Справа № 5918/11/2170
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2012-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2012 р. 09 год.40 хв.Справа № 2-а-5918/11/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Морської Г.М.,

при секретарі: Кравченко А.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Лани"

до Державної податкової інспекції у м. Херсоні про скасування податкового повідомлення рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Лани" (далі позивач, ТОВ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні (далі відповідач, ДПІ) у якому просить скасувати податкове повідомлення рішення від 16.11.2011р. № НОМЕР_1, яким позивачеві зменшено розмір відємного значення з податку на додану вартість за серпень 2011р. у сумі 98840,00 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що зменшення розміру відємного значення з податку на додану вартість за результатами перевірки та за спірним податковим повідомленням - рішенням проведено у звязку з визнанням нікчемним правочину, укладеного з ТОВ «ТД «Діаніт» на поставку товарів у серпні 2011 року. У звязку із цим позивачеві було зменшено податковий кредит серпня 2011 року на 98840,00грн. Позивач вважає, що податковий орган перебільшив надані йому законодавством України повноваження, визнавши нікчемним правочин, укладений з постачальником ТОВ «ТД «Діаніт». На думку позивача, відповідно до Податкового кодексу України (далі - ПК України) підставою для віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту є підтвердження придбання товарів (послуг) належним чином складеними податковими накладними та використання цих товарів (послуг) з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку і тому він вважає, що правомірно включив ПДВ по відносинам з ТОВ «ТД «Діаніт» до податкового кредиту серпня 2011 року.

Представник відповідача заперечила проти позову, мотивуючи тим, що правомірно зменшено податковий кредит позивача за серпень 2011 року, сформований за наслідками господарських відносин з ТОВ «ТД «Діаніт». Дане підприємство не має необхідних трудових та матеріальних ресурсів для здійснення будь-якої господарської діяльності і тому не могло фактично здійснити операцію з поставки товару позивачеві. На думку відповідача, податковий кредит з ТОВ «ТД «Діаніт» сформовано штучно, а позивач по даній операції є вигодонабувачем. Саме тому відповідач вважає, висновки акту перевірки обґрунтованими та просить суд відмовити позивачеві у задоволені позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідка, розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Лани" зареєстроване юридичною особою 02.02.2001р. виконкомом Херсонської міської ради, із 12.02.2001р. перебуває на обліку платників податків та зареєстрований платником ПДВ.

Виконуючи свій обовязок, як платника податку на додану вартість у відповідності з Податковим кодексом України позивачем до податкового органу 20.09.2011 року була надана декларація з податку на додану вартість за серпень 2011 року.

За поданою декларацією позивач сформував податковий кредит серпня 2011 року у сумі 381713,00 грн.

До складу податкового кредиту серпня 2011 року було включено ПДВ у сумі 98840,47 грн. по господарським операціям із ТОВ «ТД «Діаніт» (іпн. 38).

ДПІ у м. Херсоні проведено виїзну позапланову перевірку обґрунтованості відшкодування податку на додану вартість з бюджету ТОВ „ТД „Лани'' за період серпень 2011 року, про що складено акт від 08.11.2011 року № 3788/07-0/31293481.

В ході перевірки встановлено, що Позивачем здійснено господарські операції з ТОВ „ТФ „Діаніт".

Згідно акту про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ „ТФ „Діаніт" з питання дотримання вимог податкового законодавства при взаєморозрахунках з платниками податків за серпень 2011 року від 05.10.2011 року № 3412/15-2/36235885 встановлено наступне.

Загальна чисельність працюючих на ТОВ „ТФ „Діаніт", згідно податкової декларації з податку на доходи фізичних осіб за березень 2011 року становить 3 особи.

Згідно податкової декларації з податку на прибуток підприємства за II квартал 2011 року у ТОВ „ТФ „Діаніт" відсутні основні засоби.

