Справа № 826/8217/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 листопада 2016 року 12:04 № 826/8217/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Чербар В.А.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідачем порушено вимоги ч. 4 ст. 24 КЗпП України та протиправно відмовлено в прийнятті на роботу. При цьому, обґрунтування відповідача щодо бажання позивача звільнитись із займаної посади не ґрунтується на дійсних обставинах справи та не підтверджується належними доказами. Крім того, на посаду, на яку зобов'язані відповідно до законодавства України, на думку позивача, призначити її, було призначено іншу особу ОСОБА_3, якої в листі від 06.04.2016 року №109/01/08-2868 не було.

У позовній заяві позивач просить суд:

- зобов'язати відповідача прийняти ОСОБА_1 на роботу на посаду державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації з 29.04.2016 року та зробити відповідний запис у трудовій книжці;

- зобов'язати відповідача виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В ході судового розгляду справи представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, зазначивши, що відповідачем не відмовлено ОСОБА_1 в прийнятті на роботу, а запропоновано їй рівнозначну посаду в апарату Шевченківської РДА, оскільки вакантних місць у відділі з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на момент її явки вже не було.

При цьому, представник відповідача зазначив у наданих суду письмових запереченнях, що список працівників, які підлягали звільненню за переведенням з відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві до Шевченківської РДА становив 16 осіб та ще 2 з інших районів м. Києва (разом 18 осіб), однак новостворений відділ з питань державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців Шевченківської РДА має лише 14 посад, а отже працевлаштувати всіх переведених осіб до новоствореного відділу було неможливо.

Розглянувши наявні та надані позивачем та представником відповідача документи і матеріали, заслухавши думку представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 з 27.11.2015 року працювала на посаді державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

У зв'язку з набранням 01.01.2016 року законної сили змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», і відповідно до визначеного даним Законом строку, повноваження з проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців передавались до органів місцевої влади, а саме до районних державних адміністрацій до 01.05.2016 року.

Наказом Головного територіального управління юстиції у м. Києві №1068/03 від 25.04.2016 року ОСОБА_1 звільнено з 28.04.2016 року з посади державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в порядку переведення до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, відповідно до п. 5 статті 36 КЗпП України.

При цьому, підставою для прийняття вказаного наказу зазначено заяву ОСОБА_1, лист Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 06.04.2016 року №109/01/08-2868.

Водночас, з листа Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 06.04.2016 року №109/01/08-2868, що адресований начальнику Головного територіального управління юстиції у м. Києві Куценку С.І. вбачається, що в списку працівників відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві для звільнення за переведенням для подальшої роботи в Шевченківській районній в м. Києві державній адміністрації міститься прізвище ОСОБА_1

Позивач зазначила, що з'явившись 29.04.2016 року до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, їй було відмовлено в прийнятті на роботу на посаду державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації.

Позивач, вважаючи таку відмову в прийнятті на роботу протиправною, такою, що порушує її права та законні інтереси, звернулась до суд з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (в редакції станом на момент виникнення правовідносин) підставами припинення трудового договору є: переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду.

Згідно з ч. 1 ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації №73к/тр від 31.03.2016 року внесено зміни до структури (додаток 1) та чисельності (додаток 2) Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації в кількості 375 штатних одиниць та ввести в дію з 01.04.2016 року.

Відповідно до пп. 2.1 п. 2 зазначеного розпорядження утворено та введено до структури Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців в кількості 14 штатних одиниць (начальник відділу - державний реєстратор, заступник начальника відділу - державний реєстратор, 10 державних реєстраторів та 2 головні спеціалісти.

Водночас, згідно листа Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 06.04.2016 року №109/01/08-2868, що адресований начальнику Головного територіального управління юстиції у м. Києві Куценку С.І. вбачається, що в порядку переведення з відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві для подальшої роботи в Шевченківській районній в м. Києві державній адміністрації міститься прізвища працівників, що обіймали посади державних реєстраторів у кількості 12 осіб, що повністю узгоджується з вимогами розпорядження №73к/тр від 31.03.2016 року в частині чисельності новоствореного відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців.

За таких обставин, доводи відповідача щодо відсутності у відділі з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації вакантної посади для ОСОБА_1 станом на 29.04.2016 року не беруться судом до уваги як обґрунтовані ще і з огляду на наступне.

