Справа № 802/1622/16-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 листопада 2016 р. Справа № 802/1622/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

за участю

секретаря судового засідання Франчук А.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача 1 Ткачук Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (відповідач 1), Атестаційної комісії № 4 Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (відповідач 2)

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

10.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся у суд з адміністративним позовом до Атестаційної комісії № 4 Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, третя особа Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - ГУ НП у Вінницькій області), про визнання незаконним та скасування рішення від 20.09.2016 року в частині результатів атестування позивача, оформлене протоколом ОП № 15.00036455.0035520, - "займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність".

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що починаючи з серпня 2007 року по 06.11.2015 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України, перебуваючи на посадах в різних підрозділах МВС України. Зважаючи на процес реформування міліції та створення Національної поліції України, згідно з п. 9, 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" наказом ГУ НП у Вінницькій області № 1 о/с від 07.11.2015 року позивач був прийнятий на службу в поліцію на посаду заступника начальника слідчого відділення Крижопільського відділення Бершадського відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області з встановленням посадового окладу та присвоєнням відповідного спеціального звання - старший лейтенант поліції. Наказом МВС України № 1465 від 17.11.2015 року затверджено Інструкцію про проведення атестування поліцейських (далі - Інструкція). Впродовж червня-вересня 2016 року ОСОБА_1 пройшов усі етапи атестування працівників поліції. Однак за висновком Атестаційної комісії № 4 ГУ НП у Вінницькій області від 20.09.2016 року його визнано таким, що займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції. Позивач вважає вказане рішення незаконним, необ'єктивним та необґрунтованим. Зокрема, просить суд врахувати, що комісією не було враховано визначених Інструкцією критеріїв оцінки, службової характеристики позивача, його професійного рівня, показників та результатів у роботі. Також поза увагою комісії залишились інші важливі аспекти, а саме той факт, що позивач безперервно протягом майже десяти років проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 року - в органах поліції. При цьому позивач зарекомендував себе позитивно, завжди сумлінно ставився до своїх службових та функціональних обов'язків, неодноразово заохочувався, що підтверджується матеріалами особової справи та відомостями атестаційного листа. Разом з тим, комісія усіх вищезазначених обставин не врахувала та прийняла упереджене рішення про невідповідність позивача займаній посаді. Водночас такий висновок комісії має наслідком звільнення позивача зі служби, хоча відповідно до ст. 14 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" звільнення зі служби, як вид стягнення, є крайнім заходом дисциплінарного впливу, а отже може застосовуватись тільки у виняткових випадках. Крім того, на думку позивача, його атестування було проведене без наявності законних підстав та з порушенням процедури формування складу атестаційної комісії і порядку включення позивача до списків поліцейських, які підлягають атестуванню.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримали та надали пояснення згідно з наведеними у позовній заяві обґрунтуваннями.

Представник позивача також надав суду додаткові письмові пояснення (а.с. 101-105, 125-127), у яких звертає увагу суду на те, що в силу положень Закону України "Про Національну поліцію" колишні працівники міліції могли бути прийняті на службу в поліції лише у разі їх відповідності вимогам, визначеним цим Законом. Відтак, оскільки позивач був прийнятий на службу в поліції, питання про його відповідність вимогам до поліцейських було вирішене в момент видання наказу про прийняття на службу. Водночас вичерпний перелік підстав для атестування поліцейських передбачений у ст. 57 Закону України "Про Національну поліцію", проте жодна з них не може застосовуватись до позивача. Крім того, проведеною атестацією відповідач грубо порушив вимоги Закону України "Про професійний розвиток працівників", якою прямо заборонено можливість атестування тих працівників, які відпрацювали на посаді менше одного року. З протоколу засідання атестаційної комісії також вбачається, що комісія не проводила всебічного, а головне - об'єктивного вивчення документів особової справи позивача, не аналізувала повноту виконання ним своїх безпосередніх обов'язків на займаній посаді, показників службової діяльності, не врахувала заохочень та відсутність чинних дисциплінарних стягнень. Сам висновок комісії є невмотивованим і не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

Ухвалою суду від 24.10.2016 року, постановленою із занесенням до журналу судового засідання, на підставі положень ст. 52 КАС України здійснено заміну неналежного відповідача у справі, а саме Атестаційної комісії № 4 ГУ НП у Вінницькій області, на належних відповідачів - ГУ НП у Вінницькій області (відповідач 1) та Атестаційну комісію № 4 ГУ НП у Вінницькій області (відповідач 2).