Згідно бази даних АІС „РПП" ДПІ у м. Херсоні, на момент проведення перевірки платника податків стан платника ТОВ „ТФ „Діаніт" - „10" направлено запит на встановлення місцезнаходження (місце проживання).

Податкова декларація з податку на додану вартість ТОВ „ТФ „Діаніт" за серпень 2011 року, подана до ДПІ у м. Херсоні визнана недійсною.

Отже, перевіркою встановлено, що по ланцюгу постачання ТОВ „ТФ „Діаніт" у серпні 2011р. не встановлено фактичного руху товару та операцій з даним товаром.

В ході проведення перевірки не встановлено факту передачі товарів від продавця до покупця, у зв'язку з відсутністю (не наданням для перевірки) документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів.

ТОВ „ТФ „Діаніт" не мало можливості здійснювати операції з оприбуткування, приймання товарів від контрагентів - постачальників, а далі реалізовувати товари контрагентам - покупцям.

За таких обставин, податковим органом було зроблено висновок, що на порушення ст.198, п. 200.1, 200.3, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України ТОВ «Торговий дім «Лани» у серпні 2011 року завищено суму податкового кредиту на 98840,00 грн., що призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання сумою податкового кредиту на 98840,00 грн.; на порушення п. 200.5 ст. 200 Податкового кодексу України підприємством завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів по декларації за серпень 2011 року у розмірі 54379,00 грн.

Представник відповідача підтвердила, що податковим органом зроблено висновок, що оскільки всі угоди контрагента позивача ТОВ „ТФ „Діаніт" за період серпень 2011р. визнані нікчемними, відповідно нікчемною є і угода із ТОВ „ТД „Лани''. А тому позивачем в порушення вимог Податкового кодексу України включено до складу податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 98840,00 грн. по постачальнику ТОВ „ТФ „Діаніт", що призвело до завищення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

На підставі висновків акту перевірки позивача було складено спірне податкове повідомлення - рішення.

Відповідно до ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку (п.198.3).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п. 198.6).

За п. 201.1. ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Отже з точки зору податкового законодавства України головними умовами для віднесення сплаченого при придбанні товару ПДВ до складу податкового кредиту є використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності платника податків у межах оподатковуваних операцій та належне документування сплаченого ПДВ.

Також суд вважає, що для встановлення обґрунтованості декларування податкового кредиту необхідно встановити також наступні обставини:

- реальність здійснення господарських операцій, суми за якими віднесені до податкового кредиту;

- наявність у продавців товарів, робіт (послуг), які видавали податкові накладні, спеціальної податкової правосуб'єктності;

- віднесення до складу податкового кредиту лише сум, сплачених (нарахованих) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), що підлягають використанню у господарській діяльності платника податку.

Судом встановлено, що правовідносини між ТОВ ''ТД ''Лани'' та ТОВ ''ТФ ''Діаніт" виникли на підставі договору купівлі-продажу від 01 серпня 2011р.

Договором передбачено, що постачальник (ТОВ ''ТФ ''Діаніт") передає покупцю (ТОВ ''ТД '' Лани'') товар - борошно, а покупець зобовязується оплатити товар.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 01 серпня 2011р. ТОВ „ТФ „Діаніт" на адресу ТОВ ''ТД ''Лани'' у серпні 2011р. був поставлений товар (борошно), виписані видаткові накладні та податкові накладні, на підставі яких ТОВ ''ТД ''Лани'' до складу податкового кредиту було включено суму податку на додану вартість у розмірі 98840,00 грн.

Розрахунки між сторонами проведені у безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями із відміткою банку про перерахування коштів.

Товар (борошно), отриманий ТОВ ''ТД ''Лани'' за договором купівлі-продажу від 01 серпня 2011р., в подальшому був реалізований контрагенту позивача ВАТ ''Херсонський хлібокомбінат'', якому виписані накладні та податкові накладні на реалізацію ТМЦ, отримано кошти на розрахунковий рахунок за поставлений товар.

