Справа № 344/14608/16-а
Суддя: Домбровська Г. В.
Дата ухвалення: 2016-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/749/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

прийнята в порядку скороченого провадження

25 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: Домбровської Г.В.

розглянувши в порядку скороченого провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И

ОСОБА_1 (надалі також «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (надалі також «Відповідач»), в якому просив визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську у виплаті Позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення; зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську включити до страхового стажу Позивача за вислугу років в державних закладах охорони здоров`я періоди з 17.03.1975 р. по 12.05.1975 р., з 14.05.1975 р. по 26.05.1977 р., з 03.12.1977 р. по 01.09.1978 р., з 03.03.1980 р. по 05.11.1980 р., з 10.09.1981 р. по 13.11.1981 р., з 05.09.1983 р. по 23.12.1983 р., з 01.08.1984 р. по 29.07.1985 р., з 12.08.1985 р. по 16.09.1988 р., з 26.09.1988 р. по 30.06.2016 р. та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення Відповідача про відмову у виплаті Позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення у зв`язку з вимогою додаткових документів, а також не включення до загального страхового стажу періоду служби в армії, є протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Відповідачем Управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківськ, подано письмові заперечення на позов, в яких Відповідач посилається на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, просить відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в даних запереченнях.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

В С Т А Н О В И В:
З 26 травня 2016 року ОСОБА_1 Управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківськ було призначено пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, посилаючись на положення пункту 7-1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Позивач звернувся до Відповідача із заявою про виплату йому грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Листом №3584/03 від 04 листопада 2016 року Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківськ відмовило ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги.

Таку відмову Відповідача у виплаті грошової допомоги ОСОБА_1 вважає протиправною та такою, що порушує вимоги чинного законодавства України, а тому Позивач просить зобов`язати Відповідача зарахувати відповідні періоди його роботи до страхового стажу та виплатити грошову допомогу, передбачену пунктом 7-1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Крім того, Суд звертає увагу на те, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень, є принцип обґрунтованості, закріплений в пункті 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення (вчинених дій чи допущеної бездіяльності), тобто прийняття рішення (вчинення дій чи допущення бездіяльності) з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення (дії чи бездіяльність) суб`єкта владних повноважень повинно бути мотивованим.

Як встановлено Судом зі змісту листа Відповідача №3584/03 від 04 листопада 2016 року, підставою для відмови Позивачу у виплаті йому грошової допомоги став висновок Відповідача про необхідність подання уточнюючих довідок про факт перебування у відпустках без збереження заробітної плати у вказані в трудовій книжці Позивача періоди його трудової діяльності, а також висновок про відсутність підстав для зарахування періоду проходження ОСОБА_1 строкової військової служби з 14.05.1975 р. по 26.05.1977 р., оскільки поданою Позивачем уточнюючою довідкою не підтверджено проходження військової служби у вказаний вище повний період на лікарській посаді чи посаді середнього медичного персоналу в лікарняному закладі.

Так, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. № 909 (із наступними змінами), у розділі 2. «Охорона здоров`я» передбачені, зокрема, лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) лікарняних закладів, амбулаторно-поліклінічних закладів, закладів швидкої та невідкладної медичної допомоги, санітарно-епідеміологічних закладів

Згідно із статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також військова служба

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю (стаття 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 , Позивач працював в закладах охорони здоров`я державної та комунальної форми власності на посадах лікаря і середнього медичного персоналу, які враховуються до стажу за вислугу років, а саме:

з 17.03.1975 р. по 12.05.1975 р. завідуючим фельдшерсько-акушерським пунктом с. Гончарів Тлумацького району (страховий стаж складає 1 місяць 26 днів).

Відповідно до Переліку закладів охорони здоров`я, лікарських провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 28.10.2002 р. № 385, до лікарських посад належать, зокрема, посади завідуючого структурного підрозділу, як керівника закладу охорони здоров`я, а фельдшерсько-акушерські пункти віднесені до амбулаторно-поліклінічних закладів.

з 03.12.1977 р. по 01.09.1978 р. лаборантом з середньою медичною освітою (з 01.09.1971 р. по 28.02.1975 р. навчався в Одеському медичному училищі № 3 та отримав кваліфікацію фельдшера) Городенківської районної санітарно-епідеміологічної станції (страховий стаж складає 8 місяців 29 днів).

Відповідно до Положення про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України 23.11.2007 р. №742 фельдшери-лаборанти та лаборанти усіх найменувань, лаборанти з контролю дезінфекції лабораторій (відділів, відділень) санітарно-епідеміологічних закладів проходять атестацію за спеціальністю «лабораторна справа (гігієна)», а санітарно-епідеміологічні станції відповідно до Переліку закладів охорони здоров`я, лікарських провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 28.10.2002 р. №385 віднесені до санітарно-епідеміологічних закладів;

з 03.03.1980 р. по 05.11.1980 р., з 10.09.1981 р. по 13.11.1981 р. виїзним фельдшером міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги (страховий стаж складає 10 місяців 7 днів);

з 05.09.1983 р. по 23.12.1983 р. медбратом міської інфекційної лікарні м. Одеси (страховий стаж складає 3 місяці 19 днів);

з 01.08.1984 р. по 29.07.1985 р. лікарем-інтерном Кам`янець-Подільської дитячої міської лікарні (страховий стаж складає 11 місяців 29 днів);

з 12.08.1985 р. по 16.09.1988 р. дільничним лікарем, завідуючим дитячою консультацією Славутської центральної районної лікарні Хмельницької області (страховий стаж складає 3 роки 1 місяць 5 днів);

з 26.09.1988 р. по 30.06.2016 р. лікарем-педіатром Івано-Франківської міської дитячої лікарні (страховий стаж складає 27 років 9 місяців 6 днів);

Крім того, згідно з військовим квитком (серія НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 з 14.05.1975 р. по 26.05.1977 р. проходив строкову військову службу.

