Справа № 805/2518/15-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Хохленков О.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року справа №805/2518/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання Челахової О.О., представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, діючих за довіреностями, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року у справі № 805/2518/15-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС про скасування податкового повідомлення-рішення від 08 червня 2015 року № /3323/10/28-03-40, -

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Міндоходів про скасування податкового повідомлення-рішення № /3323/10/28-03-40 від 08 червня 2015 року (а.с. 4-19 т.1).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року у справі № 805/2518/15-а адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення податкової інспекції № /3323/10/28-03-40 від 08 червня 2015 року (а.с. 13-26 т.29).

Не погодившись з судовим рішенням,Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року у справі № 805/2518/15-а та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невірного застосування норм ст.ст.14,185,187, 198, 200, 203 Податкового кодексу України, ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що у разі не відображення даних податкової накладної в податкових зобовязаннях продавця, така податкова накладна не є податковим документом, що дає покупцю право на податковий кредит. Статус податкового документу податкова накладна набуває в момент відображення її даних в податкових зобовязаннях контрагента.

Вважає, що однією з обовязкових підстав включення сум до податкового кредиту з податку на додану вартість є фактичне надходження цих сум до Державного бюджету України.

Апелянт зазначає,що у випадку недобросовісності контрагентів покупець несе ризик своєї бездіяльності не лише по виконанню господарське - правових зобовязань, але і в рамках податкових правовідносин, позбавляється можливості скористатися пільговим порядком обчислення бази оподаткування у звязку з відсутністю належним чином оформлених первинних документів (а.с.54-57 т.29).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року замінено відповідача по справі Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Міндоходів на його правонаступника - Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС.

01 листопада 2016 року до канцелярії суду надійшли заперечення представника позивача на апеляційну скаргу, в яких вона просила суд залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Представники позивача в судому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним в запереченнях на апеляційну скаргу, просили суд постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача,заслухавши пояснення представників позивача,перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Лемтранс є юридичною особою (), місцезнаходження: 83086, м. Донецьк, вул. Артема, буд. 7, знаходиться на обліку у відповідача з 26 жовтня 1999 року, є платником податку на додану вартість з 01 квітня 2003 року (а.с.97-98, 99, 100 т. 1). Діє на підставі статуту (а.с. 49-63 т.2).

19 березня 2015 року Товариством до податкового органу подано декларацію з податку на додану вартість за лютий 2015 року з розрахунком коригування сум податку на додану вартість та розшифровкою податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, у декларації вказано суму податкового кредиту 116 585 334 грн., суму податкового зобовязання 120 759 970 грн. та суму відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту 4 174 636 грн. (а.с.81-90 т.1).

В період з 14 квітня 2015 року по 20 квітня 2015 року посадовими особами Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» за лютий 2015 року, за результатами якої складено Акт № 166/28-03-42/30600592 від 17 квітня 2015 року (а.с. 104-111 т.1).

Вказаною перевіркою встановлено порушення позивачем п. 198.6 ст.198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України в результаті чого Товариством завищено податковий кредит за лютий 2015 року на суму 7 035 242 грн. (а.с. 110-111 т. 1).

Як зазначено в акті перевірки, відповідно до додатку № 5 та реєстру отриманих податкових накладних до податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року позивачем було включено до складу податкового кредиту суму ПДВ по податкових накладних, отриманих від ДП «Донецька залізниця» на суму ПДВ 6 900 016,54 грн. та від ПАТ «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» на суму ПДВ 135 225,3 грн. Однак,згідно даних АС «Податковий блок», сума податкових зобовязань ДП «Донецька залізниця» та ПАТ «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» за лютий 2015 року становить 0,0 грн., оскільки ними не надано до СПДІ податкових декларацій за лютий 2015 року та не було задекларовано своїх податкових зобовязань( а.с.105-107 т.1).

18 травня 2015 року за № 315 позивачем подані до відповідача заперечення щодо вищевказаного акту перевірки (а.с.112-117 т. 1).

03 червня 2015 року відповідачем надано відповідь Товариству № 3185/10/28-03-42-10 щодо відсутності підстав для скасування висновків акту від 17 квітня 2015 року № 166/28-03-42/30600592 (а.с.119-122 т. 1).

На підставі акту перевірки сформоване податкове повідомлення-рішення форми В1 № №/325/10/28-03-40 від 08 червня 2015 року про зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість у звітному періоді (за який подано декларацію) - лютий 2015 року у розмірі 7 035 242 грн. (а.с. 123 т.1).

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, щосудом не встановлено порушень позивачем норм п.198.6 ст.198, п.п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, податковий кредит та від'ємне значення з податку на додану вартість за лютий 2015 року сформовано правомірно, через що заявлені позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення є такими, що підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Відповідно до п.198.3. ст.198 Податкового Кодексу (в редакції на час спірних правовідносин)податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами

Відповідно до положень п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Дата збільшення податкових зобов'язань та податкового кредиту платників податку, що здійснюють постачання/отримання товарів/послуг у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів та без права власності на такі товари/послуги, визначається за правилами, встановленими статтями 187 і 198цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

При цьому,право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

В п. 201.1 ст. 201 ПК України( діючого на час виникнення спірних правовідносин), платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів:а) у паперовому вигляді;б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно п. 201.8 статті 201 ПК України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 статті 201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Суд вважає доведеним позивачем факт проведення господарських операцій в межах господарської діяльності з контрагентами, зареєстрованими як платники податку, виходячи з наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що між позивачем та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз складено Договір про постачання природного газу за регульованими тарифом № 14-191 (2012 Пр) від 30 грудня 2011 року з Додатковими угодами та Додатками (а.с.58-75 т.1).

