Справа № 592/9869/16-а
Суддя: Хитров Б. В.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №592/9869/16-а
Провадження №2-а/592/375/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року м.Суми

Ковпаківський райсуд м. Суми у складі головуючого судді Хитрова Б.В., за участю секретаря судового засідання Чайки Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Суми Горецького Максима Ігоровича про визнання незаконною та скасування постанови, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що 25.10.2016 року інспектором роти №4 батальйону УПП в м. Суми Горецьким Максимом Ігоровичем була винесена постанова про адміністративне правопорушення серія АР № 116816. В постанові зазначено, що позивач, керуючи транспортним засобом порушив правила дорожнього руху, порушення полягало в тому, що 25.10.2016 року о 12 годині 55 хвилин ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м. Суми по вул. Лугова біля Євробазару проїхав на заборонений знак 3.21 «В'їзд заборонено», чим порушив п.п.33.3.21 ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ст.122 ч.1 КУпАП. На підставі вказаного на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Просить скасувати вказану постанову.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив проти них, в якості доказів надав відеозапис на якому зафіксовано момент вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП.

Під час несення служби, у відповідності до вимог п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, забезпечення безпеки осіб та забезпечення безпеки дорожнього руху може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах фото і відеотехніку, у зв'язку із чим відповідачем використовувалась нагрудна відеокамера, що була розміщена на форменому одязі.

Суд зазначає, що факт порушення правил дорожнього руху, та складання постанови серія АР № 116816 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП зафіксовано на нагрудну відеокамеру інспектора патрульної поліції, відео запис міститься в матеріалах справи.

Крім того, Як вбачається з матеріалів справи, постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, яка відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскільки Позивачем вчинено адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції, у відповідності до вимог ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

Стосовно наведених доводів позивача, щодо правової неможливості здійснити розгляд справи про притягнення до адмінправопорушення на місці його скоєння, суд зазначає, що відповідно до вимог ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст..276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

З огляду на положення наведених норм, з урахуванням приписів ст.258 КУпАП, суд зазначає, що в даному випадку при вчиненні адмінправопорушення пов'язаного з безпекою руху передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, чітко визначена правова можливість для інспектора патрульної поліції винесення постанови на місці вчинення цього порушення.

Таке правове регулювання, здійснене внаслідок змін, що відбулися у законодавстві пов'язаного з реформуванням системи правоохоронних органів. Тобто, законодавство зазнало таких змін, якими наділило інспекторів поліції, що здійснюють контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками, повноваженнями на не складання протоколу, та винесення постанови на місці вчинення правопорушення, при чому в даному випадку винесення постанови такою уповноваженою особою за місцем обліку транспортного засобу або за місцем проживання порушника, чи за місцем скоєння правопорушення нівельовано. До внесення змін, така можливість була передбачена коли по факту скоєння правопорушення складались протоколи та відбувався збір доказової бази такого порушення. До того ж, колегія суддів зазначає, що положення ч.2 ст..276 КУпАП слід вважати загальною та такою, що передбачає альтернативу стосовно місця розгляду справ. В той час, як положення ст..256 Кодексу є спеціальною нормою та встановлює виключне місце прийняття такої постанови.

Рішення КС України від 26.05.2015 року по справі №5-рп/2015, наданні висновки стосовно того, що положення частини першої статті 276 КУпАП яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, в даному випадку не відноситься до ст..258 КУпАП та її не тлумачить з урахуванням змін, що відбулися в Кодексі після прийняття такого рішення.

Таким чином, у відповідності до положень ст. 256 КУпАП відповідачем розглянуто справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення та, враховуючи характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 283 КУпАП, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою, Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. Постанову отримано позивачем у день її винесення, а саме 25.10.2016 року, що підтверджується особистим підписом позивача.

Як вбачається з постанови серія АР № 116816, відповідачем при притягненні до адміністративної відповідальності позивача за ч.1 ст. 122 КУпАП, виконано та дотримано вимоги ст. 33 КУпАП, яка передбачає загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, про що свідчить розмір штрафу, що складає 255 гривень: він є у межах санкції ч.1 ст. 122 КУпАП.

Суд зазначає, що з огляду на характер вчиненого правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, то його не можна вважати малозначним, а тому відповідач обґрунтовано не застосував наслідки ст..22 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. На суб'єкта владних повноважень покладаються обов'язки доказування свого правомірності свого рішення.

Суд оцінивши всі надані суду позивачем та відповідачем докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позивач дійсно скоїв адміністративне правопорушення за яке був притягнений до адміністративної відповідальності. Таким чином, суд вважає, що в справі постанова про накладання адміністративного стягнення на позивача, об'єктивність якої підтверджена переглянутими під час судового засідання відеозаписом вказаного правопорушення, є доказом правомірності поведінки суб'єкта владних повноважень у взаємостосунках з позивачем.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в зв'язку з необґрунтованістю.

Керуючись статтями 158, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Суми Горецького Максима Ігоровича про визнання незаконною та скасування постанови відмовити.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст судового рішення виготовлено 02.12.2016 р.

Суддя Б.В. Хитров