Справа № 2а-13383/11/2670
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2011-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 жовтня 2011 року 16:56 № 2а-13383/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Хижняк І.В. та представників:

позивача: Сердійчука О.Л.;

відповідача 1: не з'явились;

відповідача 2: не з'явились

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовомАкціонерного банку "Банк регіонального розвитку"
до1. Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві 2. Державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві Зайцевої К.В.
провизнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії
На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 31 жовтня 2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

21 вересня 2011 року (відповідно до відмітки служби діловодства суду) Акціонерний банк "Банк регіонального розвитку" (далі по тексту -позивач, АБ "Банк регіонального розвитку") звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві (далі по тексту -відповідач, ВДВС) та Державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві Зайцевої К.В. (далі по тексту -відповідач 2), в якому просить: 1) визнати дії Державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві Зайцевої К.В. незаконними; 2) зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві повернути виконавчий напис (реєстровий номер №13072) та скасувати арешт, накладений Відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві на транспортний засіб марки Mitsubishi, модель Pajero, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, про що винести відповідну постанову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2011 року відкрито провадження в адміністративній справі №2а-13383/11/2670, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 03 жовтня 2011 року.

03 жовтня 2011 року в судове засідання не прибув представник відповідача, у зв'язку з чим розгляд справи відкладено на 12 жовтня 2011 року.

Судові засідання, призначені на 12 жовтня 2011 року та 19 жовтня 2011 року, не відбулись у зв'язку із хворобою судді. Наступне судове засідання призначено на 31 жовтня 2011 року.

В судовому засіданні 31 жовтня 2011 року представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідачі своїх представників не направили, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 17 січня 2008 року ВП №5871833 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві Бушміним К.Б. за заявою АБ "Банк регіонального розвитку" відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого напису №13070, вчиненого 19 грудня 2007 року Київського міського нотаріального округу про стягнення з ОСОБА_7 на користь АБ "Банк регіонального розвитку" боргу в сумі 261 914,64 грн.

Згідно з постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18 січня 2008 року №д/16 накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_7, а саме: автомобіль Mitsubishi Pajero, 2007 року випуску, колір жовтий, державний номер НОМЕР_1.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 липня 2011 року по справі №2-1857/11 за позовом АБ "Банк регіонального розвитку" до ОСОБА_7 про звернення стягнення на заставлене майно в рахунок погашення боргу, яке набрало законної сили 08 серпня 2011 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль марки Mitsubishi, модель Pajero, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_7, шляхом надання права АБ "Банк регіонального розвитку" на продаж предмета застави; надано АБ "Банк регіонального розвитку" всі повноваження продавця, в тому числі право зняття автомобіля з обліку в органах ДАІ України тощо.

Враховуючи вказане судове рішення, 19 серпня 2011 року АБ "Банк регіонального розвитку" звернувся до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві із завою про повернення виконавчого напису №13070, вчиненого 19 грудня 2007 року, зазначення у постанові про повернення виконавчого документа про зняття арешту т а видачу копію постанови про повернення виконавчого документа.

Станом на день звернення до суду відповідач 1 виконавчий документ, а саме: виконавчий напис №13070, вчинений 19 грудня 2007 року, позивачу не повернув.

Позивач вважає, що дії Державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві Зайцевої К.В. є незаконними та такими, що перешкоджають виконанню рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 липня 2011 року по справі №2-1857/11; а АБ "Банк регіонального розвитку" має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставного майна на підставі статей 572, 589, 590 Цивільного кодексу України та статті 20 Закону України "Про заставу".

Відповідачі в судове засідання свого представників не направили, письмового заперечення до суду не надали.

Окружний адміністративний суд міста Києва не погоджується з позовними вимогами АБ "Банк регіонального розвитку" та вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Згідно з частиною четвертою статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Матеріали виконавчого провадження ВП №587133, копія якого надана відповідачем 1 на вимогу суду, підтверджують, що 12 жовтня 2011 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві Зайцевою К.В винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, відповідно до якої позивачу повернуто виконавчий напис №13070, виданий 19 грудня 2007 року Київським міським нотаріальним округом про стягнення з ОСОБА_7 на користь АБ "Банк регіонального розвитку" боргу у сумі 261 914,64 грн.

Таким чином, наведене свідчить, що станом на день вирішення спору виконавчий документ, а саме: виконавчий напис №13070, виданий 19 грудня 2007 року Київським міським нотаріальним округом про стягнення з ОСОБА_7 на користь АБ "Банк регіонального розвитку" боргу у сумі 261 914,64 грн., повернуто позивачу, про що винесено відповідну постанову.

За таких підстав позовні вимоги АБ "Банк регіонального розвитку" в частині визнання протиправними дій відповідача 2 щодо неповернення виконавчого документа та зобов'язання відповідача 1 повернути виконавчий документ є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Стосовно зобов'язання відповідача 1 скасувати арешт, накладений на транспортний засіб марки Mitsubishi, модель Pajero, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Наведені правові норми свідчать, що зняття арешту з майна боржника органом виконавчої служби можливе у вичерпних випадках, а саме: закінчення виконавчого провадження; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав; прийняття судом рішення про зняття арешту з майна; порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом України "Про виконавче провадження"; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано.

Судом не встановлено, а позивачем не наведено жодної з обставин, яка б була підставою для зняття відповідачами арешту зі спірного майна.

Крім того, на підставі матеріалів виконавчого провадження ВП №587133 суд встановив, що воно не містить постанови про закінчення виконавчого провадження, однак в ньому знаходяться постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 12 жовтня 2011 року та постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій слід зазначити, що свідчить про те, що виконавче провадження ВП №587133 не завершене.

Частина друга статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, Відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві як суб'єкт владних повноважень має діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України "Про виконавче провадження", а тому, відповідачі в межах спірних правовідносин не повинні були вчиняти дій по зняттю арешту з автомобіля марки Mitsubishi, модель Pajero, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_7, оскільки такі дії не узгоджуються з положеннями частини другої статті 19 Конституції України.

Суд враховує положення частини п'ятої статті 60 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду, однак, при вирішенні даного спору виходить також з положень частини першої цієї статті, за якою особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, та звертає увагу, що позивач не є власником транспортний засіб марки Mitsubishi, модель Pajero, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про зобов'язання відповідача 1 скасувати арешт, накладений на зазначений вище транспортний засіб не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, дії відповідачів в межах спірних правовідносин відповідають вимогам, встановленим частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в свою чергу позивач не довів суду обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов АБ "Банк регіонального розвитку" задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Акціонерному банку "Банк регіонального розвитку" відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко