Справа № 346/3400/16-а
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" листопада 2016 р. Справа № 346/3400/16-а
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді Матуляка Я.П.
Суддів: Григорука О.Б.,
Остап`юка С.В.,
при секретарі Щербяк В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу
за позовом: ОСОБА_1
до відповідача: Міністерство оборони України
про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
14.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківського обласного військового комісаріату, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент фінансів Міністерства оборони України про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень (а.с.1-5).
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.06.2016 року відкрито провадження в справі №346/3400/16-а за вказаним позовом (а.с.29).
Суд зазначає, що спірні правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем стосуються призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Статтею 18 Кодексу адміністративного судочинства України визначена предметна підсудність адміністративних справ.
Суд звертає увагу на те, що згідно приписів пункту 4 частини 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Тобто, дана категорія справ не підсудна окружним адміністративним судам.
Разом з тим, згідно пункту 2 частини 1 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Однак, незважаючи на вищенаведене, ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.10.2016 року, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України передано на розгляд Івано-Франківському окружному адміністративному суду на підставі пункту 2 частини 1 статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.101-102).
В той же час, відповідно до частини 8 статті 22 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.
Як наслідок, з урахуванням вищевикладеного та з метою недопущення спору щодо підсудності, Івано-Франківським окружним адміністративним судом призначено дану справу до розгляду згідно ухвали від 01.11.2016 року (а.с.107-108).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.11.2016 року, адміністративну справу № 346/3400/16-а за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, передано до відділу документального забезпечення - канцелярії Івано-Франківського окружного адміністративного суду для визначення складу колегії суддів (а.с.124-125).
Згідно розпорядження від 11.11.2016 року за № 198 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 346/3400/16-а (а.с.126).
Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії від 11.11.2016 року, колегію суддів визначено у наступному складі: головуючий суддя - Матуляк Я.П., судді Остап`юк С.В., Григорук О.Б. (а.с.127).
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно, в порушення вимог статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пункту 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року за № 975, відмовлено ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, у зв`язку із обов`язком здійснення таких виплат органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби, а саме Міністерством внутрішніх справ.
Позивач у судове засідання не з`явився, на адресу суду направив заяву, в якій просив проводити розгляд справи без участі позивача та його представника, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належний чином. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи відповідач суду не подав, причини неявки суду не повідомив. В матеріалах справи міститься письмове заперечення на заявлений адміністративний позов (а.с.60-63).
Враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті, суд визнав можливим розглянути дану адміністративну справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності сторін.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд встановив наступне.
Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця за № 701 від 13.03.2014 року, множинні вогнепальні осколкові поранення голови, правої руки, правої ноги (контузія головного мозку 1986 рік) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1959 року народження, та інші захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.13).
15.05.2014 року позивачу було встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з пораненням (контузією), захворюванням пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ № 0230959 від 28.05.2014 року (а.с.14).
ОСОБА_1 звернувся до Коломийського об`єднаного міського військового комісаріату із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у розмірі 150-ти кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, надавши усі необхідні для призначення такої допомоги документи, у відповідності до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року за № 975.
Листом від 29.02.2016 року за № 248/3/6/1052, Департамент фінансів Міністерства оборони України повідомив Івано-Франківський обласний військовий комісаріат про повернення документів без реалізації, як такі, що надіслані не за належністю, мотивуючи вказане тим, що згідно пункту 17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби, тобто Міністерством внутрішніх справ, Міноборони розрахунки із військовослужбовцями внутрішніх військ не здійснювалося, оскільки вони входили до складу МВС, а здійснення таких виплат Міністерством оборони України є порушенням Бюджетного кодексу України (а.с.7).
Супровідним листом від 17.05.2016 року за № 10/3459 ІНФОРМАЦІЯ_1 направив позивачу лист Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 29.02.2016 року за № 248/3/6/1052 (а.с.6).
Одночасно, департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ, на звернення Коломийської міськрайонної організації Української спілки ветеранів Афганістану стосовно призначення одноразової грошової допомоги колишнім військовослужбовцям в т.ч. ОСОБА_1 , повідомив, що надіслані матеріали свідчать про те, що інвалідність кожного із зазначених осіб пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відтак, порушене питання не належить до компетенції МВС (а.с.50).
Приписами частини 5 статті 17 Конституції України визначено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання (частина 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").
Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Згідно частини 6 статті 16-3 коментованого Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року за № 975 було затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Пунктом 3 коментованого Порядку визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Згідно пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
З огляду на те, що інвалідність позивачу була встановлена 15.05.2014 року, колегія суддів приходить до висновку, що Міністерство оборони України при вирішенні питання про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги повинно було керуватися пунктом 6 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року за № 975. Тобто, одноразова грошова допомога позивачу повинна була бути призначена та виплачена у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
При цьому суд враховує висновок структурного підрозділу Міністерства оборони України - Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 13.03.2014 року за № 701 про встановлення зв`язку поранення (контузії) та захворювання у позивача з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, без будь-якого посилання на те, що означені ушкодження здоров`я у позивача виникли внаслідок перебування у стані алкогольного чи іншого виду сп`яніння, вчинення ним протиправних дій або самокалічення.
Міністерством оборони України не надано суду будь-яких доказів щодо спростування вищезазначеного висновку Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, а також того, що інвалідність встановлена позивачу через перебування останнього у стані алкогольного чи іншого виду сп`яніння, вчинення ним протиправних дій або самокалічення.
Разом з тим, твердження представника відповідача, викладене в запереченні., про те, що Міністерство оборони України не приймало рішення про відмову у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, колегією суддів не береться до уваги, оскільки заява про таку виплату скерована до Міністерства оборони України як до розпорядника бюджетних коштів через Івано-Франківський обласний військовий комісаріат. Крім того, відповідно до частини 6 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" обов`язок щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги покладено саме на Міністерство оборони України, представник якого і заперечував право позивача на її отримання.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не спростував доводи позивача, не довів правомірність своїх дій, що дає підстави дійти до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача шляхом визнання протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності та зобов`язання Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги внаслідок настання ІІІ групи інвалідності у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Зобов`язати Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок настання ІІІ групи інвалідності у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддя: Матуляк Я.П.

Судді: Григорук О.Б.

Остап`юк С.В.
Постанова складена в повному обсязі 02.12.2016.