Справа № 804/3220/16
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2016 рокусправа № 804/3220/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.08.2016 року у справі № 804/3220/16 за адміністративним позовом приватного підприємства «Мадеса» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Мадеса» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 14.04.2016 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.08.2016 року позовні вимоги було задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 14.04.2016 року №.

Головне управління ДФС у Дніпропетровській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.08.2016 року скасувати, та винести нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було проведено документальну планову виїзну перевірку ПП «Мадеса» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.

За результатом перевірки податковий орган дійшов висновку про порушення Позивачем:

- п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями) підприємством занижено податок на прибуток усього у сумі 1509047.00 грн., у тому числі за 1 кв. 2012 року на суму 76347.00 грн., за 3 кв. 2012 року на суму 308700.00 грн., за 4 кв. 2012 року на суму 10290000.00 грн., за 2013 рік на суму 95000.00 грн.;

- п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями) підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму 1446710.00 грн., у тому числі за лютий 2012 року на суму 26666.00 грн., за березень 2012 року на суму 46045.00 грн., а серпень 2012 року на суму 83652.00 грн., за вересень 2012 року на суму 193972.00 грн., за жовтень 2012 року на суму 299709.00 грн., за листопад 2012 року на суму 340000.00 грн., за грудень 2012 року на суму 356666.00 грн., за квітень 2013 року на суму 100000.00 грн.;

- п.198.2, п.198.3 ст.198, ст.187 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року ( зі змінами та доповненнями) підприємством не підтверджено постачання товару по ланцюгу ТОВ «Торг Консар», ТОВ «Дион» - ПП «Мадеса» - ПрАТ «АВК», ТОВ «ОСОБА_3 ЛПК», що призвело до завищення податкового кредиту на загальну суму 1674250.00 грн. у тому числі за січень 2013 року, квітень 2013 року, травень 2013 року, серпень 2013 року, вересень 2013 року, жовтень 2013 року, листопад 2013 року, грудень 2013 року та завищення податкових зобовязань на загальну суму 1674250.00 грн., у тому числі за листопад 2013 року, грудень 2013 року, січень 2014 року, лютий 2014 року, березень 2014 року, липень 2014 року, серпень 2014 року.

На підставі вказаних висновків, Відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.04.2016 року №, яким Позивачу було донараховано податкове зобовязання з податку на додану вартість у загальному розмірі 1674250.00 грн.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем було правомірно сформовано податковий кредит/податкові зобовязання за податковими накладними, виписаними ТОВ «Торг Консар» та ТОВ «Дион», що свідчить про безпідставність винесення оскаржуваного податкового повідомлення рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) в необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, вказаними нормами права визначено підстави за яких платник податків має право на віднесення понесених витрат, у звязку з придбаванням товарів (робіт, послуг), до складу сплачених сум ПДВ, у вартості товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту підприємства. До таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідок якої є поставка товару (робіт, послуг), понесення витрат, у звязку з господарською діяльністю платника, сплата (нарахування) податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт понесення витрат та сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними первинними документами.

Як вбачається з матеріалів справи, основним видом діяльності приватного підприємства «Мадеса» за КВЕД зокрема є перероблення молока, виробництво масла та сиру; оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами.

З метою здійснення господарської діяльності, Позивачем були укладені господарські довогори з ТОВ «Торг Консар» (договір поставки №02/07/2012 року) та з ТОВ «Дион» (договір поставки №2013-10-33 від 01.10.2013 року).

Відповідно до п.п.1.1, 1.2 Договору поставки №02/07/2012 ввід 02.07.2012 року, у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобовязується передати окремими партіями у власність Покупця товар, а Покупець зобовязується прийняти цей товар та оплатити його на умовах визначених даним Договором. Найменування товару: молоко сухе цільне 25%, сироватка молочна суха.

Згідно п.п.1.1 Постачальник зобовязується систематично доставляти і передавати на умовах та у встановлені цим Договором строки сировину для виробництва молока згущеного у власність Покупця, а Покупець зобовязується приймати Товар у власність і оплачувати його на умовах цього Договору.

На підставі здійснення вказаних господарських операцій, Позивачем був сформований податковий кредит у загальному розмірі 1674250.00 грн.

