Справа № 815/3961/16
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/3961/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Запорожана Д.В., Романішина В.Л.,

при секретарі - Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Іванівського районного суду Одеської області про визнання недійсним запису в трудовій книжці, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом про визнання недійсним запису в трудовій книжці БТ-І №4420929, вчиненого 22.06.2011р. виконуючим обов'язки голови Іванівського районного суду Одеської області Погорєловим І.В. про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Іванівського районного суду Одеської області у зв'язку із порушенням присяги.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що Указом Президента України від 22.06.2011р. за №700/2011 ОСОБА_1 було звільнено з посади судді та наказом виконуючого обов'язки голови Іванівського районного суду Одеської області №5-0с(ск) від 05.07.11р. його відраховано зі штату Іванівського районного суду Одеської області. 12.07.2016р. ОСОБА_1 отримана трудова книжка в Іванівському районному суді Одеської області із записом вчиненим 22.06.2011р. виконуючим обов'язки голови Іванівського районного суду Одеської області Погорєловим І.В. про те, що позивач звільнений з посади судді Іванівського районного суду Одеської області у зв'язку з порушенням присяги судді.

На думку позивача, вказаний запис підлягає визнанню недійсним, оскільки під час його вчинення ОСОБА_1 перебував на лікарняному, про що свідчить лист тимчасової непрацездатності з 14.06.2011р. по 23.06.2011р. Крім того, представник позивача, посилаючись на ст.47 КЗпПУ, п 2.10, п.4.1, п.4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зазначає, що про необхідність отримання трудової книжки та розрахунку у зв'язку із звільненням, відповідач мав був повідомити позивача 05.07.2011р., однак своєчасно ОСОБА_1 не був повідомлений.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2016 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує увагу на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуємого судового рішення:

- відповідно до статті 47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок;

- згідно пункту 2.10 і пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників якщо працівник звільнений під час його відсутності на роботі та йому не була видана трудова книжка в день звільнення, про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки із визнанням попереднього запису недійсним;

- відповідно до пункту 1 статті 24 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" власника у зносинах зі позивачем представляє Голова Іванівського районного суду Одеської області, а не керівник апарату.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що Указом Президента України №640/2006 від 25.07.2006р. ОСОБА_1 був призначений на посаду судді Іванівського районного суду Одеської області строком на п'ять років.

Указом Президента України «Про звільнення судді» від 22.06.2011р. №700/2011р. звільнено ОСОБА_1 з посади судді Іванівського районного суду Одеської області у зв'язку з порушенням присяги судді.

Наказом виконуючого обов'язки голови суду Погорєлова І.В. №5-ОС(СК) від 05.07.2011р. «Про відрахування зі штату Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1», відповідно до Указу Президента України «Про звільнення судді» від 22.06.2011р. №700/2011р., ОСОБА_1, звільненого у зв'язку з порушенням присяги судді, відраховано зі штату Іванівського районного суду Одеської області з 05.07.2011р.

Згідно трудової книжки позивача від 27.07.2006р. БТ-1№4420929, 22.06.2011р. до неї внесено запис про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Іванівського районного суду Одеської області у зв'язку із порушенням присяги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України.

За змістом пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками(власниками) підприємств,селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

На підставі пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Водночас у відповідності до пункту2.5. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма N П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 р. N 277), в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

За правилами пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Згідно пункту 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

В ході судового розгляду встановлено, що підставою для внесення до трудової книжки ОСОБА_1 запису від 22.06.2011р. про звільнення його з посади судді Іванівського районного суду Одеської області у зв'язку із порушенням присяги, став Указ Президента України «Про звільнення судді» від 22.06.2011р. №700/2011р.

Водночас за змістом пункту 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників запис у трудову книжку про звільнення був внесений у день звільнення ОСОБА_1 відповідним Указом Президента України.

На підставі частини 1 статті 72 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено, що призначення на посаду судді здійснюється Президентом України на підставі подання Вищої ради юстиції протягом тридцяти днів з дня отримання такого подання.

При цьому за правилами частини 1 статті 100 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя суду загальної юрисдикції звільняється з посади органом, який його обрав або призначив, виключно з підстав, передбачених частиною п'ятою статті 126 Конституції України, за поданням Вищої ради юстиції.