Факт отримання природного газу від контрагенту підтверджується Актом прийому передачі природного газу і виконання послуг з транспортування від 28 лютого 2015 року на 104,6 тис.м3 природного газу (а.с.76 т. 1).

Розрахунок за даним договором здійснювався на підставі рахунку № 148 від 28 лютого 2015 року на загальну суму 782 654,86 грн. (а.с. 77 т. 1)

Для формування податкового кредиту за вищевказаною операцією Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз виписано позивачу податкову накладну № 27/06 від 19 лютого 2015 року на загальну суму 811 351,80 грн. в т.ч. ПДВ 135 225,30 грн. (а.с. 78 т. 1).

Розрахунок між сторонами за договором проводився в безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням № 1424 від 19 лютого 2015 року на загальну суму 811351,80 грн., у т.ч. ПДВ 135 225,30 грн. (а.с.79 т. 1).

Вищевказана податкова накладна зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних за лютий березень 2015 року (а.с.80 т.1).

Крім того, між позивачем та Державним підприємством «Донецька залізниця» 26 грудня 2008 року складено Договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги № Э-999555з Додатковими угодами та листом про пролонгацію(с.125-140 т. 1, 96-97 т.2).

Для формування податкового кредиту за вищевказаними операціями Держаним підприємством «Донецька залізниця» виписано позивачу податкові накладні:

- № 37/011 від 02 лютого 2015 року на суму 3000000,00 грн. в т.ч. ПДВ 500 000,00 грн. (а.с.149 т. 1);

- № 79/011 від 03 лютого 2015 року на суму 89 614,80 грн. в т.ч. ПДВ 14 935,80 грн. (а.с.150 т. 1);

- № 80/011 від 03 лютого 2015 року на суму 1 860 385,20 грн. в т.ч. ПДВ 310 064,20 грн. (а.с.151 т.1);

- № 84/011 від 03 лютого 2015 року на суму 50000,00 грн. в т.ч. ПДВ 8 333,33 грн. ( а.с.152 т.1);

- № 140/011 від 04 лютого 2015 року на суму 1000000,00 грн. в т.ч. ПДВ 166 666,67 грн. (а.с.153 т.1);

- № 192/011 від 05 лютого 2015 року на суму 1000000,00 грн. в т.ч. ПДВ 166 666,67 грн. (а.с.154 т.1);

- № 253/011 від 06 лютого 2015 року на суму 4 401 680,60 грн. в т.ч. ПДВ 733 613,43 грн. (т.1 а.с.155);

- № 254/011 від 06 лютого 2015 року на суму 548319,40 грн. в т.ч. ПДВ 91 386,57 грн. (а.с.156 т.1);

- № 259/011 від 06 лютого 2015 року на суму 50000,00 грн. в т.ч. ПДВ 8 333,33 грн. (а.с.157 т.1);

- № 316/011 від 09 лютого 2015 року на суму 337552,20 грн. в т.ч. ПДВ 56 258,70 грн. (а.с.158 т.1);

- № 317/011 від 09 лютого 2015 року на суму 662447,80 грн. в т.ч. ПДВ 110 407,97 грн. (а.с.159 т.1);

- № 353/011 від 10 лютого 2015 року на суму 210409,20 грн. в т.ч. ПДВ 35 068,20 грн. (а.с.160 т.1);

- № 354/011 від 10 лютого 2015 року на суму 789590,80 грн. в т.ч. ПДВ 131 598,47 грн. (а.с.161 т.1);

- № 389/011 від 11 лютого 2015 року на суму 238099,80 грн. в т.ч. ПДВ 39 683,30 грн. (а.с.162 т.1);

- № 390/011 від 10 лютого 2015 року на суму 761900,20 грн. в т.ч. ПДВ 126 983,37 грн. (а.с.163 т.1);

- № 436/011 від 12 лютого 2015 року на суму 356518,00 грн. в т.ч. ПДВ 59 419,67 грн. (а.с.164 т.1);

- № 437/011 від 12 лютого 2015 року на суму 593482,00 грн. в т.ч. ПДВ 98 913,67 грн. (а.с.165 т. 1);

- № 442/011 від 12 лютого 2015 року на суму 50000,00 грн. в т.ч. ПДВ 8 333,33 грн. (а.с.166 т.1);

- № 482/011 від 13 лютого 2015 року на суму 237241,80 грн. в т.ч. ПДВ 39 540,30 грн. (а.с.167 т.1);

- № 483/011 від 13 лютого 2015 року на суму 7762758,20 грн. в т.ч. ПДВ 1293 793,03 грн. (а.с.168 т.1);