У акті перевірки на ст. 5 ревізором відмічено, що позивач використовує орендовані складські приміщення та винаймає автотранспорт для здійснення вантажних перевезень.

Судом у якості свідка був допитаний ОСОБА_3, який є директором ТОВ ''ТФ ''Діаніт" та підтвердив, що його підприємство давно співпрацює із ТОВ ''ТД ''Лани'', у серпні 2011р. здійснювало реалізацію борошна ТОВ ''ТД ''Лани''. Транспортування товару проводилось ним, як приватним підприємцем. Він особисто має ліцензію на надання послуг із перевезення вантажів автомобільним транспортом та ліцензійні картки на вантажні автомобілі. Дані документи долучені до матеріалів справи.

Факт транспортування товару також підтверджується товарно-транспортними накладними за серпень 2011р., із яких вбачається здійснення поставки борошна автопідприємством ФОП ОСОБА_3, на замовлення та від ТОВ ''ТФ ''Діаніт" до ТОВ ''ТД ''Лани'', долученими до матеріалів справи.

Судом була досліджена декларація із ПДВ ТОВ ''ТФ ''Діаніт" за серпень 2011р., із якої вбачається, що підприємство задекларувало у складі зобовязань суму 98840,00 грн., сплачену у вартості товару позивачем.

Директор ТОВ ''ТФ ''Діаніт" зазначив, що підприємством оскаржено у судовому порядку дії податкового органу щодо визнання недійсною зазначеної декларації.

Судом також досліджені довідки про рух товару на складі позивача за серпень 2011р., із якої вбачається, що у складському обліку відображено надходження борошна від ТОВ ''ТФ ''Діаніт".

Крім цього, в акті перевірки не спростовується факт того, що суми податку на додану вартість були внесені позивачем до реєстру отриманих податкових накладних від вказаного контрагента, включені до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду, відображені у реєстрах отриманих податкових накладних, та відповідають даним податкової декларації з податку на додану вартість. А, отже, позивачем до податкового кредиту були віднесені лише витрати по сплаті податку, які підтверджені податковими накладними. Посилання відповідача в акті перевірки в обгрунтування висновків про порушення позивачем податкового законодавства, на відсутність у ТОВ ''ТФ ''Діаніт" необхідних умов для здійснення господарської діяльності, суд вважає необгрунтованими, оскільки ці обставини стосуються не позивача, а його контрагента - ТОВ ''ТФ ''Діаніт".

Факт того, що ТОВ ''ТФ ''Діаніт" на момент здійснення поставок позивачу мав право на виписку податкових накладних і був зареєстрований платником податку на додану вартість встановлено ДПІ у акті перевірки ТОВ ''ТФ ''Діаніт" від 05.10.2011 року № 3412/15-2/36235885

Також судом досліджено Довідку із ЄДР щодо ТОВ ''ТФ ''Діаніт" від 13.01.2012р., із якої вбачається, що дане підприємство зареєстроване юридичною особою 20.11.2008р. та станом на серпень 2011р. до ЄДР внесено запис про підтвердження відомостей про юридичну особу. Отже суд не погоджується із доводами податкового органу про відсутність даного підприємства за місцезнаходженням, оскільки така інформація не була внесена до ЄДР.

У разі, якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податкова інспекція не визнає обґрунтованим віднесення сплачених сум до податкового кредиту, постачальники були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також мали свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї. Оскільки, якщо контрагент допустив будь-які порушення, то це тягне відповідальність саме для цієї особи.

ДПІ не обґрунтовує наявність у позивача реальної можливості зясувати всі обставини діяльності постачальника ТОВ ''ТФ ''Діаніт" на момент придбання у нього товару, з метою виявлення тих обставин, які унеможливлюють віднесення вартості сум ПДВ до податкового кредиту.