Однак, на думку податкового органу, зазначені господарські відносини було вчинено не з метою настання наслідків обумовлених договором, а надані позивачем до перевірки документи не є первинними в розумінні Закону, та не можуть слугувати підтвердження реальності здійснення господарських операцій. Зазначені факти, на думку податкового органу, свідчать про відсутність у Позивача належних правових підстав для формування валових витрат та податкового кредиту за наслідком проведення господарських операцій з ТОВ «Торг Консар» та ТОВ «Дион».

Суд апеляційної інстанції, дослідивши господарські відносини Позивача з вказаним контрагентом, не погоджується з зазначеними висновками податкового органу, з огляду на наступне.

Як свідчать встановлені обставини справи, між ТОВ «Торг Консар» був укладений договір поставки №02/07/2012 ввід 02.07.2012 року.

На підтвердження виконання вказаних господарських зобовязань, Позивачем були подані до суду податкові накладні №11118 від 23.01.2013 року, №15029 від 30.04.2013 року, №15517 від 31.05.2013 року, №301 від 01.08.2013 року, №725 від 02.08.2013 року, №2261 від 05.08.2013 року, №2689 від 06.08.2013 року, №3189 від 07.08.2013 року, №3679 від 08.08.2013 року, №4196 від 09.08.2013 року, №5738 від 12.08.2013 року, №6172 від 13.08.2013 року,№6677 від 14.08.2013 року, №7207 від 15.08.2013 року, №7685 від 16.08.2013 року, №9213 від 19.08.2013 року, №16539 від 20.08.2013 року, №16540 від 21.08.2013 року, №16541 від 22.08.2013 року, №16542 від 23.08.2013 року, №16543 від 27.08.2013 року, №16544 від 28.08.2013 року, №16545 від 29.08.2013 року, №786 від 02.09.2013 року, №1182 від 03.09.2013 року, №1681 від 04.09.2013 року, №2188 від 05.09.2013 року, №2656 від 06.09.2013 року, №4187 від 09.09.2013 року, №4669 від 10.09.2013 року, №5149 від 11.09.2013 року, №5683 від 12.09.2013 року, №6135 від 13.09.2013 року, №7695 від 16.09.2013 року, №8157 від 17.09.2013 року, №8673 від 18.09.2013 року, №9136 від 19.09.2013 року, №9681 від 20.09.2013 року, №11227 від 23.09.2013 року, №11659 від 24.09.2013 року, №12168 від 25.09.2013 року, №12688 від 26.09.2013 року,накладні №636 від 02.01.2013 року, №1718 від 04.01.2013 року, №3027 від 07.01.2013 року, №4242 від 09.01.2013 року, №5241 від 11.01.2013 року, №6822 від 14.01.2013 року, №7679 від 16.01.2013 року, №8709 від 18.01.2013 року, №10261 від 21.01.2013 року, №11207 від 23.01.2013 року, №361 від 01.04.2013 року, №3744 від 08.04.2013 року, №7290 від 15.04.2013 року, №10743 від 22.04.2013 року, №14297 від 29.04.2013 року, №1011 від 03.05.2013 року, №4917 від 10.05.2013 року, №7124 від 17.05.2013 року, №10161 від 20.05.2013 року, №301 від 01.08.2013 року, №725 