- № 611/011 від 18 лютого 2015 року на суму 1490000,00 грн. в т.ч. ПДВ 248333,33 грн. (а.с.169 т.1);

- № 615/011 від 18 лютого2015 року на суму 110000,00 грн. в т.ч. ПДВ 18 333,33 грн. (а.с.170 т.1);

- 648/011 від 19 лютого 2015 року на суму 1480000,00 грн. в т.ч. ПДВ 246 666,67 грн. (а.с.171 т.1);

- № 652/011 від 19 лютого 2015 року на суму 100000,00 грн. в т.ч. ПДВ 16 666,67 грн. (а.с.172 т.1);

- № 655/011 від 19 лютого 2015 року на суму 20000,00 грн. в т.ч. ПДВ 3 333,33 грн. (а.с.173 т.1);

- № 696/011 від 20 лютого 2015 року на суму 2000000,00 грн. в т.ч. ПДВ 333 333,33 грн. (а.с.174 т.1);

- № 697/011 від 20 лютого 2015 року на суму 552130,40 грн. в т.ч. ПДВ 92 021,73 грн. (а.с.175 т.1);

- № 698/011 від 20 лютого 2015 року на суму 7147869,60 грн. в т.ч. ПДВ 1191 311,60 грн. (а.с.176 т.1);

- № 703/011 від 20 лютого 2015 року на суму 300000,00 грн. в т.ч. ПДВ 50 000,00 грн. (а.с.177 т.1);

- № 784/011 від 24 лютого 2015 року на суму 1500000,00 грн. в т.ч. ПДВ 250 000,00 грн. (а.с.178 т.1);

- № 792/011 від 24 лютого 2015 року на суму 150 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 25 000,00 грн. (а.с.180 т.1);

- № 793/011 від 24 лютого 2015 року на суму 300000,00 грн. в т.ч. ПДВ 50 000,00 грн. (а.с.181 т.1);

- № 796/011 від 24 лютого 2015 року на суму 50000,00 грн. в т.ч. ПДВ 8333,33 грн. (а.с.182 т.1);

- № 951/011 від 27 лютого 2015 року на суму 50000,00 грн. в т.ч. ПДВ 8 333,33 грн. (а.с.183 т.1).

28 лютого 2016 року контрагентом позивача прийнято розрахунок № 1026/011 про коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної № 784/011 від 24 лютого 2015 року якою зменшено суму податкового зобовязання та податкового кредиту на 160 771,43 (склала 89 228,57 грн.) (а.с. 179 т.1)

Розрахунок між сторонами за договором проводився в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями: на суму 3 000 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 500 000,00 грн., на суму 89 614,80 грн. в т.ч. ПДВ 14 935,80 грн., на суму 1 860 385,20 грн. в т.ч. ПДВ 310 064,20 грн., на суму 50 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 8 333,33 грн., на суму 1 000 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 166 666,67 грн, на суму 1 000 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 166 666,67 грн., на суму 4 401 680,60 грн. в т.ч. ПДВ 733 613,43 грн., на суму 548 319,40 грн. в т.ч. ПДВ 91 386,57 грн., на суму 50 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 8 333,33 грн., на суму 662 447,80 грн. в т.ч. ПДВ 110 407,97 грн., на суму 337 552,20 грн. в т.ч. ПДВ 56 258,70 грн., на суму 210 409,20 грн. в т.ч. ПДВ 35 068,20 грн., на суму 789590,80 грн. в т.ч. ПДВ 131 598,47 грн., на суму 238 099,80 грн. в т.ч. ПДВ 39 683,30 грн., на суму 761 900,20 грн. в т.ч. ПДВ 126 983,37 грн., на суму 593482,00 грн. в т.ч. ПДВ 98 913,67 грн., на суму 356 518,00 грн. в т.ч. ПДВ 59 419,67 грн., на суму 50000,00 грн. в т.ч. ПДВ 8 333,33 грн., на суму 237 241,80 грн. в т.ч. ПДВ 39 540,30 грн. , на суму 7 762 758,20 грн. в т.ч. ПДВ 1 293 793,03 грн., на суму 1490 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 248333,33 грн., на суму 110000,00 грн. в т.ч. ПДВ 18 333,33 грн., на суму 100000,00 грн. в т.ч. ПДВ 16 666,67 грн., на суму 20000,00 грн. в т.ч. ПДВ 3 333,33 грн., на суму 1480000,00 грн. в т.ч. ПДВ 246 666,67 грн., на суму 2000000,00 грн. в т.ч. ПДВ 333 333,33 грн., на суму 552130,40 грн. в т.ч. ПДВ 92 021,73 грн., на суму 300000,00 грн. в т.ч. ПДВ 50 000,00 грн., на суму 7 147 869,60 грн. в т.ч. ПДВ 1 191 311,60 грн., на суму 300000,00 грн. в т.ч. ПДВ 50 000,00 грн., на суму 1500000,00 грн. в т.ч. ПДВ 250 000,00 грн., на суму 50000,00 грн. в т.ч. ПДВ 8333,33 грн.,на суму 150 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 25 000,00 грн.,на суму 50000,00 грн. в т.ч. ПДВ 8 333,33 грн. (а.с. 20-53 т.1).