Стосовно посилання апелянта на несвоєчасне повідомлення його відповідачем про необхідність отримати трудову книжку та розрахунок, у зв'язку зі звільненням, варто зазначити наступне.

В ході судового розгляду встановлено, що наказом виконуючого обов'язки голови суду Погорєлова І.В. №5-ОС(СК) від 05.07.2011р. «Про відрахування зі штату Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1», ОСОБА_1 відраховано зі штату Іванівського районного суду Одеської області з 05.07.2011р. Підставою для прийняття вказаного наказу був Указ Президента України «Про звільнення судді» від 22.06.2011р. №700/2011р.

Листом виконуючого обов'язки голови суду Погорєлова І.В. від 14.07.2011р. №3252/11, адресованого ОСОБА_1, проінформовано про необхідність з'явитись до Іванівського районного суду Одеської області для отримання трудової книжки, у зв'язку з прийняттям Указу Президента України «Про звільнення судді» від 22.06.2011р. №700/2011р. Проте, зазначений лист від 14.07.2011р. №3252/11 повернуто до суду з відміткою відділення поштового зв'язку про закінчення терміну зберігання поштового повідомлення.

Листом виконуючого обов'язки голови суду Погорєлова І.В. від 08.08.2011р. №3923/11, адресованого ОСОБА_1, повторно проінформовано про необхідність з'явитись до Іванівського районного суду Одеської області для отримання трудової книги, у зв'язку з прийняттям Указу Президента України «Про звільнення судді» від 22.06.2011р. №700/2011р. Проте, зазначений лист від 08.08.2011р. №3923/11 повернуто до суду з відміткою відділення поштового зв'язку про закінчення терміну зберігання поштового повідомлення.

Водночас, керівником апарату Іванівського районного суду Одеської області Станкова-Виниченко Д.П. направлено лист №1431/12-Вих від 04.04.2012р. ОСОБА_1 з проханням вивільнення службових кабінетів ОСОБА_1. від особистих речей, посилаючись на Указ Президента України «Про звільнення судді» від 22.06.2011р. №700/2011р. Зазначений лист позивач отримав 13.04.2012р.

Вирішуючи спір, колегія суддів також зважає, що в силу вимог ч.2 ст.49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, що з огляду на запроваджений ст.8 Конституції України принцип верховенства права та в кореспонденції з приписами ч.1 ст.71 КАС України означає абсолютний і безумовний обов'язок кожної особи, яка бере участь в адміністративній справі довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінка поданих особами, які беруть участь в адміністративній справі та самостійно зібраних судом в порядку ст.11 КАС України доказів в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, здійснюється судом за правилами ч.2 ст.71 КАС України в порядку, що встановлений ст.86 цього кодексу.

З огляду на викладене, на підставі ст. 10 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, з'ясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стосовно твердження апелянта, що відповідно до пункту 1 статті 24 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" власника у зносинах зі позивачем представляє Голова Іванівського районного суду Одеської області, а не керівник апарату слід вказати таке.

За змістом пункту 1 статті 24 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" голова місцевого суду представляє суд як орган державної влади у зносинах з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами.

Водночас згідно частини 3 статті 152 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" керівник апарату суду несе персональну відповідальність за належне організаційне забезпечення суду, суддів та судового процесу, функціонування автоматизованої системи документообігу, інформує збори суддів про свою діяльність.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України трудова книжка є основним документом про трудову.

Аналізуючи зазначені правові приписи можна дійти висновку, що голова місцевого суду представляє суд як орган державної влади у зносинах з іншими фізичними особами за винятком випадку, коли така фізична особа є працівником суду.

Обов'язок власника або уповноваженого ним органу в цей день надіслати йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки є нічим іншим як один з обов'язків щодо організаційного забезпечення суду, суддів, а відтак виконання таких дій керівником апарату суддів в розумінні частини 3 статті 152 Закону України не є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Крім того згідно правового висновку Верховного Суду України в постанові від 25.05.2016 року, № судового рішення в ЄДРСРУ 58497374 керівник апарату суду є особою, яку можна віднести до переліку осіб, наведеного у пункті 1 частини 1 статті 41 КЗпП.

Інші доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2016 року у справі № 815/3961/16 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення судового рішення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду - 05 грудня 2016 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: В.Л. Романішин