Справа № 819/1047/16
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року № 876/7799/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

представника позивача Флисти Н.З.,

представника відповідача Васильчук І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представництва ,,Сайнтфік рісьйоч консерн ,,Хевіа" ЛТД" на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом представництва ,,Сайнтфік рісьйоч консерн ,,Хевіа" ЛТД" до Тернопільської митниці ДФС про скасування рішення про відмову у прийнятті митної декларації, визнання протиправними дій та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

05 вересня 2016 року представництво ,,Сайнтфік рісьйоч консерн ,,Хевіа" ЛТД" звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів,транспортних засобів комерційного призначення №403040003/2016/00007 від 01.08.2016 року в частині, що стосується відмови у митному оформленні товару за митною декларацією №403040003.2016.000717 від 28.07.2016 року, у зв'язку із застосуванням основного методу визначення митної вартості товару, визначеного ст. 58 Митного кодексу України.

Також позивач просив визнати протиправними дії Тернопільської митниці ДФС, які полягають у відмові в митному оформленні товарів за митною декларацією №403040003.2016.000717 від 28.07.2016 року за заявленою декларантом митною вартістю без надання декларанту вмотивованого рішення про коригування митної вартості та письмового обґрунтування у відповідності до п. 13 ст. 58 Митного кодексу України.

Постановою від 15 вересня 2016 року Тернопільський окружний адміністративний суд в задоволенні позовних вимог відмовив в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, представництво ,,Сайнтфік рісьйоч консерн ,,Хевіа" ЛТД" подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою доводи позивача про незаконність дій відповідача щодо відмови у митному оформленні у зв'язку із невірним методом визначення митної вартості без винесення рішення про коригування митної вартості. Відсутність аргументованого рішення про коригування митної вартості, вказує на те, що митна вартість, заявлена декларантом повинна вважатись визнаною автоматично.

Відмовляючи у митному оформленні товару за результатами контролю правильності визначення митної вартості, без винесення та надання декларанту вмотивованого рішення про коригування митної вартості, Тернопільська митниця обмежила права декларанта на випуск у вільний обіг товарів, гарантовані не лише українським законодавством, а й міжнародними актами, ратифікованими Україною.

Крім того, на порушення вимог ч.2 ст. 259 Митного кодексу України, виносячи картку відмови, митний орган не вказав причин відмови, визначених ч. 6 ст. 54 МКУ (які саме неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів подано декларантом, у тому числі на скільки це вплинуло на митну вартість товарів). Щодо роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення в частині визначення митної вартості, відповідач обмежився лише вказівкою на те, що у відповідності до ст. 57 МКУ необхідно обрати один із другорядних методів визначення митної вартості з врахуванням наявних підтверджуючих відомостей. Вказану обставину ніяк не можна вважати вичерпним роз'ясненням вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення.

Позивач вважає правомірним застосування ним основного методу визначення митної вартості товару, а тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримала вимоги поданої апеляційної скарги та просить її задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечила вимоги апеляційної скарги та просить залишити скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належать до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що 04.12.2012 року науково-дослідний концерн ,,Хевея", який є юридичною особою Сполученого Королівства Великобританії та Ірландії (Замовник) та товариство з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) ,,Ремонтно-механічний завод ,,Гефест" (Виконавець) уклали зовнішньоекономічний договір-контракт № 4 про надання послуг по переробці сировини на митній території України в зовнішньоекономічних відносинах.

Згідно умов пунктів 1.1 та 1.3 договору Замовник передає Виконавцю для переробки на митній території України сировину (каучук синтетичний), а виконавець виготовляє із нього гумову суміш.

Пункт 1.4 договору передбачає, що Виконавець відправляє продукцію Замовнику за митну територію України.

Таким чином, відповідно до контракту від 04.12.2012 року на митну територію України в режимі імпорту ввозився товар ,,каучук синтетичний" для переробки на гумову суміш і даний ввезений товар відповідно до митної декларації від 07.08.2015 року 40303000/2015/001041 ТзОВ ,,Ремонтно-механічний завод ,,Гефест" був поміщений в режим переробки.