Факт здійснення господарських операцій по даному договору підтверджуються: Актами взаємних розрахунків (а.с.144, 146, 148 т. 1, а.с. 99 т. 2, а.с. 9 т. 3); особовими рахунками товариства (а.с. 143, 145, 147 т.1, а.с. 98, т.2, а.с. 8 т.3); розрахунковими рахунками (а.с. 100-250 т.2, а.с. 1-7, 10-93 т.3)

Між позивачем та Державним підприємством «Донецька залізниця» 26 грудня 2013 року складено Договір підряду № Д/В-042/6-Д-Р щодо деповського ремонту вантажних вагонів піввагонів підприємства з Додатковими угодами (а.с.184-196 т. 1).

Факт проведення господарської діяльності по цьому договору підтверджується Актами прийому виконаних робіт (а.с. 114, 115, 116 т. 28).

Для формування податкового кредиту за вищевказаними операціями Держаним підприємством «Донецька залізниця» виписано позивачу податкові накладні:

- № 3/214 від 09 лютого 2015 року на суму 972873,18 грн. в т.ч. ПДВ 162 145,53 грн. (а.с.197 т.1);

- № 5/214 від 12 лютого 2015 року на суму 192,16 грн. в т.ч. ПДВ 32,03 грн. (а.с.198 т.1);

- № 6/214 від 12 лютого 2015 року на суму 4836,64 грн. в т.ч. ПДВ 806,11 грн. (а.с.199 т.1);

- № 7/214 від 12 лютого 2015 року на суму 189300,22 грн. в т.ч. ПДВ 31550,04 грн. (а.с.200 т.1);

- № 9/214 від 18 лютого 2015 року на суму 700321,32 грн. в т.ч. ПДВ 116 720,22 грн. (а.с.201 т.1);

Розрахунок між сторонами за договором проводився в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями: № 1287 від 18 лютого 2015 року на суму 700321,32 грн. (а.с.206 т.1), № 1117 від 12 лютого 2015 року на суму 189300,22 грн. (а.с. 203 т. 1),№ 1118 від 12 лютого 2015 року на суму 4836,64 грн. (а.с. 204 т. 1), № 1119 від 12 лютого 2015 року на суму 192,16 грн. (а.с. 205 т. 1)

Між позивачем та Державним підприємством Донецька залізниця 24 червня 2014 року складено Договір оренди окремого індивідуально визначеного майна №Д/В-098/13-ОМ про передання у строкове платне користування вагоноремонтну машину та прес для правки люків, разом із плати за оренду (Додаток №1) та Актом приймання-передачі (Додаток № 2) (а.с.207-213).

Факт проведення господарської діяльності по цьому договору підтверджується Актом приймання здачі наданих послуг товариству від 28 лютого 2015 року на загальну суму 1 018,18 грн., у т.ч. ПДВ 169,70 грн.(а.с.214 т.1).

Для формування податкового кредиту за вищевказаними операціями Державним підприємством «Донецька залізниця» виписано позивачу податкову накладну № 2/507 від 28 лютого 2015 року на суму 1 018,18 грн., в т.ч. ПДВ 169,70 грн. (а.с. 215 т.1).

Розрахунок між сторонами за договором проводився в безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням: № 4750 від 05 червня 2015 року на суму 1 018,18 грн. (а.с.117 т.29).

Між позивачем та Державним підприємством Донецька залізниця 24 червня 2014 року складено Договір оренди індивідуально визначеного майна №В7-4/168 від 08 листопада 2007 року про передання у строкове платне користування вагоноремонтну машину з розрахунком орендної плати та актом приймання передачі та Додатковою угодою (а.с.216-222 т. 1).

Факт проведення господарської діяльності по цьому договору підтверджується Актом приймання здачі наданих послуг № 2 від 28 лютого 2015 року на загальну суму 757,78 грн., у т.ч. ПДВ 126,30 грн.(а.с.223 т.1).

Для формування податкового кредиту за вищевказаними операціями Держаним підприємством «Донецька залізниця» виписано позивачу податкову накладну № 6/528 від 28 лютого 2015 року на суму 757,78 грн. в т.ч. ПДВ 126,30 грн. (а.с.224 т.1).

Розрахунок між сторонами за договором проводився в безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням № 2646 від 01 квітня 2015 року на суму 757,78 грн. (а.с. 118 т.29).

Між позивачем та Державним підприємством Донецька залізниця 26 грудня 2013 року підписано Договір на технічне обслуговування власних вантажних вагонів з відчепленням № Д/В-018/0-ТО з Додатковими угодами та Додатком (а.с.225-238 т.1).

