Справа № 826/4419/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 листопада 2016 року № 826/4419/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В.І. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРЕЙД-ЛЮКС»

до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОТРЕЙД-ЛЮКС» звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 16.10.2015 року №, №, №, №.

Позов обґрунтовано тим, що висновки акту від 28.09.2015 № 31/26-58-22-07-11/37816623 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АВТОТРЕЙД-ЛЮКС» з дотримання вимог податкового законодавства з податку на на прибуток за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року та з податку на додану вартість за період з 01.06.2014 року по 31.12.2014 року по взаємовідносинах з ТОВ «Київ Білд Груп» є необґрунтованими та спростовується наявним матеріалами.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АВТОТРЕЙД-ЛЮКС» з питань правильності нарахування, повноти та своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість та податку за період з 01.06.2014 по 31.12.2014 року та на прибуток підприємств з 01.01.2014 по 31.12.2014 року по взаємовідносинах з ТОВ «Київ Білд Груп» за результатами якої складено акт 28.09.2015 № 31/26-58-22-07-11/37816623 (далі - акт перевірки).

З акту перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результати чого занижено податок на додану вартість в загальному розмірі 505 910 грн., в тому числі з червня 2014 року по жовтень 2014 року;

- зменшено залишок від'ємного значення попереднього звітного періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного періоду за червень на суму 27 174 грн.;

- зменшено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду за жовтень на суму 9 089 грн.;

- п. 138.2, ст. 138, п.п. 139.1.9 ст. 139 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, в загальному розмірі 477 107 грн.;

- зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування за 2014 рік на суму 42 413 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 16.10.2015:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 666 673 грн (за основним платежем 533 338 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 133 335 грн.;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток підприємств на загальну суму 596 384 грн (за основним платежем 477 107 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 119 277 грн.;

- №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2014 року у розмірі 5 263 грн.;

- №, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 42 413 грн.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідності до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За змістом п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

У відповідності до п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні врегульовані Законом України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до статті 9 розділу 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Господарські операції, як зазначено в пункті 5 статті 9 цього Закону, повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Відповідно до статті 11 Закону, на основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов'язані складати фінансову звітність.

Визначення терміну "первинний документ" наведено у статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Так, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною другою статті 9 даного Закону передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

19.05.2014 року між ТОВ «Київ Білд Груп», як постачальником, та ТОВ «АВТОТРЕЙД-ЛЮКС», як покупцем, укладено договір постачання №0519-1, за умовами якого постачальник зобов'язується протягом дії договору поставляти покупцю товар окремими партіями за цінами, в асортименті та кількості, що остаточно погоджується сторонами в накладних, які є невід'ємною частиною договору, а покупець зобов'язаний приймати товар та оплачувати його на установлених договором умовах. Загальний обсяг товару, що поставляється за цим договором, визначається протягом дії договору урахуванням кількості та асортименту товару за всіма поставленими, відповідно до умов договору, окремими партіями товару.

21.05.2014 року між ТОВ «Київ Білд Груп» та ТОВ «АВТОТРЕЙД-ЛЮКС» укладено додаткову угоду №1 до договору №0519-1 від 19.05.2014 року, якою встановили, що покупець доручає, постачальник приймає на себе зобов'язання забезпечити виконання робіт та послуг на замовлення покупця, передавання виконаних робіт покупцеві оформлюється актом, що підписується учасниками договору, і є його невід'ємною частиною. Також за умовами додаткової угоди розрахунки за виконані роботи здійснюються на умовах, передбачених договором.

Додатковою угодою №2 від 26.05.2014 року до Договору постачання №0519-1 від 15.09.2014 року Сторони доповнили Договір п.11.4 наступного змісту: «У випадку несвоєчасного поставлення товару та строків виконання робіт (послуг) більше ніж на 3 календарних дні нараховується штраф в розмірі 3 відсотка від суми несвоєчасно поставленого товару та несвоєчасно виконаних робіт (послуг).»

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору постачання №0519-1 від 15.09.2014 року Відповідачем у період з 02.06.2014 року по 13.10.2014 року було поставлено товар та надано послуги (роботи) згідно з замовленнями (специфікаціями), а Позивачем в свою чергу було прийнято товар і надані послуги, що підтверджується Актами накладними й актами прийому - передачі виконаних робіт.