Представник відповідача 1 в судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 заперечив, надавши суду відповідні письмові заперечення (а.с. 94-98). Наполягає на тому, що атестування позивача було проведене на підставі, в порядку та в спосіб, що передбачені Законом України "Про Національну поліцію" та Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою наказом МВС України від 17.11.2015 року № 1465. При цьому позивач на атестацію погодився, наказів про призначення атестування та визначення складу атестаційної комісії не оскаржував, добровільно взяв участь у співбесіді та тестуваннях, в тому числі з використанням поліграфу. Згідно з протоколом Атестаційної комісії № 4 ГУ НП у Вінницькій області ОП № 15.00036455.0035520 від 20.09.2016 року комісією прийнято рішення про невідповідність позивача займаній посаді та необхідність його звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. Таке рішення обґрунтоване низьким рівнем теоретичних і практичних знань, низькими балами по тестуванню, результатами поліграфу (керування авто в стані алкогольного сп'яніння), наявністю доган, отриманням неправомірної вигоди від адвокатів. Водночас комісія вивчала та досліджувала усі передбачені Інструкцією документи та враховувала обов'язкові під час атестування поліцейських критерії. Таким чином, оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та об'єктивним, а правових підстав для його скасування немає. Просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Відповідач 2 на неодноразові виклики суду не з'явився, а надіслані йому повідомлення повернуті на адресу суду без виконання з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Частиною 11 статті 35 КАС України передбачено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З огляду на викладене та враховуючи достатність наявних у справі доказів суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача 2.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши інші докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 року, який набрав чинності з 07.11.2015 року, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки.

Вказаним законом визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Приписами ч. 1, 2 ст. 49 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що на службу в поліції можуть бути прийняті громадяни України віком від 18 років, які мають повну загальну середню освіту, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, які володіють українською мовою. Вимоги щодо рівня фізичної підготовки для поліцейських та кандидатів, які вступають на службу в поліції, затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Частиною 1 статті 58 Закону № 580-VIII передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з серпня 2007 року по листопад 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, перебуваючи на посадах в різних підрозділах МВС України, що підтверджується послужним списком (а.с. 111-117).

У зв'язку з реформуванням міліції та створенням Національної поліції України, на підставі пунктів 9, 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" позивач наказом ГУ НП у Вінницькій області № 1 о/с від 07.11.2015 року був прийнятий на службу в поліцію на посаду заступника начальника слідчого відділення Крижопільського відділення Бершадського відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області з встановленням посадового окладу та присвоєнням відповідного спеціального звання - старший лейтенант поліції (а.с. 13).

12.02.2016 року начальником ГУ НП у Вінницькій області прийнято наказ № 146 "Про організацію проведення атестування поліцейських Головного управління Національної поліції у Вінницькій області", відповідно до якого з 15.02.2016 року призначено атестування поліцейських ГУ НП у Вінницькій області та підпорядкованих підрозділів, створено атестаційні комісії ГУ НП у Вінницькій області за №№ 1-8, а керівникам структурних та територіальних підрозділів ГУ НП у Вінницькій області наказано скласти списки поліцейських ГУ НП та підпорядкованих підрозділів, які підлягають атестуванню (а.с. 77).