Факт проведення господарської діяльності по цьому договору підтверджується Актами приймання-здачі послуг з технічного обслуговування вагонів з відчепленням (а.с. 239-242 т. 1, а.с. 105 т. 28), фактичною калькуляцією при технічному обслуговуванні вагонів (а.с. 106, 108-110, 118, 123, 147-150, 199-204 т. 28), актами прийому здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих вагонів (а.с. 107, 117, 122, 124, 146, 198 т.28), актами зняття з відповідального зберігання та витрат матеріальної власності товариства (а.с. 111-113, 119-121 т.28), актами наданих послуг з подачі та придбанню вагонів (а.с. 151, 204 т. 28), таблиця розрахунку подачі-прибирання вагонів в ремонт (а.с.152, 205 т. 28), відомістю плати за подавання, зберігання вагонів та маневрену роботу (а.с. 153, 158, 161, 164, 167, 170,175, 178, 181, 184, 187, 192, 195, 206, 210, 213, 217, 219, 221, 224, 227, 230, 233, 236, 239, 242, 245, 247, 250 т.28), памятками про подавання/забирання вагонів (а.с. 154-157, 159-160, 162-163, 165-167, 168-169, 171-174, 176-177, 179-180, 182-183, 185-186, 188-191, 193-194, 196-198, 207-209, 211-212, 214-215, 218, 219-220, 222-223, 225-226, 228-229, 231-232, 234-235, 237-238, 240-241, 243-244, 246, 248-249 т. 28, а.с. 1-2 т. 29).

Для формування податкового кредиту за вищевказаними операціями Держаним підприємством «Донецька залізниця» виписано позивачу податкові накладні:

- № 7/212 від 12 лютого 2015 року на суму 45000,00 грн. в т.ч. ПДВ 7 500,00 грн. (а.с.244 т. 1);

- № 8/212 від 28 лютого 2015 року на суму 41140,54 грн. в т.ч. ПДВ 6856,76 грн. (а.с.245 т.1);

- № 11/507 від 28 лютого 2015 року на суму 29 843,04 грн. в т.ч. ПДВ 4 973,84 грн. (а.с.246-247 т.1);

- № 12/507 від 28 лютого 2015 року на суму 37 382,80 грн. в т.ч. ПДВ 6 230,47 грн. (а.с.248-249 т.1);

- № 13/214 від 28 лютого 2015 року на суму 13 327,37 грн. в т.ч. ПДВ 2 221,23 грн. (а.с.250 т.1).

Розрахунок між сторонами за договором проводився в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями: № 1125 від 12 лютого 2015 року в сумі 45000,00 грн., в т.ч. ПДВ 7 500,00 грн. (а.с.243 т.1), № 2163 від 18 березня 2015 року в сумі 13 327,37 грн. в т.ч. ПДВ 2 221,23 грн. (а.с. 119 т. 29), № 2589 від 31 березня 2015 року в сумі 37 382,80 грн. в т.ч. ПДВ 6 230,47 грн. (а.с. 120 т. 29), № 2813 від 06 квітня 2015 року в сумі 29 843,04 грн. в т.ч. ПДВ 4 973,84 грн. (а.с. 121 т. 29), № 1744 від 04 березня 2015 року на суму 75 000 грн., в т.ч. ПДВ 12 500,00 грн. (а.с. 122 т. 29).

Між позивачем та Державним підприємством Донецька залізниця 31 січня 2014 року складено Договір підряду на деповський ремонт вантажних вагонів піввагонів №Д/В-083/7-ДРз Додатковими угодами (а.с.251-263 т.1).

Факт проведення господарської діяльності по цьому договору підтверджується Актом приймання-здачі послуг з технічного обслуговування вагонів з відчепленням (а.с. 54 т. 1), актом приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих вагонів (а.с. 125, 128 т. 28), фактичною калькуляцією при технічному обслуговуванні вагонів (а.с. 126 т. 28), актами зняття з відповідального зберігання та витрат матеріальної власності товариства (а.с. 127 т.28)

Для формування податкового кредиту за вищевказаними операціями Держаним підприємством «Донецька залізниця» виписано позивачу податкові накладні:

- № 1/212 від 16 лютого 2015 року на суму 897315,60 грн. в т.ч. ПДВ 149 552,60 грн. (а.с.55 т.1);

- № 9/212 від 28 лютого 2015 року на суму 181258,92 грн. в т.ч. ПДВ 30 209,82 грн. (а.с.56 т.1).

Розрахунок між сторонами за договором проводився в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями: № 1288 в сумі 897315,60 грн. в т.ч. ПДВ 149 552,60 грн. (а.с.57 т.1, а.с.123 т.29).

Подальша господарська діяльність позивача з іншими контрагентами з використанням отриманих в оренду залізничних вагонів, підтверджується додатковими документами.

Між позивачем (експедитором) та Відкритим акціонерним товариством «Павлоградвугілля» (замовником) 22 червня 2009 року складено договір № 09-12/1708-У про організацію перевозки вантажу в власному (орендованому) рухомому складі з Додатковими угодами (а.с. 94-106 т.3).

Факт проведення господарської діяльності по цьому Договору підтверджується: актами наданих послуг (виконання робіт) (а.с.108, 111, 114, 117, 120, 123, 126, 129, 132, 135 т.3); рахунками до Актів наданих послуг (а.с. 107, 110, 113, 116, 119, 122, 125, 128, 131,134 т.3); звітами експедитора (а.с. 109, 112, 115, 118, 121, 124, 127, 130, 133, 136 т. 3).

Між позивачем (експедитором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Скіф Шіппінг» («Метінвест-Шіппінг») (замовником) 14 листопада 2008 року складено договір № 362/08 про організацію перевозки вантажу в власному (орендованому) рухомому складі з Додатковими угодами (а.с. 137-152 т.3).