Переліком закладів охорони здоров`я Збройних Сил України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 18.12.2013 р. № 871, медичний пункт військової частини віднесений до амбулаторно-поліклінічних закладів, а посада санітарного інструктора, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 25.12.1992 р. № 195 «Про затвердження Переліку вищих і середніх спеціальних навчальних закладів, підготовка і отримання звання в яких дають право займатися медичною і фармацевтичною діяльністю», віднесена до середнього медичного персоналу.

Так, зі змісту наявної в матеріалах справи Архівної довідки Філії Центрального архіву (Міністерства оборони Російської Федерації) №16/2110924 від 26 вересня 2016 року (а.с. 15-16) випливає наступне:

- з 19 травня 1975 року ОСОБА_1 було зараховано в списки особового складу частини і всі види забезпечення;

- з 01 липня 1975 року оголошено розміщення особового складу в бригаді за посадами: фельдшер рядовий ОСОБА_1 ;

- з 01 липня 1976 року особовий склад розміщено за посадами: бригадний медичний пункт: санінструктор рядовий ОСОБА_1 ;

- з 01 січня 1977 року особовий склад розміщено за посадами: бригадний медичний пункт: санінструктор мол. сержант ОСОБА_1 .

Враховуючи вищезазначене, Судом встановлено, що наявною в матеріалах справи архівною довідкою підтверджується та обставина, що, проходячи строкову військову службу, ОСОБА_1 з 01 липня 1975 року перебував на відповідних посадах молодшого медичного персоналу і такі відомості підтверджуються відповідними записами військових частин.

Відтак, Відповідач безпідставно не включив до страхового стажу Позивача періоду служби в армії з 01 липня 1975 року по 26 травня 1977 року.

При цьому, для включення до вказаного стажу періоду служби Позивача в армії з 14 травня 1975 року по 01 липня 1975 року підставі відсутні, оскільки зі змісту вищевказаної архівної довідки не вбачається того факту, що в цей час Позивач обіймав відповідні лікарські посади чи посади молодшого медичного персоналу.

Крім того, Суд вважає необґрунтованим вимогу Відповідача щодо необхідності подання уточнюючих довідок про факт перебування у відпустках без збереження заробітної плати у вказані в трудовій книжці Позивача періоди його трудової діяльності, оскільки чинним законодавством України для отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вимоги щодо подання таких документів не передбачено, і у своїй відмові Відповідачем не наведено відповідної норми права, яка б передбачала надання таких уточнюючих довідок.

За таких обставин, проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства України, Суд дійшов висновку про те, що у Позивача наявний страховий стаж, який надає йому право на отримання передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» грошової допомоги, а відмова Відповідача у включенні відповідних періодів роботи Позивача (17.03.1975 р. по 12.05.1975 р., з 01.07.1975 р. по 26.05.1977 р., з 03.12.1977 р. по 01.09.1978 р., з 03.03.1980 р. по 05.11.1980 р., з 10.09.1981 р. по 13.11.1981 р., з 05.09.1983 р. по 23.12.1983 р., з 01.08.1984 р. по 29.07.1985 р., з 12.08.1985 р. по 16.09.1988 р., з 26.09.1988 р. по 30.06.2016 р.) до розрахунку трудового стажу, який надає право на отримання такої грошової допомоги є протиправною.

В той же час, позовна вимога про включення до трудового стажу Позивача періоду служби Позивача в армії з 14.05.1975 р. по 01.07.1975 р. є необґрунтованою, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження того, що в цей час Позивач обіймав відповідні лікарські посади чи посади молодшого медичного персоналу.

Відтак, в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відтак, проаналізувавши матеріали справи, вимоги чинного законодавства України, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 99, 100, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 183-2 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

П О С Т А Н О В И В :
1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

3. Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську включити до страхового стажу ОСОБА_1 за вислугу років в державних закладах охорони здоров`я періоди з 17.03.1975 р. по 12.05.1975 р., з 01.07.1975 р. по 26.05.1977 р., з 03.12.1977 р. по 01.09.1978 р., з 03.03.1980 р. по 05.11.1980 р., з 10.09.1981 р. по 13.11.1981 р., з 05.09.1983 р. по 23.12.1983 р., з 01.08.1984 р. по 29.07.1985 р., з 12.08.1985 р. по 16.09.1988 р., з 26.09.1988 р. по 30.06.2016 р. та виплатити ОСОБА_1 передбачену пунктом 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на користь ОСОБА_1 500,00 грн. судового збору.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Домбровська Г.В.