Наказом ГУ НП у Вінницькій області від 25.05.2016 року № 620 "Про затвердження персонального складу атестаційних комісій Головного управління Національної поліції у Вінницькій області" затверджено персональні склади атестаційних комісій, в тому числі Атестаційної комісії № 4 у наступному складі: голова комісії - підполковник поліції Педак Т.А., заступник начальника відділу Департаменту карного розшуку Національної поліції України; члени комісії: полковник поліції Шкарівський О.В., головний оперуповноважений-інспектор Департаменту захисту економіки Національної поліції України; Синявський Р.А., представник Вінницького міського громадського формування з охорони громадського порядку "Вінницька варта"; Жмур С.Ю., представник громадського формування з охорони громадського порядку в м. Вінниці та Вінницькій області "Вінницька обласна народна самооборона"; Олійник Б.Б., представник громадської організації "За нове життя"; секретар комісії - рядовий поліції Замура В.О., інспектор 3 роти батальйону Управління патрульної поліції у м. Вінниці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (а.с. 106).

Вказаний склад Атестаційної комісії № 4 ГУ НП у Вінницькій області 25.05.2016 року затверджений Головою Національної поліції України (а.с. 135).

В подальшому до персонального складу цієї комісії вносились зміни. Однак докази про затвердження того складу комісії, в якому було прийняте оскаржуване позивачем рішення (голова комісії Голік І.М., секретар комісії Лишневська К.С., член комісії Шкарівський О.В.), незважаючи на вимогу суду, відповідачами надано не було.

Відповідно до ст. 57 Закону України "Про Національну поліцію" атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри. Атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. Рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказам. Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.

Порядок атестування поліцейських, яке проводиться в апараті Національної поліції України, територіальних (міжрегіональних) органах (закладах, установах) Національної поліції України з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри визначає Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських, затверджена наказом МВС України від 17 листопада 2015 року № 1465 (далі - Інструкція).

Пунктом 3 розділу І Інструкції продубльовані підстави для атестування поліцейських, визначені у ч. 2 ст. 57 Закону № 580-VIII, та передбачено, що атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Отже, як статтею 57 Закону України "Про Національну поліцію", так і пунктом 3 розділу І Інструкції визначено вичерпний перелік підстав для проведення атестування поліцейських, який не може тлумачитись розширено.

Більше того, на думку суду, кожна із цих підстав є самостійною та фактично взаємовиключною, а тому у кожному випадку повинна застосовуватись окремо.

Натомість в наказі начальника ГУ НП у Вінницькій області № 146 від 12.02.2016 року "Про організацію проведення атестування поліцейських Головного управління Національної поліції у Вінницькій області", на виконання якого було проведене атестування позивача ОСОБА_1, взагалі відсутнє посилання на конкретну правову підставу для проведення атестування, визначену у ч. 2 ст. 57 Закону України "Про Національну поліцію" та в п. 3 розділу І Інструкції. Водночас посилання в наказі на відповідні норми в цілому суд вважає неправомірним і таким, що суперечить вимогам чинного законодавства.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача 1 про те, що вищевказаний наказ було прийнято з урахуванням положень ч. 1 ст. 57 Закону № 580-VIII, оскільки цією нормою закону визначається мета атестування поліцейських, але не підстави для його проведення.

Також суд зауважує, що рішення керівника ГУ НП у Вінницькій області про проведення атестування поліцейських не містить переліку осіб, які підлягають атестуванню, із зазначенням, в тому числі щодо позивача, чітких передумов (обставин), у зв'язку з виникненням яких вирішується питання про проведення атестації (чи для призначення певних осіб на вищу посаду, заміщення якої здійснюється без проведення конкурсу, чи для вирішення питання про їх переміщення на нижчу посаду, або ж для звільнення конкретних поліцейських зі служби в поліції через службову невідповідність).

Водночас іншого наказу органу поліції, який би передбачав, що позивач ОСОБА_1 підлягає атестуванню з підстав, передбачених частиною 2 статті 57 Закону України "Про Національну поліцію", відповідачами суду не надано.