Факт проведення господарської діяльності по цьому Договору підтверджується: актами наданих послуг (виконання робіт) (а.с. 154, 187 т.3, а.с. 21 т.4, а.с. 59, 181 т.12, а.с. 160 т. 13, а.с. 27, 186 т.20, а.с. 7 т. 21, а.с. 43 т. 28); рахунками до Актів наданих послуг (а.с. 153, 186, т.3, а.с. 20 т.4, а.с. 58, 180 т. 12, а.с. 159 т. 13, а.с. 26, 185 т.20, а.с. 6 т. 21, а.с. 42 т. 28); звітами експедитора (а.с. 155, 167-169, 184, 188,197, 205, 220, 235, 243, 244-249 т. 3, а.с. 6, 13, 22-31 т. 4, а.с. 199-204 т. 5, а.с. 103-108 т.6, а.с.71-76 т.7, а.с. 45, 48-53, 239-243 т. 8, а.с. 202-206 т. 9, а.с. 166-170 т. 10, а.с. 114-118 т.11, а.с. 60-65, 86, 91-95, 123, 126-127, 133, 135-138, 153-156, 176, 178, 182, 203, 212, 229, 250 т.12, а.с. 33-34, 72, 82, 94, 115, 145, 161-165 т. 13, а.с. 83-87, 243 т.14, а.с. 14-18, 164-168 т.15, а.с. 39-42, 163-166 т. 16, а.с. 50-53, 206-208 т.17, а.с. 81-84, 183-186 т. 18, а.с. 57-60, 168-171 т. 19, а.с. 28, 55, 78, 101, 127, 146-147, 187, 188-192, 214, 240-245 т. 20, а.с. 1, 33, 39-40, 46, 52, 58, 61, 64, 67, 70, 74, 77, 80, 86, 90, 95, 98, 103-107, 230-232, 234, 236-239 т. 21, а.с. 101-104, 228-233 т. 22, а.с. 139-143 т. 23, а.с. 37-40 т.24, а.с. 44 т. 28); залізничні накладні до звітів експедитора (а.с.156-166, 170-183, 185, 189-196, 198-204, 206-219, 221-234, 236-242 т.3, а.с. 1-5, 7-12, 14-19, 32-250 т.4, а.с. 1-198, 205-250 т.5, а.с. 1-102, 109-250 т. 6, а.с. 1-70, 77-250 т.7, а.с. 1-44, 46-47, 54-238, 244-249 т. 8, а.с. 1-201, 207-250 т. 9, а.с. 1-165, 171-250 т. 10, а.с. 1-113, 119-250 т. 11, а.с. 1-57, 66-85, 87-90, 96-122, 124-125, 128-132, 134, 139-152, 157-175, 177, 179, 183-202, 204-211, 213-228, 230-249 т.12, а.с. 1-32, 35-71, 73-81, 83-93, 95-114, 116-144, 146-158, 166-250 т. 13, а.с. 1-82, 88-242, 244-250 т. 14, а.с. 1-13, 18-163, 169-249 т. 15, а.с. 1-38, 43-162, 167-250 т. 16, а.с. 1-49, 54-205, 209-249 т. 17, а.с. 1-80, 85-182, 187-249 т. 18, а.с. 1-56, 61-167, 172-250 т. 19, а.с. 1-25, 29-54, 56-77, 79-100, 102-126, 128-145, 148-184, 193-213, 215-239, 246-250 т. 20, а.с. 2-5, 8-32, 34-38, 41-45, 47-51, 53-57, 59-60, 62-63, 65-66, 68-69, 71-73, 75-76, 78-79, 81-85, 87-89, 91-94, 96-97, 99-102, 108-229, 233, 235, 240-250 т. 21, а.с. 1-100, 105-227, 234-250 т. 22, а.с. 1-138, 144-250 т. 23, а.с. 1-36, 41-124 т.24, а.с. 45 т. 28).

Між позивачем (експедитором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Востокенерго» (замовником) 13 грудня 2013 року складено договір № 614/13 про організацію перевозки вантажу в власному (орендованому) рухомому складі (а.с. 125-129 т.24).

Факт проведення господарської діяльності по цьому Договору підтверджується: актами наданих послуг (виконання робіт) (а.с. 131, 138, 142, 151 т. 24); рахунками до Актів наданих послуг (а.с. 130, 137, 141, 150 т. 24); звітами експедитора (а.с. 132, 134, 139, 143, 149, 152, 154 т. 24); залізничні накладні до звітів експедитора (а.с. 133, 135-136, 140, 144-148, 153, 155-156 т. 24).

Між позивачем (експедитором) та Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Дніпроенерго» (замовником) 13 січня 2014 року складено договір № 06/14 про організацію перевозки вантажу в власному (орендованому) рухомому складі (а.с. 157-161 т.24).

Факт проведення господарської діяльності по цьому Договору підтверджується: актами наданих послуг (виконання робіт) (а.с. 167 т. 24); рахунками до Актів наданих послуг (а.с. 162, 166 т. 24); звітами експедитора (а.с. 163-165,168 т. 24).

