Справа № 497/2039/16-а
Суддя: Кодінцева С. В.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2039/16-а
Провадження № 2-а/497/45/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016 року, м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.

за участю секретаря - Ковтун О.І.

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Воловяшко Т.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Болград цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області про визнання неправомірними дій відмови у перерахунку пенсії, визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вище названим адміністративним позовом, та просить постановити рішення яким:

- визнати протиправними дії комісії при Управлінні пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області щодо відмови у перерахунку його пенсії за вислугу років та зменшення її розміру у відсотковому значенні.

- скасувати рішення Комісії для розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсії відповідно до чинного законодавства про пенсійне забезпечення Управління пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської № 32 від 07.10.2016 року, щодо відмови у перерахунку його пенсії за вислугу років та зменшення її розміру у відсотковому значенні.

- зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області провести з 01.01.2016 року перерахунок раніше призначеної йому, ОСОБА_1, пенсії за вислугу років з місячного заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Одеської області №239 від 29.06.2016 року, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05 жовтня 1995 року №358/95- ВР, у редакції Закону України від 12 липня 2001 року №2663-III) з розрахунку 90% від суму місячного заробітку - 9 780.74 гривен без обмеження суми пенсійної виплати, а також виплатити різницю в пенсії за минулий час з 01 січня 2016 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 16.09.2000 року він перебуває у відповідача на обліку і на теперішній час отримує пенсію за вислугу років відповідно до чинної на той час ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 80% від суми його місячної (чинної) заробітної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» працівникам прокуратури підвищено заробітну плату.

У зв'язку з чим, отримавши відповідну довідку №239 від 29.06.2016 року у прокуратурі Одеської області, 31.08.2016 року він, позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області з заявою про здійснення перерахунку його пенсії за вислугу років, призначеної відповідно (в редакції від 05.11.1991 року, що діяв до 01.10.2011 року), у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 №1013.

Рішенням від 07.10.2016 №32 відповідач відмовив йому, позивачу в здійсненні перерахунку пенсії, посилаючись на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ.

З названими рішеннями він, позивач не згоден, оскільки вважає, що відповідач був зобов'язаний провести перерахунок пенсії на підставі його заяви від 31.08.2016 року, документів пенсійної справи, довідки прокуратури Одеської області від 29.06.2016 №239 про заробітну плату та частини 13, 18, ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру»

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив прийняти таку постанову, яка б гарантувала йому дотримання і захист прав, зобов'язати відповідача Управління пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області здійснити перерахунок пенсії з пенсії за вислугу років з місячного заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Одеської області №239 від 29.06.2016 року, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 90% від суму місячного заробітку - 9 780.74 гривен без обмеження суми пенсійної виплати, а також виплатити різницю в пенсії за минулий час з 01 січня 2016 року.

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області Воловяшко Т.Д., яка діє на підставі довіреності (а.с.61), позов не визнала, посилаючись на те, що позивач перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», яка була призначена до 01.06.2015 року, та становить 80 % від посадового окладу. Підстав для проведення перерахунку пенсії позивачу на даний час не має, оскільки відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру» …

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін по справі, пояснення свідків суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Вирішуючи спір суд встановив, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19), 31 серпня 2016 року звернувся з заявою до Управління Пенсійного Фонду України в Болградському районі Одеської області з приводу перерахування пенсії за вислугу років призначену йому відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991 року, що діяв до 01 жовтня 2011 року) у зв'язку із підвищення заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно- правових актів» (а.с.10-12 ).

На вказану заяву позивач отримав лист Управління пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області від 06.09.2016 року за № 16/т-3 про відмову в проведенні перерахунку пенсії за вислугу років у розмірі 90 % суми місячного (чинного) заробітку, відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 1991 року).

Надалі позивач в друге 04.10.2016 року звернувся до відповідача з заявою встановленого зразку з тими ж вимогами (а.с.59).

За наслідками розгляду цієї зави Комісія для розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсії відповідно до чинного законодавства про пенсійне забезпечення Управління пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської рішенням № 32 від 07.10.2016 року відмовила позивачу у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років та зменшення її розміру у відсотковому значенні (а.с.16, 15).

Згідно довідки від 01.01.2016 року №239 судом встановлено, що ОСОБА_1 працював в прокуратурі Болградського району Одеської області на посаді старшого прокурора прокуратури. Заробітна плата з 15.12.2015 року та доплати передбачені чиним законодавством разом складають 9 780.74 гривен (а.с.13).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини першої статті 1 Протоколу №12 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04 листопада 2000 року, користування будь-яким правом, яке визнане законом, повинно бути забезпечено виконанням без будь-якої дискримінації.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено ст. 50-1 Закону України від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ «Про прокуратуру» (далі - Закон №1789-ХІІ). Редакція зазначеної статті змінювалась.