Пояснення представника відповідача 1 про те, що позивач самостійно, з власної ініціативи зареєструвався в ЄЦВТМ та добровільно взяв участь в атестуванні, судом оцінюються критично з огляду на те, що чинним на сьогодні законодавством визначені конкретні підстави для проведення атестування поліцейських, які не передбачають можливості проходження атестації за власною ініціативою поліцейського. Також суд враховує ту обставину, що атестування було призначене за наказом керівника органу поліції, а тому позивач, як підлегла посадова особа, не міг не виконати відповідного рішення.

Крім того, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 був звільнений з органів внутрішніх справ у зв'язку із скороченням штату та прийнятий на посаду заступника начальника слідчого відділення Крижопільського відділення Бершадського відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області згідно з наказом начальника ГУ НП у Вінницькій області № 1 о/с від 07.11.2015 року.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про професійний розвиток працівників", норми якого поширюються на відносини з атестування поліцейських, атестації не підлягають працівники, які відпрацювали на відповідній посаді не менше одного року.

Таким чином, атестування позивача було проведене до закінчення річного строку його перебування на посаді в органах поліції, а отже і з цих мотивів суд не може погодитись із законністю атестації позивача з відповідними правовими наслідками.

Разом з тим, керуючись принципом офіційного з'ясування всіх обставин справи, закріпленим у ст.ст. 7, 11, 159 КАС України, суд вважає необхідним також надати оцінку оскаржуваному рішенню атестаційної комісії по суті.

Так, пунктом 15 розділу ІV Інструкції визначено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Отже, зі змісту вказаного пункту Інструкції вбачається, що прийняття одного із зазначених у ньому рішень є дискреційними повноваженнями атестаційної комісії, які не можуть бути реалізовані іншими особами, в тому числі судом. Водночас у справі, що розглядається, позивач не просить суд прийняти рішення про визнання його таким, що відповідає займаній посаді. Натомість позов містить вимогу про перевірку правомірності прийнятого відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, рішення.

Повноваження суду на вчинення таких дій передбачені ст.ст. 2, 6, 17, 105, 162 КАС України. Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб'єктів владних повноважень, визначені у ч. 3 ст. 2 КАС України. Такими критеріями є, зокрема, обґрунтованість рішення суб'єкта владних повноважень, тобто необхідність прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття, безсторонність (неупередженість), розсудливість, пропорційність.

Відтак атестаційна комісія, як суб'єкт владних повноважень в розумінні положень адміністративного судочинства, повинна, по-перше, належним чином вмотивувати своє рішення (висновок), і, по-друге, приймаючи його, має бути об'єктивною та дотримуватись необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Водночас суд, не втручаючись у дискреційні повноваження комісії, може контролювати таке рішення та надавати йому оцінку з точки зору відповідності зазначеним вище критеріям.

Це узгоджується з передбаченим пунктом 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект як право на розгляд справи судом із "повною юрисдикцією", тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 28.06.1990 року у справі "Обермейєр проти Австрії"; п. 155 рішення Європейського суду з прав людини від 04.03.2014 року у справі "Гранд Стівенс проти Італії".

При цьому стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами Європейський суд з прав людини виробив позицію, згідно з якою за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об'єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (п. 111 рішення від 31.07.2008 року у справі "Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки"; п. 157 рішення від 21.07.2011 року у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" та інші).

З огляду на викладене суд зазначає, що в силу вимог пунктів 11, 12 розділу ІV Інструкції атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування. Це, зокрема, декларація про доходи, послужний список, інформаційна довідка, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", інформація з відкритих джерел.

Водночас до кола обставин, які атестаційна комісія повинна дослідити, входять передусім обставини, передбачені пунктом 16 розділу ІV Інструкції, а саме: 1) повнота виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Також атестаційна комісія повинна дослідити, чи відповідає атестований вимогам, що пред'являються до нього як до особи, яка перебуває на відповідній посаді, та перевірити наявність (відсутність) обставин, що тягнуть за собою передбачені статтею 61 Закону обмеження, пов'язані зі службою в поліції. При цьому відсутність висновків атестаційної комісії щодо всіх із зазначених обставин є підставою для визнання рішення (висновку) атестаційної комісії необґрунтованим.