Між позивачем (експедитором) та Державним підприємством «Добропіллявугілля» (замовником) 25 червня 2010 року складено договір № 15/10-567 про організацію перевозки вантажу в власному (орендованому) рухомому складі з Додатковими угодами (а.с. 169-184 т.24).

Факт проведення господарської діяльності по цьому Договору підтверджується: актами наданих послуг (виконання робіт) (а.с. 185, 225, 229 т. 24, а.с. 55, 93 т. 25); рахунками до Актів наданих послуг (а.с. 184, 224, 228 т. 24, а.с. 54, 92 т.25); звітами експедитора (а.с. 186, 191, 196, 200, 205, 209, 214, 216, 226, 230, 238, 241, 244, 248 т. 24, а.с. 3, 9, 16, 24, 34, 41, 48, 56, 62, 69, 77, 83, 89, 94-99 т. 25); залізничні накладні до звітів експедитора (а.с. 187-190, 192-195, 197-199, 201-204, 206-208, 210-213, 215, 217-223, 227, 231-237, 239-240б, 241а-243б, 244а-247, 149-250 т. 24, а.с. 1-2, 4-8, 10-15, 17-23, 25-33, 35-40, 42-47, 19-53, 57-61, 63-68, 70-76, 78-82, 84-88, 90-91 т.25).

Між позивачем (експедитором) та Товариством з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» (замовником) 19 липня 2011 року складено договір № 579/11 про організацію перевозки вантажу в власному (орендованому) рухомому складі з Додатковими угодами (а.с. 100-109 т.24).

Факт проведення господарської діяльності по цьому Договору підтверджується: актами наданих послуг (виконання робіт) (а.с. 111, 160, 232 т. 25, а.с. 24, 28 т. 26); рахунками до Актів наданих послуг (а.с. 110, 159, 231 т.25, а.с. 23, 27 т. 26); звітами експедитора (а.с. 112, 123, 129, 132, 134, 137, 139, 141, 147, 153, 161, 167, 172, 178, 184, 190, 193, 198, 204, 210, 218, 221, 233, 240, 246 т. 25, а.с. 2, 9, 16, 25-27, 29 т. 26); залізничні накладні до звітів експедитора (а.с. 113-122, 124-128, 130-131, 133, 135-136, 138, 140, 142-146, 148-152, 154-158,162-166, 168-171, 173-177, 179-183, 185-189, 191-192, 194-197, 199-203, 205-209, 211-217, 219-220, 222-230, 234-239, 241-245, 247- 250 т.25, а.с. 1, 3-8, 10-15, 17-22, 30 т.26).

Між позивачем (експедитором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» (замовником) 20 грудня 2011 року складено договір № 111-60ра про організацію перевозки вантажу в власному (орендованому) рухомому складі з Додатковими угодами (а.с. 31-45 т.26).

Факт проведення господарської діяльності по цьому Договору підтверджується: рахунками до Актів наданих послуг (а.с. 46, 198т. 26, а.с. 159 т. 27, а.с. 26, 46 т. 28); звітами експедитора (а.с. 47, 72, 87, 97, 107, 120, 131, 153, 173, 199, 211, 228,241 т. 26, а.с. 15, 31, 49, 70, 85, 102, 115, 140, 160, 177, 201, 220, 242 т. 27, а.с. 11, 27, 47 т. 28); залізничні накладні до звітів експедитора (а.с. 48-71, 73-86, 88-96, 98-106, 108-119, 121-130, 132-152, 154-172, 174-197, 200-210, 212-227, 229-240, 242-250 т.26, а.с.1-14, 16-30, 32-48, 50-69, 71-84, 86-101, 103-114, 116-139, 141-158, 161-176, 178-200, 202-219, 221-241, 243-250 т. 27, а.с. 1-10, 12-25,48 т. 28).

Між позивачем (експедитором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Центротранс» (замовником) 22 липня 2014 року складено договір № 308/14 про організацію перевозки вантажу в власному (орендованому) рухомому складі з Додатковими угодами (а.с. 28-33 т. 28).

Факт проведення господарської діяльності по цьому Договору підтверджується: актами наданих послуг (виконання робіт) (а.с. 35 т. 28); рахунками до Актів наданих послуг (а.с. 34 т. 28); звітами експедитора (а.с. 36-37 т. 28); залізничні накладні до звітів експедитора (а.с. 38-41 т. 28).

Між позивачем (орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнісон груп» (орендодатель) 17 жовтня 2014 року складено договір № 465/14 про оренду вагонів з Додатковими угодами (а.с. 49-53 т. 28).

Факт проведення господарської діяльності по цьому Договору підтверджується: актами наданих послуг (виконання робіт) (а.с. т. 28); рахунками до Актів наданих послуг (а.с. 54 т. 28); звітами експедитора (а.с. 55-56, 64, 66, 69, 71, 73 т. 28); залізничні накладні до звітів експедитора (а.с. 57-63, 65, 67-68, 70, 72, 74-77 т. 28).

Подавання, забирання вагонів та маневрену роботу підтверджується Відомостями плати (а.с. 129-145 т. 28).