25.07.2016 р. науково-дослідний концерн ,,Хевея", який є юридичною особою Сполученого Королівства Великобританії та Ірландії та ТзОВ ,,Ремонтно-механічний завод ,,Гефест" уклали додаткову угоду до контракту за № 4.29, відповідно до якої виконавець передає продукцію в кількості 1900 кг., виготовлену в межах даного контракту, офіційному представнику позивача на території України, а саме - зареєстрованому в Україні представництву ,,Сайнтфік рісьйоч консерн ,,Хевіа" ЛТД".

В той же день, 25.07.2016 року, науково-дослідний концерн ,,Хевея", який є юридичною особою Сполученого Королівства Великобританії та Ірландії та ТзОВ ,,Ремонтно-механічний завод ,,Гефест" уклали ще одну додаткову угоду за № 24.1 до контракту № 4 від 04.12.2012 року, якою узгодили вартість готової продукції гумової суміші в кількості 1900 кг в розмірі 870,20 доларів. Вантажоотримувачем готової продукції визначене представництво ,,Сайнтфік рісьйоч консерн ,,Хевіа" ЛТД".

28.07.2016 р. на митний пост ,,Тернопіль-ценральний" агент з митного оформлення представництва ,,Сайнтфік рісьйоч консерн ,,Хевіа" ЛТД" подав митну декларацію для здійснення митного оформлення в митному режимі ,,імпорт" товару ,,Гумова суміш - 1900,00 кг. В пластинах згорнутих в рулони, призначена для виробництва гумово-технічних виробів. Виробник ТОВ ,,Резинпромсервіс", Україна". Дана декларація прийнята митницею до митного оформлення та зареєстрована за № 403040003/2016/00017.

Разом з митною декларацією представник позивача подав наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) № 27 від 25.07.2016 року; рахунок (інвойс) № 27 від 25.07.2016 року; зовнішньоекономічний договір-контракт № 4 від 04.12.2012 року про надання послуг по переробці сировини на митній території України; додаткову угоду до зовнішньоекономічного договору №24/1 від 25.07.2016 року; додаткову угоду до контракту №4.29 від 25.07.2016 року; додаткову угоду до зовнішньоекономічного договору за №4К від 31.12.2016 року; декларацію про походження товару № 27 від 25.07.2016 року; паспорт якості №220716 від 22.07.2016; акт прийняття-здачі № 27 від 25.07.2016 року.

При поміщенні товару у митний режим ,,імпорт" декларант позивача у графі 2 митної декларації (МД) зазначив: відправник товару - SCIENTIFIK-RESEARCH CONCERN ,,HEVEA" LTD; у графах 8, 9 МД отримувачем та імпортером товару вказане представництво,,Сайнтфік рісьйоч консерн ,,Хевіа" ЛТД" ; у графі 43 - метод визначення митної вартості заявлено - 1; графи 24, 28 МД незаповнені - відсутні відомості про проведення розрахунків за товар.

01.08.2016 року Тернопільська митниця ДФС видала позивачу картку відмови в прийняті митної декларації № 40304003/2016/00007 відповідно до ст. 257 Митного кодексу України, мотивуючи свої дії неправильним визначенням методу митної вартості.

Стаття 74 Митного кодексу (МК)України визначає, що імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.

Відповідно до ч.1 ст. 75 МК України митний режим імпорту може бути застосований до товарів, що надходять на митну територію України, та до товарів, що зберігаються під митним контролем або поміщені в інший митний режим, а також до продуктів переробки товарів, поміщених у митний режим переробки на митній території.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що науково-дослідний концерн ,,Хевея" поставив на митну територію України сировину ,,каучук синтетичний" для переробки на гумову суміш. При цьому товар пройшов усі митні процедури у відповідності до вимог законодавства. ТзОВ ,,Ремонтно-механічний завод ,,Гефест" після переробки вказаної сировини на гумову суміш мав вивести вказаний товар за митну територію України згідно умов контракту № 4 від 04.12.2012 року.