Як встановлено судом під час розгляду справи, 04.06.2016 року начальником Крижопільського ВП Бершадського відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області щодо ОСОБА_1 складено атестаційний лист, за зміст якого позивач добросовісно відноситься до виконання своїх функціональних обов'язків, за період проходження служби в органах внутрішніх справ та поліції зарекомендував себе як підготовлений працівник, який володіє аналітичним мисленням, достатнім рівнем знань та навичок для роботи на займаній посаді, вимогливий до себе, вмілий і грамотний спеціаліст, спроможний приймати самостійні рішення та нести відповідальність за їх втілення у життя. За час перебування ОСОБА_1 на посаді під його керівництвом співробітниками слідчого відділення проводилось досудове розслідування у 190 кримінальних провадженнях, з яких до суду передано 39 кримінальних проваджень на 41 кримінальне правопорушення, у 87 кримінальних провадженнях прийнято рішення про їх закриття. ОСОБА_1 особисто здійснював досудове розслідування у 36 кримінальних провадженнях, при цьому досудове розслідування шляхом направлення до суду закінчене у 10 кримінальних провадженнях на 11 кримінальних правопорушень. ОСОБА_1 принципово ставиться до вирішення службових питань, користується заслуженим авторитетом та повагою серед колег по роботі та населення району. В роботі проявляє творчу ініціативу, громатно і по-діловому вирішує службові завдання, порушень дисципліни та законності не допускає. Фізично розвинений добре, знання із заходів безпеки при поводженні з табельною зброєю та порядку її застосування на належному рівні. Діючих дисциплінарних стягнень не має (а.с. 20-21).

За висновком прямого керівника ОСОБА_1 займаній посаді відповідає. Такий висновок погоджений т.в.о начальника ГУ НП у Вінницькій області Педосом Ю.В.

Крім того, згідно з послужним списком та довідкою начальника УКЗ ГУ НП у Вінницькій області Дубчака А.В. (а.с. 16, 111-117) позивач в органах внутрішніх справ України перебував з 15.08.2007 року, а починаючи з 07.11.2015 року - в органах поліції. За період служби заохочувався, має два знятих дисциплінарних стягнення, службове розслідування відносно нього не проводилось.

Відповідно до довідки від 04.11.2015 року за результатами перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", визначені цим законом заборони на позивача не поширюються, відомості у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік відповідають податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1, а вартість такого майна (майнових прав) відповідає податковій інформації про його доходи, отримані із законних джерел (а.с. 17-18).

Разом з тим, змістовний аналіз протоколів засідання Атестаційної комісії № 4 ГУ НП у Вінницькій області ОП № 15.00006029.0035520 від 09.06.2016 року та ОП №15.00036455.0035520 від 20.09.2016 року дають суду підстави для висновку про те, що вищевказана інформація у своїй сукупності не була врахована комісією.

Більше того, висновок про невідповідність позивача займаній посаді та необхідність його звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність зроблений комісією, зокрема, з посиланням на наявність у позивача доган. Разом з тим, судом встановлено, що за час служби до ОСОБА_1 застосовувались дисциплінарні стягнення у вигляді зауваження та догани, які однак були зняті на підставі наказів УМВС від 14.11.2014 року № 1228 та від 26.02.2015 року № 212. Отже, позивач вважається таким, що не притягувався до дисциплінарної відповідальності, що безпідставно не було враховано комісією.

Рішення атестаційної комісії також обґрунтовується низьким рівнем теоретичних і практичних знань позивача та низькими балами по тестуванню, що, на думку відповідачів, свідчить про службову невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді.

Оцінюючи вказані доводи суд зазначає, що згідно з п. 10 розділу ІV Інструкції для визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування. За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази, та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

З матеріалів справи слідує, що за результатами проведеного тестування за тестом на загальні навички позивач отримав 24, а за професійним тестуванням - 34 бали з 60 можливих. Тобто у сукупності позивач під час тестування отримав 58 балів, що є більше від загального мінімального рівня у 50 балів, встановленого у п. 10 розділу IV Інструкції.