Всі отриманні від зазначених контрагентів податкові накладні відображені в додатку №5 та реєстру отриманих податкових накладних до податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року ТОВ «Електросталь», що відображено в акті перевірки( а.с.87-89 т.1).

Підставою для прийняття інспекцією спірного повідомлення рішення слугувало включення позивачем до складу податкового кредиту за лютий 2015 року суми 7 035 242 грн., у звязку із не наданням та не декларуванням підприємствами-контрагентами своїх податкових зобов'язань за спірний період, відсутністю у АІС "Податковий блок" даних щодо сум податкових зобов'язань контрагентів позивача (0,0 грн.).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності прийняття інспекцією спірного повідомлення-рішення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до п. 1.2, 2.1, 2.2, 2.15 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи). Первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув'язка окремих показників.

Таким чином, позивачем надані усі необхідні документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують його право на формування податкового кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що наявні договори та складені на їх виконання первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, в тому числі і податкові накладні, які є належними доказами правомірності формування позивачем податкового кредиту по господарським операціям з його контрагентами, які,крім того, були зареєстровані(на час здійснення господарських операцій) як юридичні особи та на момент проведення фінансово-господарських операцій були платниками податків, а тому мали право здійснювати господарську діяльність шляхом укладення договорів.

Також, належно допустимих доказів того, що угоди носять ознаки нікчемності, апелянт не зазначив.

Суд апеляційної інстанції вважає, що договори укладені між позивачем та його контрагентами на момент розгляду справи є чинними, оскільки в судовому порядку недійсними не визнавались.

Видані позивачу належно оформлені податкові накладні зареєстрованим платником податку на додану вартість на час здійснення господарських операцій, факт здійснення яких ніхто не спростував, не давали відповідачу підстав для висновку про завищення позивачем сум податкового кредиту та сум відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту за лютий 2015 року з податку на додану вартість. Таким чином, з урахуванням наданих позивачем доказів суд апеляційної інстанції вважає, що обставини щодо фактичності здійснення господарських операцій, на які платник податку посилається як на підставу формування податкового кредиту, у судовому засіданні доведені повністю.

Аналіз вищевикладених положень законодавства свідчить, що на момент формування позивачем податкового кредиту до складу податкового кредиту мали відноситись суми податку на додану вартість, сплачені в ціні товару (робіт, послуг) при їх придбанні, якщо платник податку мав підстави включити витрати на придбання товару до складу валових витрат. Документом, що посвідчував право на отримання податкового кредиту, вважалась податкова накладна, яка підтверджувала сплату податку на додану вартість.

Якщо контрагент не виконав свого зобовязання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених сум податку на додану вартість до податкового кредиту та відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо формування податкового кредиту, має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту та виконав законодавчі умови отримання такого відшкодування.

Крім того, чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів.

Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов'язань, адже, поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

У випадку, коли платник податку виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, оскільки податкове законодавство не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або без діяльності його контрагентів та його звітування перед фіскальним органом.

У разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи. Чинне законодавство не зобов'язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства перед тим, як відносити відповідні суми витрат до валових витрат та суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в діях позивача як платника податку не вбачається порушень діючого законодавства, а господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, що підтверджується наявністю належним чином оформлених документів.

Аналогічної позиції дотримується Верховний суд України в своїй постанові від 31 січня 2011 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма ВІК до Державної податкової інспекції у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень .

Верховний Суд України дійшов висновку, що у разі невиконання контрагентом зобовязання зі сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Крім того, рішення касаційного суду узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобовязань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Суд апеляційної інстанції не приймає доводи апелянта щодо того, що у разі не відображення даних податкової накладної в податкових зобовязаннях продавця, така податкова накладна не є податковим документом, що дає покупцю право на податковий кредит з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення органами державної податкової служби документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідачем у справі не доведено того, що ним своєчасно перевірено розбіжності в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, крім того, податковим органом не проведено документальну позапланову виїзну перевірки субєктів господарювання (контрагентів) на вимоги чинного законодавства.

Згідно п.п.201.9 ст.201 ПК України не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, складена платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

При цьому, підприємства постачальники є платниками податку на додану вартість та не звільнені від сплати податку за рішенням суду.

Іншої норми, стосовно не надання покупцю товарів/послуг права на віднесення сум податку до податкового кредиту за наявності первинних бухгалтерських документів, які свідчать про фактичне здійснення господарських операцій, у тому числі податкові накладні,Податковий кодекс України не містить.

Оскільки, на підтвердження виконання вищезазначених договорів позивачем суду надані первинні бухгалтерські документи, які свідчать про фактичне здійснення даних господарських операцій, у тому й числі податкові накладні, платіжні доручення, рахунки, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необґрунтованість висновку податкового органу щодо завищення позивачем розміру відємного значення податку на додану вартість за лютий 2015 року на 7 035 242 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо неправомірності прийняття спірного повідомлення-рішення, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 196, п.1 ч. 1ст. 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС- залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року у справі № 805/2518/15-а - залишити без змін.

Вступну та резолютивну частини ухвали прийнято в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 30 листопада 2016 року.

Повний текст ухвали виготовлено 02 грудня 2016 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_4

ОСОБА_5