Однак, згідно додаткової угоди за № 4.29 від 25.07.2016 р. ТзОВ ,,Ремонтно-механічний завод ,,Гефест" зобов'язався передати гумову суміш представнику науково-дослідного концерну ,,Хевея" в Україні - представництву ,,Сайнтфік рісьйоч консерн ,,Хевіа" ЛТД", зареєстрованому в м. Ланівці Тернопільської області.

Стаття 147 МК України передбачає, що переробка на митній території - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари піддаються у встановленому законодавством порядку переробці без застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, за умови подальшого реекспорту продуктів переробки.

Відповідно до ч.2 ст. 155 МК України реалізація на митній території України продуктів переробки, власником яких є нерезидент, здійснюється через зареєстроване в Україні його представництво, на яке покладається обов'язок з декларування цих продуктів переробки для вільного обігу.

Таким чином, представництво ,,Сайнтфік рісьйоч консерн ,,Хевіа" ЛТД" на законних підставах подало до Тернопільської митниці документи для декларування продуктів переробки для вільного обігу.

Надіслання позивачу картки відмови у прийнятті митної декларації митний орган мотивує тим, що під час здійснення митного контролю (під час перевірки відомостей, зазначених у МД та відомостей, які містяться у поданих до митного оформлення документах) в митниці виникли сумніви щодо правильності зазначення декларантом позивача у митній декларації методу визначення митної вартості товару, а саме першого - основного методу визначення митної вартості товару: за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

При цьому відповідач пропонував позивачу надати додаткові документи на підтвердження митної вартості товару за ціною договору або визначити митну вартість товару на основі додавання вартості. Однак, позивач повідомив, що надав усі документи.

Відповідно до п.1 ч.6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості.

Згідно з приписами ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;в) на основі віднімання вартості;г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний ( частина 1).

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) ( частина 2).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу ( частина 3).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності ( частина 4).

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу( частина 5).

Частини 4 та 5 ст. 58 МК України передбачають, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

За змістом ст. 63 МК України для визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) за основу береться надана виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформація про їх вартість, яка повинна складатися із сум:1) вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Така інформація повинна базуватися на комерційних рахунках виробника за умови, що такі рахунки сумісні із загальновизнаними принципами бухгалтерського обліку, які застосовуються в країні, де ці товари виробляються;2) обсягу прибутку та загальних витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно відображається при продажу товарів того ж класу або виду, що й оцінювані товари, які виготовляються виробниками у країні експорту для експорту в Україну;3) загальних витрат при продажу в Україну з країни вивезення товарів того ж класу або виду, тобто витрат на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, їх транспортування до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрат на страхування цих товарів.

На підставі викладеного колегія судді погоджується з доводами відповідача про те, що перший метод визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, тобто, за ціною договору (вартість операції) не може бути застосований у даному випадку, оскільки відсутній зовнішньоекономічний договір, який би містив інформацію про ціну товару.

В додатковій угоді № 4.29 від 25.07.2016 року не зазначено, що товар ,,гумова суміш" продається на експорт в Україну, а також у ній немає інформації про ціну, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.

За таких обставин колегія суддів вважає, що пропозиції митного органу щодо визначення митної вартості товару на основі додавання вартості відповідають вимогам законодавства.

Згідно з приписами ст. 264 МК України орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом (частина 11).

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів ( частина 12).

Оскільки позивач подав митну декларацію з порушенням вимог, встановлених МК України (митна вартість не може бути визначена за першим методом), відповідач правомірно видав картку відмови та вручив її позивачу.

Митний кодекс не містить вимог щодо обов'язкового прийняття рішення про коригування митної вартості під час заповнення картки відмови у прийнятті митної декларації.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу представництва ,,Сайнтфік рісьйоч консерн ,,Хевіа" ЛТД" залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року у справі № 819/1047/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складенні ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 05 грудня 2016 року.