Справа № 816/1808/16
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

816/1808/16

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року

м. Полтава

Справа № 816/1808/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Єресько Л.О., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області до Дочірнього підприємства "Лаверна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Синєвир" про припинення юридичної особи, -

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2016 року Гадяцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (надалі - позивач, Гадяцька ОДПІ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дочірнього підприємства "Лаверна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Синєвир" (надалі - відповідач) про припинення юридичної особи.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначив, що останню податкову звітність відповідач надавав до податкового органу 19.04.2011, що свідчить про неподання звітності ним більше року, що є підставою для звернення податкової інспекції до суду про припинення підприємницької діяльності відповідно п. 67.2 ст. 67 Податкового кодексу України.

Суд, вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи документи, прийшов до такого висновку.

Згідно довідки Гадяцької ОДПІ від 21.10.2016 №2024/10/16/07-19, відповідач перебуває на обліку в Гадяцькій ОДПІ з 28.01.1999 (а.с. 26)

Податкової заборгованості відповідач не має, що підтверджується довідкою Гадяцькою ОДПІ від 21.10.2016 №2018/10/16-07-17-23 (а.с. 25).

Згідно з положеннями п.п. 20.1.37. п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатись до суду щодо припинення юридичної особи.

Абзацом 2 пункту 67.2. статті 67 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо припинення юридичних осіб.

Позивач вбачає фактичну підставу для припинення юридичної особи - відповідача в неподанні останнім протягом року контролюючим органам податкових декларацій та документів фінансової звітності.

Відповідач як платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, що вбачається зі змісту п.п. 16.1.3. п. 16.1. ст. 16 Податкового кодексу України.

Аналіз змісту правової норми, яка міститься в п.п. 16.1.3. п. 16.1. ст. 16 Податкового кодексу України, дозволяє дійти висновку, що обов'язок відповідача подавати податкову звітність у строки, визначені законодавством, не залежить від результатів його господарської діяльності чи від наявності доходів, які підлягають оподаткуванню.

Абзацом 1 частини восьмої статті 19 Господарського кодексу України визначено, що усі суб'єкти господарювання, відокремлені підрозділи юридичних осіб, виділені на окремий баланс, зобов'язані вести первинний (оперативний) облік результатів своєї роботи, складати та подавати відповідно до вимог закону статистичну інформацію та інші дані, визначені законом, а також вести (крім громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які провадять господарську діяльність і зареєстровані відповідно до закону як підприємці) бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно із законодавством.

Відповідно до чачтини першої статті 247 Господарського кодексу України, у випадках, встановлених законом, до суб'єкта господарювання може бути застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді його ліквідації за рішенням суду.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15 травня 2003 року №755-IV (далі - Закон № 755), в редакції до 01 січня 2016 року, дія цього Закону поширювалася на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, а також фізичних осіб - підприємців.

Частина перша статті 33 Закону № 755 в редакції до 01 січня 2016 року передбачала, що юридична особа припиняється, зокрема, за судовим рішенням.

Згідно з частиною другою статті 38 Закону № 755 в редакції до 01 січня 2016 року неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону, було підставою для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з її банкрутством.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону № 755 в редакції до 01 січня 2016 року суд, який постановив рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язане з банкрутством юридичної особи, у день набрання таким рішенням законної сили направляв його копію державному реєстратору за місцезнаходженням юридичної особи для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення.

Отже, при встановленні факту неподання протягом року податкової (фінансової) звітності юридичної особою до контролюючого органу, позовна вимога про припинення юридичної особи підлягала задоволенню незалежно від виду юридичної особи та її організаційно-правової форми.

26 листопада 2015 року Верховною Радою України прийнятий Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" № 835-VIII (далі - Закон № 835).

Пункт 1 розділу І Закону № 835 Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" викладений у новій редакції, яка не передбачає такої підстави для припинення юридичної особи за судовим рішенням, що не пов'язано з банкрутством, як неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Закону № 835 цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім: пунктів 1-8, 10-21, 23-26, 28-32, 35 розділу І цього закону, які набирають чинність з 1 січня 2016 року; пунктів 22, 27 та 34 розділу І цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

Таким чином, з 01 січня 2016 року набув чинності Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" від 15 травня 2003 року № 755-IV в редакції Закону № 835.

Суд відзначає, що внаслідок зміни законодавства в сфері державної реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, починаючи з 01 січня 2016 року така підстава припинення юридичної особи за судовим рішенням, що не пов'язано з банкрутством, як неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону, законодавством України не передбачена.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на те, що як на час звернення позивача до суду з цим позовом, так і на час судового розгляду, чинне законодавство України не передбачає такої підстави для постановлення судового рішення про припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством, як неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Доводи позивача про те, що внаслідок неподання відповідачем звітності завдається шкода інтересам держави, оскільки порушується встановлений порядок надання податкової звітності, що створює перешкоди для надходження до державного бюджету податків, зборів та інших обов'язкових платежів, за рахунок яких відбувається забезпечення виконання бюджетних програм, не можуть слугувати підставою для припинення відповідача як юридичної особи, оскільки це не передбачено чинним законодавством.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-162, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області до Дочірнього підприємства "Лаверна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Синєвир" про припинення юридичної особи відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.О. Єресько