від 02.08.2013 року, №2261 від 05.08.2013 року, №2689 від 06.08.2013 року, №3189 від 07.08.2013 року, №3679 від 08.08.2013 року, №4196 від 09.08.2013 року, №5738 від 12.08.2013 року, №6172 від 13.08.2013 року, №6677 від 14.08.2013 року, №7207 від 15.08.2013 року, №7685 від 16.08.2013 року, №9213 від 19.08.2013 року, №16539 від 20.08.2013 року, №16540 від 21.08.2013 року, №16541 від 22.08.2013 року, №16542 від 23.08.2013 року, №16543 від 27.08.2013 року, №16544 від 28.08.2013 року, №16545 від 29.08.2013 року, №786 від 02.09.2013 року, №1182 від 03.09.2013 року, №1681 від 04.09.2013 року, №2188 від 05.09.2013 року, №2656 від 06.09.2013 року, №4187 від 09.09.2013 року, №4669 від 10.09.2013 року, №5149 від 11.09.2013 року, №5683 від 12.09.2013 року, №6135 від 13.09.2013 року, №7695 від 16.09.2013 року, №8157 від 17.09.2013 року, №8673 від 18.09.2013 року, №9136 від 19.09.2013 року, №9681 від 20.09.2013 року,№11227 від 23.09.2013 року,№11659 від 24.09.2013 року, №12168 від 25.09.2013 року, №12688 від 25.09.2013 року, товарно-транспортні накладні від 02.01.2013 року, №1718 від 04.01.2013 року,№3027 від 07.01.2013 року, №4242 від 09.01.2013 року, №5241 від 11.01.2013 року, №6822 від 14.01.2013 року, №7679 від 16.01.2013 року, №8709 від 18.01.2013 року, №10261 від 21.01.2013 року, №11207 від 23.01.2013 року, №361 від 01.04.2013 року, №3744 від 08.04.2013 року, №7290 від 15.04.2013 року, №10743 від 22.04.2013 року, №14297 від 29.04.2013 року, №1011 від 03.05.2013 року, №4917 від 10.05.2013 року, №7124 від 17.05.2013 року, №10161 від 20.05.2013 року, №0000301 від 01.08.2013 року, №0000725 від 02.08.2013 року, №0002261 від 05.08.2013 року, від 06.08.2013 року, від 07.08.2013 року, №0003679 від 08.08.2013 року, №0004196 від 09.08.2013 року, №0005738 від 12.08.2013 року, №0006172 від 13.08.2013 року, №0006677 від 14.08.2013 року, №0007207 від 15.08.2013 року, №0007685 від 16.08.2013 року, №0009213 від 19.08.2013 року, №0016540 від 21.08.2013 року, №0016541 від 22.08.2013 року, №0016542 від 23.08.2013 року, №0016543 від 27.08.2013 року, №0016544 від 28.08.2013 року, №0016545 від 29.08.2013 року, №0000786 від 02.09.2013 року, №0001182 від 03.09.2013 року, №0001681 від 04.09.2013 року, №0002188 від 05.09.2013 року, №0002656 від 06.09.2013 року, №0004187 від 09.09.2013 року, №0004669 від 10.09.2013 року, №0005149 від 11.09.2013 року, №0005683 від 12.09.2013 року, №0006135 від 13.09.2013 року, №0007695 від 16.09.2013 року, №0008157 від 17.09.2013 року, №0008673 від 18.09.2013 року, №0009136 від 19.09.2013 року, №0009681 від 20.09.2013 року, №0011659 від 24.09.2013 року, №0012168 від 25.09.2013 року, №0012688 від 26.09.2013 року,