Згідно з частиною першою статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ у редакції Закону України від 12.07.2001 № 2663-ІІІ прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, нова редакція ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» суттєво звужує і обмежує зміст та обсяг прав пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким пенсія призначена до набрання чинності цими законами.

Вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, відповідно до ст. ст. 22 та 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру», є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Тому звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, саме: в рішеннях Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999 (у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/2002 від 20.03.2002 (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) вказано, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, поліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Виходячи із висловленого, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Зазначені висновки також узгоджуються з Правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10.12.2013(справа №21-348а1), від 17.12.2013 (справа №21-445а13), від 06.10.2015 (провадження №127/11720/14-а).

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

У рішенні Конституційного Суду України №1-9/2015 від 13.05.2015 зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частини перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Ці рішення мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з пенсійними правовідносинами.

У судовій практиці судів першої інстанції застосування цих конституційних законодавчих вимог знайшло широке застосування.

Правову позицію на користь позивачів до підрозділів Пенсійного Фонду України висловив Вищий Адміністративний суд України, зокрема, в ухвалі від 20.06.2013 у справі № К/800/11225/3 та ухвалі від 22.07.2014 у справі № К/9991/25629/11 (ксерокопії додаються).

Аналогічна правова позиція зі спірного питання також була висловлена Верховним Судом України у постанові від 10.12.2013 у справі № 21-348а 13 та постанові від 17.12.2013 (ксерокопії додаються).

Таким чином, суди різних інстанцій правомірно дійшли висновку про те, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма права, що визначає розмір пенсії у відсотках до середньомісячного заробітку, яка діяла на момент призначення пенсії.

З огляду на викладене, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії; процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення й нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Згідно з пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

З огляду на викладене, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного суду України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, дії управління Пенсійного фонду України у Болградському районі Одеської області щодо відмови у перерахунку пенсії позивача у розмірі 90 % від суми середнього заробітку є такими, що порушують права та інтереси позивача і суперечать Конституції України та Закону України, який прийнятий на основі Конституції України, тобто протиправними.

З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення, а тому пенсійний фонд відмовляючи у здійсненні перерахунку пенсії позивача з урахуванням змін, внесених до законодавства порушив права ОСОБА_1 на гарантоване державою пенсійне забезпечення.

При цьому, суд вважає твердження відповідача, про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивача, з посиланням на п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015р. № 213-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», необґрунтованими тому, що він застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності. Але таке застосування норм права суперечить вимогам ч.1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вирішуючи питання стосовно позовних вимог позивача, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги з урахуванням положень ст. 104 КАС України в межах, необхідних для повного поновлення порушених прав позивача.

Згідно до вимог ст. 84 Закону України «Про пенсійне забезпечення» перерахунок призначеної пенсії при виникненні права на підвищення пенсії проводиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, із першого числа наступного місяця, якщо заяву подано після 15-го числа.

Таким чином, суд вважає, що перерахунок пенсії ОСОБА_4 на підставі поданої ним до Управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області 31 серпня 2016 року заяви про перерахунок пенсії та довідки відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ у редакції Закону України від 12.07.2001 № 2663-ІІІ виходячи з розрахунку 90 % від суми середнього заробітку, повинен бути здійснений з 01 вересня 2016 року.

Керуючись ст.ст.19, 22, 58 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ у редакції Закону України від 12.07.2001 № 2663-ІІІ), ст.ст.7, 9, 11, 159-163, 186 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області про визнання неправомірними дій відмови у перерахунку пенсії, визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії комісії при Управлінні пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області щодо відмови позивачу ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років та зменшення її розміру у відсотковому значенні.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії для розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсії відповідно до чинного законодавства про пенсійне забезпечення Управління пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської № 32 від 07.10.2016 року про відмову позивачу ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років та зменшення її розміру у відсотковому значенні.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області провести з 01 вересня 2016 року перерахунок раніше призначеної позивачу ОСОБА_1 пенсії за вислугу років виходячи з місячного заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Одеської області №239 від 29.06.2016 року, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ у редакції Закону України від 12.07.2001 № 2663-ІІІ з розрахунку 90 % від суми місячного заробітку, що становить 9780.74 гривен без обмеження суми пенсійної виплати, а також виплатити різницю в пенсії за минулий час з 01 вересня 2016 року.

Стягнути з Державного Бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551.20 гривен (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок).

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: С.В.Кодінцева

Повний текст постанови виготовлено 05.12.2016 року.