Справа № 265/6289/16-а
Суддя: Мельник І. Г.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/6289/16-а
Провадження №2-а/265/215/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Мельник І.Г., за участю секретаря Марченко К.С., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-Х11 протиправними та зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області (надалі за текстом УПФУ в Орджонікідзевському районі) призначити та розрахувати пенсію відповідно до ст..37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-Х11, починаючи з 28 вересня 2016 року.

В обґрунтування позову зазначає, що 20.08.2016 року досягла пенсійного віку, встановленого ст..26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (57 років 6 місяців), має страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком в порядку передбаченому ст..28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стаж державної служби 34 роки 21 день (станом на 22.08.2016 року). 28.09.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначенні пенсії за Законом України «Про державну службу», але 21.10.2016 року відповідач рішенням № 4252/923 від 07.10.2016 року відмовив їй в призначенні пенсії за вислугу років, посилаючись на положення Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-У111, який набув чинності 01.05.2016 року та згідно частини 3 статті 3 даного Закону, дія цього нормативно-правового акту не поширюється на суддів.

Вважаючи такі дії протиправними, просила суд зобов'язати відповідача призначити та розрахувати їй пенсію відповідно до ст..37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-Х11, починаючи з 28 вересня2016 року, тобто з моменту звернення до УПФУ в Орджонікідзевському районі.

Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення проти позову, в яких вказав, що підстав для задоволення позовних вимог немає, оскільки ОСОБА_1 звернулася до управління із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу». На час звернення до управління за призначенням пенсії ОСОБА_1 працювала на посаді судді Апеляційного суду Донецької області. Відповідно до пунктів 10, 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» (надалі за текстом Закон №889) - державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Пунктом 12 статті 3 Закону № 889 передбачено, що дія цього Закону не поширюється на суддів. Отже, на момент звернення до управління із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1, працювала на посаді судді, яка відповідно до Закону №889 не відноситься до посад державних службовців. Таким чином, Рішення управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі від 07.10.2016 року №4252/923 є законним, обґрунтованим та відповідає діючим нормам пенсійного законодавства. Натомість вимоги позивача вважають безпідставними та не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

ОСОБА_1 звернулась 28.09.2016 року до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу». До заяви було додано наступні документи: належним чином завірена копія трудової книжки, копія диплому про навчання (із додатком), довідки Апеляційного суду Донецької області від 22.08.2016 №218 про стаж роботи, №3.5-12/117/2016 від 26.08.2016 року про складові заробітної плати на 01.08.2016 року, копії паспорту та ідентифікаційного коду. 14.11.2016 року позивачем додатково до управління ПФУ було надано Довідку Апеляційного суду Донецької області №3.5-12/142/2016 від 11.11.2016 року про складові заробітної плати станом на 01.09.2016 року.

Рішенням Відповідача №4252/923 від 07 жовтня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Рішення обґрунтовано п.п.12 п.3 ст. 3 дія Закону України «Про Державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, а саме не поширенням норм Закону на суддів.

Як вбачається з довідки Апеляційного суду Донецької області від 26.08.2016 року №3.5.-12/117/2016 року та копії трудової книжки від 01.12.1976 року, ОСОБА_1 має загальний стаж роботи 39 років, 09 місяців, 07 днів, з них стаж роботи на прокурорських посадах - 13 років, 03 місяці, 21 день, стаж роботи на посадах судді - 20 років, 10 місяців, 06 днів (станом на день звернення до управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії). З 20.06.2003 року по теперішній час позивач працює на посаді судді Апеляційного суду Донецької області.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апарату, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, оплати праці державних службовців встановлені Законом України «Про державну службу».

Згідно п.1 ч.2 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України «Про державну службу» №889 визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII (пенсійне забезпечення державних службовців) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону № 889, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом (01.05.2016 року) займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до п. 12 Прикінцевих положень Закону №889, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Як зазначено у п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889, який набрав чинності 01.05.2016 року «стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством».

Перелік посад державної служби, які обіймали особи - державні службовці, що належать до певної категорії посад, передбачених Законом №3723, визначається Кабінетом Міністрів України ст. 25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

Відповідно до частини 1 та 2 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994, № 283 "Про порядок обчислення стажу державної служби", визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби. До стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців, зокрема, на посадах суддів, прокурорів.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 затверджений новий Порядок обчислення стажу державної служби, яким стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 10 грудня 2015 p. N 889-VIII "Про державну службу" та до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах суддів, прокурорів.

Згідно досліджених судом документів в період з 02.08.1982 по 22.11.1995 року позивач працювала на прокурорських посадах, з 23.11.1995 по теперішній час на посадах судді. Отже, ОСОБА_1, є державним службовцем, яка на день звернення до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя (28.09.2016 року) мала стаж роботи на посадах державних службовців більше 34 роки.

Порядок призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" визначено «Порядком призначення пенсії деяким категоріям осіб» затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 (надалі за текстом Порядок №622). Відповідно до п. 3 Порядку №622, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають у тому числі жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно паспорта громадянина України серія ВК 083686 від 27.01.2005 року, ОСОБА_1 народилася 20 лютого 1959 року. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», жінки, які народились в період з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року мають право на призначення пенсії за віком по досягненню 57 років 6 місяців за наявності страхового стажу не менше 15 років. Таким чином, позивач досягла пенсійного віку (57 років 6 місяців) 20.08.2016 року.

Відповідно до п. 4 Порядку №622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. При цьому, посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби).

З наведених підстав суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на призначення їй пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», з часу звернення із заявою про призначення пенсії до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя, а саме з 28 вересня 2016 року. У свою чергу, дії відповідача щодо відмови позивачці у призначенні пенсії як держслужбовцю відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" N 3723-XII є неправомірними.

Суд при вирішенні справи керується верховенством права, принципом законності, на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та зобов'язаний перевірити чи було відповідачем прийнято рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина 3 статті 2 КАС України).

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що у даному випадку має повноваження скористатися правом наданим йому частиною 3 статті 162 КАС України, а саме прийняти іншу постанову, яка буде гарантувати дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача як людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (у даному випадку це відповідач) та позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, і викласти їх не у такій редакції як просить позивач - визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-Х11 протиправними та зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області (надалі за текстом УПФУ в Орджонікідзевському районі) призначити та розрахувати пенсію відповідно до ст..37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-Х11, починаючи з 28 вересня 2016 року, а визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-Х11 протиправними, скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя від 07.10.2016 року № 4252/923 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до ст..37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року, № 3723- Х11 та зобов'язати відповідача призначити та розрахувати позивачу пенсію державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-Х11, починаючи з 28 вересня 2016 року. Оскільки відповідач прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії державного службовця без скасування якого, суд не зможе в повній мірі гарантувати дотримання і захист прав позивача, які визначені найвищими цінностями у діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Заперечення та доводи відповідача спростовуються вищевикладеним і не можуть бути прийняті судом до уваги.

Керуючись ст.ст.11, 71, 86, 159-163 КАС України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області, які полягають у відмові ОСОБА_1 у призначені пенсії держаного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року, № 3723-Х11, протиправними.

Скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя від 07.10.2016 року № 4252/923 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723- Х11.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя призначити та розрахувати ОСОБА_1 пенсію державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року, № 3723-Х11, починаючи з 28 вересня 2016 року.

Постанова суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного адміністративного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя ____________________ І.Г.Мельник