Справа № 334/11664/14-а
Суддя: Дубина Л. А.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 10.11.2016
Провадження № 2-а/334/252/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Дубини Л.А., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПФУ Ленінського району м. Запоріжжя з вимогою про визнання незаконними дії УПФУ щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком та зобов'язання вчинити дії щодо призначення пенсії за віком, відповідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Для призначення пенсії, позивач, через свого представника за довіреністю Гретченко О.Л., надав відповідачу паспорт, довіреність на представника Гретченко О.Л., закордонний паспорт, індивідуальний податковий номер, копію військового квитка, оригінал та копію трудової книжки, довідку про заробітну плату, що подається для призначення пенсії.

Рішенням засідання комісії для розгляду питань пов'язаних з призначенням пенсій від 14.03.2014р. за №80, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком з посиланням на Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005р. №22-1 та ст. 47 п. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у зв'язку з фактичним постійним проживанням за межами України в державі Ізраїль, та у зв'язку з відсутністю реєстрації місця проживання на території України.

Позивач вважає дії відповідача незаконними і просить суд зобов'язати УПФУ здійснити призначення та виплату йому пенсії за віком, відповідно вимог чинного законодавства, а саме: відповідно до вимог ст. 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Крім того, Рішенням Конституційного Суду України 7 жовтня 2009 року у справі № 1-32/2009 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV, було визнано неконституційним положення статті 49 частини першої п.2 та другого речення статті 51 Закону № 1058-IV, де зазначалось, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Позивач просить суд визнати незаконними дії відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком та зобов'язати УПФУ вчинити дії щодо призначення пенсії за віком починаючи з 13.03.2014р., враховуючи вимоги законодавства.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечує, вважаючи доводи позивача безпідставними, а дії УПФУ Ленінського району м. Запоріжжя, щодо відмови позивачу в призначенні йому пенсії за віком, законними.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно вимог ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується його закордонним паспортом, який з кінця 2001 року постійно мешкає в державі Ізраїль.

13.03.2014р. позивач звернувся до УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення йому пенсії за віком, надавши при цьому довіреність на представника Гретченко О.Л., закордонний паспорт, індивідуальний податковий номер, копію військового квитка, оригінал та копію трудової книжки, довідку про заробітну плату.

Але 14.03.2014р. рішенням №80 від 14.03.2014р. засідання Комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням та виплатою пенсій, Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком з посиланням на Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005р. №22-1 та ст. 47 п. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у зв'язку з фактичним постійним проживанням за межами України в державі Ізраїль, та у зв'язку з відсутністю реєстрації місця проживання на території України .

В обґрунтування своїх доводів представник позивача посилається на довідку №2313/531 від 05.03.2015р. Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, відповідно до якої громадянин ОСОБА_1 10.08.2000р. оформив виїзд на постійне місце проживання до іншої держави з адреси м. Запоріжжя вул. Шушенська, 23.

Відповідно до вимог ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Представник позивача у судовому засіданні наполягав на тому, що, відповідно до вимог ст. 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Крім того, Рішенням Конституційного Суду України 7 жовтня 2009 року у справі № 1-32/2009 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV, було визнано неконституційним положення статті 49 частини першої п.2 та другого речення статті 51 Закону № 1058-IV, де зазначалось, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Тому, доводи представника відповідача суд вважає безпідставними, а вимоги позивача - законними та обґрунтованими, т.я вони знайшли своє підтвердження представленими по справі доказами, тобто, посилання представника відповідача на те, що позивач не має реєстрації на території України, є неправомірним.

З огляду на наведене суд дійшов висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.2,70-71,159-163,167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та зобов'язати УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя здійснювати нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 на підставах визначених пенсійним законодавством починаючи з 13.03.2014 р.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів через суд першої інстанції з дня отримання копії постанови.

Суддя: Дубина Л. А.