Також, 01.10.2013 року між ТОВ «Мадеса» та ТОВ «Дион» був укладений договір поставки №2013-10-33 від 01.10.2013 року.

В обґрунтування здійснення вказаної господарської операції, Позивачем були подані до суду копії податкових накладних №514 від 02.10.2013 року, №1511 від 04.10.2013 року, №3012 від 07.10.2013 року, №3012 від 07.10.2013 року, №4009 від 09.10.2013 року, №5009 від 11.10.2013 року, №6509 від 14.10.2013 року, №7511 від 16.10.2013 року, №8510 від 18.10.2013 року, №10005 від 21.10.2013 року, №11013 від 23.10.2013 року, №12004 від 25.10.2013 року, №13511 від 28.10.2013 року, №26 від 01.11.2013 року, №1514 від 04.11.2013 року, №2017 від 05.11.2013 року, №2504 від 06.11.2013 року, №3003 від 07.11.2013 року, від 08.11.2013 року №3507, №5014 від 11.11.2013 року, №5502 від 12.11.2013 року, №6011 від 13.11.2013 року, №6509 від 14.11.2013 року, №70145 від 15.11.2013 року, №8519 віж 18.11.2013 року, №9008 від 19.11.2013 року, №9506 від 20.11.2013 року, №10016 від 21.11.2013 року, №10507 від 22.11.2013 року, №12009 від 25.11.2013 року, №12520 від 26.11.2013 року, №13014 від 27.11.2013 року, №12508 від 26.12.2013 року, №14503 від 30.12.2013 року, №15016 від 31.12.2013 року, накладних №1511 від 04.10.2013 року, №3012 від 07.10.2013 року, №4009 від 09.10.2013 року, №5009 від 11.10.2013 року, №6509 від 14.10.2013 року, №7511 від 16.10.2013 року, №8510 від 18.10.2013 року, №10005 від 21.10.2013 року, №11013 від 23.10.2013 року, №12004 від 25.10.2013 року, №13511 від 28.10.2013 року, №26 від 01.11.2013 року, №1514 від 04.11.2013 року, №2017 від 05.11.2013 року, №2504 від 06.11.2013 року, №3003 від 07.11.2013 року, №3507 від 08.11.2013 року, №5014 від 11.11.2013 року, №5502 від 12.11.2013 року, № 6011 від 13.11.2013 року, №6509 від 14.11.2013 року, №7014 від 15.11.2013 року, №8519 від 18.11.2013 року,№9008 від 19.11.2013 року, №9506 від 20.11.2013 року, №10016 від 21.11.2013 року, №10507 від 22.11.2013 року, №12009 від 25.11.2013 року, №12520 від 26.11.2013 року, №13014 від 27.11.2013 року, №12508 від 26.12.2013 року, №14503 від 30.12.2013 року, №14503 від 30.12.2013 року, №15016 від 31.12.2013 року, товарно-транспортних накладних №0000514 від 02.10.2013 року, №00001511 від 04.10.2013 року, №0003012 від 07.10.2013 року, №0004009 від 09.10.2013 року, №0005009 від 11.10.2013 року, №0006509 від 14.10.2013 року, №0007511 від 16.10.2013 року, №0008510 від 18.10.2013 року, №0010005 від 21.10.2013 року, №0011013 від 23.10.2013 року, №0012004 від 25.10.2013 року, №0013511 від 28.10.2013 року, №0000026 від 01.11.2013 року, №0001514 від 04.11.2013 року, №0002017 від 05.11.2013 року, №0002504 від 06.11.2013 року, №0003003 від 07.11.2013 року, №0003507 від 08.11.2013 року, №0005015 від 11.11.2013 року, №0005502 від 12.11.2013 року, №0006011 від 13.11.2013 року, №0006509 від 14.11.2013 року,№0007014 від 15.11.2013 року, №0008519 від 18.11.2013 року, №0009008 від 19.11.2013 року, №0009506 від 20.11.2013 року, №0010016 від 21.11.2013 року, №0010507 від 22.11.2013 року, №0012009 від 25.11.2013 року, №0012520 від 26.11.2013 року, №0013014 від 27.11.2013 року, №0012508 від 26.12.2013 року, №0014503 від 30.12.2013 року, №0015016 від 31.12.2013 року.

Також, на підтвердження отримання продукції за вказаними договорами та їх використання у власній господарській діяльності, Позивачем було надано до суду копії договорів та інших господарських документів з ПРАТ «АВК», ТОВ «ДЕЙ-СОН ЛПК».

Досліджені вище документи відповідають вимогам чинного законодавства, та визнаються судом апеляційної інстанції як первинні з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9 означеного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

Надані позивачем для підтвердження реальності здійснення господарської операції, первинні документи відображають зміст та обсяг укладеного договору, містять всі необхідні реквізити, та обовязкові посвідчення, що вказує на безпідставність висновків податкового органу про неправомірне відображення позивачем сум податку на додану вартість та податку на прибуток у податковій звітності за вказаними господарськими операціями.

Також, слід зазначити, що податкове законодавство України не ставить право платника податку на оформлення податкового кредиту в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, тощо.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, або припустився інших порушень при здійсненні господарської діяльності, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо включення сум податку, сплачених ним в ціні придбаних товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо правомірності формування позивачем податкового кредиту на підставі належним чином оформлених первинних документів, в тому числі податкових накладних, отриманих в ході реального здійснення господарських операцій, що ґрунтується на вимогах податкового законодавства.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.08.2016 року була прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись, ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.08.2016 року у справі № 804/3220/16 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко