дня за днем, в якому кошти надійшли на такі рахунки, перераховуються органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у відповідних розмірах.

З матеріалів справи встановлено, що 18.05.2016 року позивачем подано до контролюючого органу податкову декларацію № за квітень 2016 року, у якій, зокрема у рядку 18.1 відображено суму, що сплачується до державного бюджету, 490427,00 грн. та у рядку 18.2 відображено суму, що спрямовується на спеціальний рахунок суб'єкта спеціального режиму оподаткування, 490427,00 грн. (а.с.14-19). Граничним строком сплати податку на додану вартість за квітень 2016 року в сумі 980854,00 грн. є 30.05.2016 р.

Відповідно до платіжних доручень №11 та №479 від 30.05.2016 р. позивачем перераховано податок на додану вартість за квітень 2016 року у розмірі 349800,00 грн. та, відповідно, 631054,00 грн. (а.с. 11, 12).

Згідно з п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

У відповідності до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Згідно з п. 21.1 ст. 21 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" ініціювання переказу проводиться шляхом: подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа; подання платником до будь-якого банку документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі; подання ініціатором до відповідної установи - учасника платіжної системи документа на переказ, що використовується у відповідній платіжній системі для ініціювання переказу; використання держателем електронного платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг або для отримання коштів у готівковій формі; подання отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні; надання клієнтом банку, що його обслуговує, належним чином оформленого доручення на договірне списання; внесення готівкових коштів для подальшого переказу за допомогою платіжних пристроїв.

Відповідності до п.п. 22.3, 22.4 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги-доручення, мають подаватися ініціатором до банку, що його обслуговує. При використанні розрахункового документа ініціювання переказу для платника вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Днем подання до установ банків платіжного доручення за всіма видами податкових платежів вважається день його реєстрації у цих установах (пп. 16.5.2 п. 16.2 ст. 16 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Таким чином, виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань, зокрема з моментом прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

З матеріалів справи встановлено, що 30.05.2016 року позивач до обслуговуючої філії банку ПАТ КБ "ПриватБанк" подано платіжні доручення №11 та №479 від 30.05.2016 року на суму 349800,00 грн. та, відповідно, 631054,00 грн. Оплату за цими платіжними дорученнями проведено банком того ж дня, про що свідчать відповідні штампи (а.с. 11, 12).

Колегія суддів, дослідивши платіжні доручення від 30.05.2016 року №11 на суму 349800,00 грн., та № 479 на суму 631054,00 грн. встановила, що на них наявні відмітки банку "проведено банком" 30.05.2016 року та наявна ознака того, що банком було прийнято дане платіжне доручення до виконання.

Враховуючи те, що платіжне доручення було одержано банком та прийнято до виконання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не було допущено порушення щодо перерахування до бюджету податкових зобов'язань у строк, встановлений законом, та у сумі, самостійно узгодженої у відповідній податковій звітності.

Колегія суддів не приймає довід апеляційної скарги щодо фактичного надходження коштів позивача до державного бюджету на спеціальний рахунок лише 31.05.2016 року, чим порушено строк сплати податку на додану вартість на 1 день, оскільки матеріалами справи підтверджено сплату податку позивачем у законодавчо встановленні строки.

Відповідно до п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірності своїх рішень.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем вжито всіх необхідних заходів для недопущення правопорушення (вчасно подав платіжне доручення банку та забезпечив наявність коштів на власному рахунку для його виконання), відсутні підстави вважати, що саме з його вини не сплачено податкове зобов'язання у встановлений законом строк, а тому суд першої інстанції правомірно скасував податкові повідомлення-рішення від 04.07.2016 р. №, №.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2016 р. по справі № 816/1182/16 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2016р. по справі № 816/1182/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва О.М.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Шевцова Н.В.
Повний текст ухвали виготовлений 05.12.2016 р.