Аналіз наданих позивачем податкових та видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, декларацій з ПДВ, інших первинних та платіжних документів свідчить про дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту по операціям з ТОВ ''ТФ ''Діаніт", які були предметом перевірки.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995р. за №168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16 липня 1999 року N 996-XIV (далі Закон N 996-XIV ) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. ОСОБА_3 первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пп. 2.4 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п.п.2.15 та п.п.2.16 п.2 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Із досліджених у судовому засіданні первинних документів, оформлених за результатами господарської діяльності позивача із продавцем ТОВ ''ТФ ''Діаніт" вбачається, що зазначені первинні документи повністю відповідають ознакам первинних документів, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік, тобто господарські та бухгалтерські документи, отримані позивачем від ТОВ ''ТФ ''Діаніт'' є дійсними.

Відповідно до положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

ДПІ не надало суду належних доказів того, що на момент проведення операцій з позивачем ТОВ ''ТФ ''Діаніт" було фіктивним підприємством, вчиняло порушення в сфері оподаткування, документувало безтоварні операції з метою формування фіктивного податкового кредиту та валових витрат для інших субєктів господарювання, та укладало нікчемні правочини, які завідомо порушують публічний порядок та суперечать інтересам держави і суспільства.

Надані суду докази не дають підстав для висновку, що вчинена позивачем господарська операція з ТОВ ''ТФ ''Діаніт" є сумнівною, не відповідає дійсному економічному змісту, і вчинена з метою одержання доходу саме за рахунок податкової вигоди за відсутності наміру здійснювати реальну підприємницьку діяльність.

Окремо слід зазначити, що ДПІ у акті перевірки посилається на порушення позивачем ч. 5 ст. 203 ЦК України, що зумовило його нікчемність.

Стаття 215 ЦК України розрізняє нікчемні та оспорювані правочини.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Частина 5 ст. 203 ЦК України передбачає, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Тобто, нікчемним визнається правочин, якщо його недійсність встановлена законом. Оскільки недійсність таких правочинів визначена безпосередньо у правовій нормі, то вони вважаються недійсними з моменту їхнього укладання, незалежно від пред'явлення позову та рішення суду. Тобто в цьому випадку визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Іншим видом недійсних правочинів є оспорювані правочини, відмінність яких від нікчемних полягає в тому, що оспорювані правочини припускаються дійсними, проте їх дійсність може бути оспорена стороною правочину або іншою зацікавленою особою.

Вказуючи на порушення позивачем ч. 5 ст. 203 ЦК України щодо недодержання в момент вчинення правочинів мети реального настання правових наслідків, що обумовлені цим правочином, податковий орган фактично стверджує, що позивач та ТОВ ''ТФ ''Діаніт" під час вчинення правочина (підписання угоди) не мали наміру щодо його реального виконання.

Проте, підтвердити даний факт доказами податковий орган не може. Більш того, ДПІ у акті перевірки намагається довести, що сторони не виконували умови договору вже після його укладення, не зупиняючись на меті укладення договору.

Також суд відмічає, що податковим органом у акті перевірки визнано виконання умов договору зі сторони позивача оплата проведена у повному обсязі у безготівковому порядку, що не заперечується відповідачем.

З наведеного слідує, що оскільки нікчемність вчиненого позивачем правочина з ТОВ ''ТФ ''Діаніт" по купівлі-продажу товару відповідачем не встановлена у акті перевірки та не доведена під час розгляду справи, а тому викладені в акті перевірки висновки ДПІ про нікчемність цього правочину є безпідставними.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задовольняє їх повністю.

Керуючись ст.ст.94, 122, 158-163,167 КАС України, суд

постановив:

Задовольнити повністю позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Лани" до Державної податкової інспекції у м. Херсоні про скасування податкового повідомлення рішення.

Скасувати податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні від 16.11.2011р. № НОМЕР_1.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 06 лютого 2012 р.

Суддя Морська Г.М.

кат. 8.2.1