Крім того, беручи до уваги те, що згідно з п. 16 розділу IV Інструкції результати тестування є лише одним з восьми критеріїв, які враховуються атестаційною комісією при прийнятті рішень стосовно поліцейського, на переконання суду, такі результати не мають вирішального значення та повинні оцінюватись разом з іншими матеріалами, поданими до атестування, та на рівні з ними, без надання переваг одному критерію над іншими.

До того ж, висновок атестаційної комісії щодо незадовільного рівня теоретичних та практичних знань позивача не відповідає характеристиці, наведеній в атестаційному листі. При цьому комісією така характеристика та зазначені у ній відомості належним чином (з наведенням відповідних мотивів) спростовані не були.

Висновки атестаційної комісії про невідповідність позивача займаній посаді також обґрунтовуються результатами поліграфу: керування авто в стані алкогольного сп'яніння та отриманням неправомірної вигоди від адвокатів. Тобто, при прийнятті оскаржуваного рішення, комісією у провину позивачу фактично поставлено вчинення неправомірних дій, за які законом передбачено юридичну відповідальність, в тому числі кримінальну, що прямо суперечить презумпції невинуватості особи.

Крім того, в силу положень ч. 2 ст. 50 Закону України "Про Національну поліцію" громадяни України, які виявили бажання вступити на службу в поліції, за їхньою згодою проходять тестування на поліграфі. Інших випадків проведення тестування з використанням поліграфу цим законом не передбачено.

Відтак, зважаючи на те, що Інструкція № 1465 є підзаконним нормативно-правовим актом та була розроблена і затверджена Міністерством внутрішніх справ України саме на виконання вимог Закону України "Про Національну поліцію", суд погоджується з доводами представника позивача в тій частині, що результати тестування на поліграфі безпідставно враховані атестаційною комісією стосовно позивача, оскільки він вже прийнятий на службу в поліцію та щодо нього не вирішувалося питання про призначення на вищу посаду.

Підсумовуючи, суд зазначає, що відповідно до п. 1 розділу І Інструкції метою атестування поліцейських є оцінка їх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Отже, при атестуванні поліцейського повинні повно і всебічно враховуватись усі його ділові, професійні, особисті якості, освітній та кваліфікаційний рівні, а також можливість перебування поліцейського на службі в поліції.

Водночас рішення атестаційної комісії про невідповідність поліцейського займаній посаді, з урахуванням істотних негативних наслідків від такого рішення для особи у виді звільнення з публічної служби, має обов'язково відповідати вимогам щодо обґрунтованості та прийматись з урахуванням всіх критеріїв, визначених пунктом 16 розділу IV Інструкції.

Натомість встановлені судом обставини справи і досліджені в судовому засіданні докази у своїй сукупності дають підстави для висновку про те, що рішення Атестаційної комісії № 4 ГУ НП у Вінницькій області, оформлене протоколом ОП № 15.00036455.0035520 від 20.09.2016 року, про невідповідність позивача ОСОБА_1 займаній посаді та необхідність його звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність не може вважатись обґрунтованим, було прийняте без врахування усіх матеріалів атестації та з наданням невмотивованої переваги одним документам над іншими, без дотримання вимог Закону України "Про Національну поліцію" та Інструкції № 1465.

З огляду на викладене оскаржуване рішення визнається судом протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України).

При цьому в силу положень ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного здобутого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений ОСОБА_1 адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 551,20 грн. слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ НП у Вінницькій області, яке має статус юридичної особи та отримує з державного бюджету відповідні асигнування.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Атестаційної комісії № 4 Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 20.09.2016 року, оформлене протоколом ОП № 15.00036455.0035520, про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та необхідність його звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до адміністративного суду судовий збір у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сало Павло Ігорович