На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Київ Білд Груп» виписало на користь позивача податкові накладні.

Також позивачем надано до суду банківські виписки з оплатою на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Білд Груп».

Отже, під час розгляду справи встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОТРЕЙД-ЛЮКС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київ Білд Груп» виконані зобов'язання згідно вчинених операцій, що підтверджується відповідними первинними документами.

Разом з тим, проаналізувавши надані позивачем первинні документи, судом встановлено їх відповідність вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

В матеріалах справи містяться докази, що придбаний у Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Білд Груп» в подальшому був реалізований кінцевим споживачам.

З огляду на встановлене та враховуючи, що позивачем надано первинні документи, що стосуються господарських операцій за участю Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Білд Груп», які фактично підтверджують реальне здійснення правочинів і досягнення позивачем законної мети їх здійснення, висновки відповідача про те, що первинні документи складені за участю позивача та його контрагентів не підтверджують факт здійснення господарських операцій, судом до уваги не приймаються.

З акту перевірки вбачається, що було допитано свідка ОСОБА_2 (директора ТОВ «Київ Білд Груп», ТОВ «ТОПГРЕЙД», ТОВ «Автотрейд-Люкс») та встановлено відсутність підприємства за податковою адресою, непричетність до ведення фінансово-господарської діяльності засновника та директора контрагента-постачальника, відсутність виробничих потужностей, складських приміщень, автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності.

Разом з тим, суд зазначає, що матеріали досудового розслідування не можуть бути виключними доказами вини у вчиненні злочину, оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили, як це передбачено частиною другою статті 94 Кримінально-процесуального кодексу України. Згідно частини четвертої статті 95 Кримінально-процесуального кодексу України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. При цьому, статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за станом на квітень 2014 року, керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Білд Груп» значиться ОСОБА_2, який й підписував первинні документи, складені за результатами господарської діяльності з позивачем, як керівник Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Білд Груп».

На момент здійснення господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «Київ Білд Груп» керівником був ОСОБА_2.

Тобто, у позивача були відсутні підстави вважати, що особа, яка представляє контрагента, є недоброчесним та неповноважним керівником зазначеної юридичної особи.

Позивачем надано лист від 30.03.2016 року №1360/03.1-38 Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації з якого вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також позивач зазначив, що звертався з позовом до Господарського суду міста Києва з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Білд Груп» у зв'язку із порушення строків постачання товарів відповідно до договору №0519-1. Згідно із рішенням від 20.02.2016 року у справі №910/31380/15, яке набрало законної сили 02.02.2016 року згідно даними Єдиного державного реєстру судових рішень, позов задоволено, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Білд Груп» застосовано штрафні санкції.

При цьому, відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальності за можливі протиправні дії інших юридичних осіб.

При цьому, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його контрагента правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов'язань.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26 вересня 2012 року у справі № К/9991/5398/12).

Суд також зазначає, що чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, зокрема тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 31 січня 2011 року у справі № 21-47а10.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Крім того, суд зазначає, що для вирішення спору важливе значення має факт реєстрації та перебування контрагента платника податку на додану вартість в стані платника податку на додану вартість, що надає право такому платнику видавати податкові накладні, які є підставою для формування податкового кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що на момент складання податкових накладних позивач та його контрагенти були зареєстровані як платники податку на додану вартість та мали свідоцтва платника податків на додану вартість.

Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною четвертою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В контексті наведеного суд зазначає, що під час розгляду справи відповідач не навів жодних обставин та доказів, які б свідчили про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності сторін цих операцій, незвичності цих операцій для цих осіб, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б в сукупності могли свідчити про фіктивність вчинення операцій, відсутність факту поставки робіт/послуг, а також того, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди чи заволодіння майном держави.

З огляду на встановлене, суд зазначає, що позивачем правомірно віднесення до складу до складу податкового кредиту суми ПДВ по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю "Київ Білд Груп", тому податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 16.10.2015 року №, №, №, № визнається протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню повністю.

Згідно з положеннями ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 69-71, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОТРЕЙД-ЛЮКС" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 16.10.2015 року №, №, №, №.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОТРЕЙД-ЛЮКС" судові витрати у розмірі 19 661 (дев'ятнадцять тисяч шістсот шістдесят одну) грн. 25 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда