Справа № 448/1202/16-а
Суддя: Борисенко В. В.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдигий унікальний номер 448/1202/16-а
Провадження № 2-а/448/84/16
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01.12.2016 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Борисенка В.В.,

з участю секретаря - Шегинської Л.М.,

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

та третьої особи - Навроцького С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП, третя особа - інспектор взводу ОДДЗ батальйону №22 УПП у м.Львові ДПП Навроцький Стапан Андрійович, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

27.09.2016р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що постановою інспектора взводу ОДДЗ батальйону №2 УПП у м.Львові ДПП Навроцького С.А. його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.2 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення за більш серйозне правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Вважає, що при розгляді справи вирішуючи питання притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності посадова особа Національної поліції не з'ясувала всіх обставин справи, не встановила чи наявний факт вчинення адмінправопорушення, неправильно застосувала законодавство у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Стверджує, що 11.09.2016 року близько 08 год. 35 хв. його товариш ОСОБА_4 на його прохання керував належним йому транспортним засобом марки «MERCEDES BENZ Е200» Реєстр.НОМЕР_1 на авто дорозі Львів - Шегині М11(78км + 750 м). Керування було передано такому, оскільки день перед даною подією він вживав спиртне, а тому не мав бажання здійснювати керування на наступний день зранку.

Покликається на те, що вищезазначеного дня ОСОБА_4 відвіз його в м.Мостиська і повертаючись додому в с.Шегині здійснив зупинку, вийшов з автомобіля, щоб зустрітись з своїм товаришем та обговори особисті питання, а він (позивач) залишився чекати на передньому пасажирському сидінні. В цей час до нього підійшов працівник Національної поліції і повідомив, що він (позивач) нібито здійснюючи керування транспортним засобом перед перестроюванням не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив ПДР та поставив мені вимогу пред'явити посвідчення водія. На його пояснення про те, що він не водій, а лише пасажир, працівники поліції не відреагували, та винесли постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП.

З огляду на вищенаведене просить суд спірну постанову скасувати, а справу провадженням закрити.

Вимоги позивачем підтримано в судовому засіданні.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила, покликаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях. Вважає, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, в діях позивача ОСОБА_1 наявний склад правопорушень, передбачених ч.2 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП, а тому просить суд в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Третя особа - інспектор взводу ОДДЗ батальйону №22 УПП у м.Львові ДПП Навроцький С.А. в судовому засіданні заперечив проти даного позову.

Заслухавши пояснення сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Відповідно до ст.2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими, не забороненими законом, засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Судом встановлено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР2 №341972 від 11.09.2016р. позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП, та на підставі ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 11.09.2016 року близько 08 год. на 78км+750м а/д «Львів-Шегині» перед перестроюванням не подав світловий покажчик повороту відповідного напрямку, а також не пред'явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом, чим своїми діями порушив вимоги п. 9.2 «б» та п.2.4 «а» ПДР України.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.280 КУпАП орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових та речових доказів, висновків експертів.

Представник відповідача, а також третя особа - інспектор взводу ОДДЗ батальйону №22 УПП у м.Львові ДПП Навроцький С.А. в судовому засіданні підтвердили, а окрім цього і надали суду докази правомірності винесення постанови. Із представленого відеозапису вбачається, що під час руху та в момент зупинки автомобіля марки «Мерседес», реєстр.№RPZ12377 в салоні такого знаходився лише позивач ОСОБА_1 Інші особи, на які вказує останній, в салоні автомобіля, а також за його кермом не знаходились і знаходитись не могли. Із зазначеної відеозномки також чітко видно, що час, з якого автомобіль повернув праворуч і зник з камери спостереження до знову його появи в полі камер, становить не більше 3 секунд. За цей час автомобілю необхідно було подолати віддаль біля 15м. до його зупинки після повороту праворуч та водію, як вказує позивач ОСОБА_1, заглушити двигун, відчинити двері, вийти з салону автомобіля та пройти віддаль біля 10 м., щоб зникнути з поля зору камери, що являється технічно неспроможним.

Крім того, із вказаного відеозапису також достеменно відомо, що водій автомобіля марки «MERCEDES BENZ Е200», реєстр.НОМЕР_1, повертаючи з головної дороги на другорядну, під час перестроювання, не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з викладеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що факт вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушення встановлений та доведений. Доводи позивача про неправомірне притягнення його до адміністративної відповідальності ґрунтуються на припущеннях і не можуть прийматися як докази по справі. Судом не встановлено порушень зі сторони третьої особи під час виявлення правопорушення, складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, адміністративне стягнення накладено правомочним органом в межах санкції статті. Інспектором взводу ОДДЗ батальйону №22 УПП у м.Львові ДПП Навроцьким С.А. відповідно до ст.71 КАС України надані докази в підтвердження правомірності свого рішення, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 6, 11, 69-71, 86, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП, третя особа - інспектор взводу ОДДЗ батальйону №22 УПП у м.Львові ДПП Навроцький Стапан Андрійович, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду (м.Львів, вул.Саксаганського, 13) через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови, а в разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України - протягом 10-ти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя підпис В.В.Борисенко

З оригіналом згідно:

Суддя В.В.Борисенко

Постанова набрала законної сили

«___» ______________ 20 р.

Суддя В.В.Борисенко