Частиною 5 статті 24 КЗпП України передбачено, що особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

При цьому, як зазначає сам представник відповідача, після звільнення працівника у зв'язку з переведенням його на роботу на інше підприємство (п.5 ч. 1 ст.36 КЗпП України) такий працівник має бути прийнятий на роботу на підприємство, на яке його запрошено, не пізніше наступного дня після звільнення з попереднього підприємства, якщо не було обумовлено іншої дати.

Матеріалами справи підтверджується, що наказом Головного територіального управління юстиції у м. Києві №1068/03 від 25.04.2016 року ОСОБА_1 звільнено з 28.04.2016 року з посади державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в порядку переведення до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, відповідно до п. 5 статті 36 КЗпП України.

29.04.2016 року, тобто наступного дня після звільнення, ОСОБА_1 звернулась до відділу з питань кадрової політики та державної служби з трудовими книжками з метою укладення трудового договору, однак в прийнятті ОСОБА_1 на посаду державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації відповідачем відмовлено.

При цьому, посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 було відмовлено в укладенні трудового договору звернулась лише о 15:00 не може вважатись беззаперечним аргументом правомірності такої відмови, оскільки наявні матеріали справи підтверджують, що позивач звернулась до Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації наступного дня після звільнення, що узгоджується з вимогами чинного законодавства.

В частині доводів відповідача, що позивач відмовилась від запропонованої посади головного спеціаліста відділу (Центру) надання адміністративних послуг Шевченківської РДА у м. Києві суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 32 КЗпП України визначено, що про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Матеріалами справи підтверджується надання позивачем згоди на переведення її на посаду державного реєстратора. Водночас, запропонована їй посада головного спеціаліста відділу (Центру) надання адміністративних послуг Шевченківської РДА у м. Києві не є рівнозначною посаді державного реєстратора. При цьому, позивача не повідомлено в належні строки про зміну істотних умов праці.

Зважаючи на наведене в сукупності, суд приходить до висновку про протиправність відмови відповідача ОСОБА_1 в прийнятті її на роботу на посаду державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.92 р. при обґрунтованості позову суд рішенням зобов'язує власника або уповноважений ним орган укласти трудовий договір з особою, запрошеною на роботу в порядку переведення - з першого робочого дня наступного після дня звільнення з попереднього місця роботи (якщо була обумовлена інша дата - з цієї дати), з іншими особами з дня їх звернення до власника або уповноваженого ним органу з приводу прийняття на роботу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині зобов'язання відповідача прийняти ОСОБА_1 на роботу на посаду державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевечнківської районної в м. Києві державної адміністрації з 29.04.2016 року та наявність підстав для їх задоволення.

В частині вимог щодо внесення відповідних змін до трудової книжки, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. N 58, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Згідно з пунктом 2.4 зазначеної Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Таким чином, порядок ведення трудової книжки передбачає, що записи до неї вносяться на підставі відповідних наказів роботодавця, який, в свою чергу, у разі виникнення судового спору має бути прийнятий після набрання судовим рішенням законної сили.

З огляду на викладене, після набрання законної сили судового рішення, яким зобов'язано відповідача прийняти ОСОБА_1 на роботу на посаду державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації з 29.04.2016 року, має винести відповідний наказ, на підставі якого працівником кадрової служби мають бути внесені відповідні записи до трудової книжки позивача, у зв'язку з чим до набрання судовим рішенням законної сили вимоги позивача про спонукання відповідача внести такі записи є передчасними, носять характер превентивного захисту та задоволенню не підлягають.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2016 року в справі №826/4104/16.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.92 р. якщо внаслідок відмови у прийнятті на роботу або несвоєчасного укладення трудового договору працівник мав вимушений прогул, його оплата провадиться стосовно до правил ч. 2 ст. 235 КЗпП про оплату вимушеного прогулу незаконно звільненому працівникові.

Так, частиною 2 статті 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги в частині позовних вимог щодо зобов'язання Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації виплатити ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність відмови у прийнятті на роботу позивача, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати Шевченківську районну в м. Києві державну адміністрацію прийняти ОСОБА_1 на роботу на посаду державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації з 29.04.2016 року.

Стягнути з Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29.04.2016 року по день прийняття наказу про прийняття на роботу на посаду державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов