Справа № 524/3668/16-а
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 р.Справа № 524/3668/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.09.2016р. по справі № 524/3668/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області оформлене у вигляді листа №000846 від 17.05.2016 року, щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати.

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області оформлене у вигляді листа №000846 від 17.05.2016 року, щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати.

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1, компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, а саме: - яка була нарахована та виплачена йому на підставі постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 березня 2010 року по справі №2а-220/2010 р., залишеною без змін ухвалою Апеляційного

суду Полтавської області від 14 липня 2010 року по справі №22ц-7626/10р. за період з 01 січня 2004 року по день фактичної виплати пенсії, за виключенням періоду з 01 січня 2006 року по 21 травня 2008 року, яка визначається як різниця між розміром пенсії, яка була нарахована та виплачена ОСОБА_1 на підставі вказаної постанови суду та розміром фактично сплаченої пенсії, починаючи з 01 січня 2004 року по день фактичної виплати пенсії.

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати до суду звіт про виконання судового рішення в місячний термін з дня набрання постановою суду законної сили.

08 вересня 2016 року постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області по справі № 524/3668/16-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено.

Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області оформлене у вигляді листа №000846 від 17.05.2016 року, щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1, компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, а саме: - яка була нарахована та виплачена йому на підставі постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 березня 2010 року по справі №2а-220/2010 р, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 14 липня 2010 року по справі №22ц-7626/10р. за період з 01 січня 2004 року по день фактичної виплати пенсії, за виключенням періоду з 01 січня 2006 року по 21 травня 2008 року, яка визначається як різниця між розміром пенсії, яка була нарахована та виплачена ОСОБА_1 на підставі вказаної постанови суду та розміром фактично сплаченої пенсії, починаючи з 01 січня 2004 року по день фактичної виплати пенсії.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати до суду звіт про виконання судового рішення в місячний термін з дня набрання постановою суду законної сили.

Стягнено на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області судовий збір у розмірі 1653 грн. 60 коп.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.09.2016р. по справі № 524/3668/16-а та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги, зазначає, що позивачем при зверненні до суду з позовною заявою порушено норми процесуального права, викладені в ст. 99 КАС України, а саме: пропушено строк звернення до суду.

Також апелянт зауважує, що ним виконано наступні судові рішення: постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.03.2010 р. та ухвалу про роз'яснення постанови суду від 05.10.2010р., що підтверджується розрахунками та повідомленнями до доручення про одноразову виплату пенсії від 19.08.2010р., від 01.11.2010р. та від 25.03.2011р.

На думку скаржника відсутні законні підстави для застосування механізму компенсації втрати частини доходів, враховуючи, що відповідно до роз'яснень Міністерства праці та соціальної політики викладені в листі від 26.02.2010р. №2001/0/14-10/039 нарахування компенсації на суми, що виплачуються за минулий час за рішенням суду, зазначеним Порядком не передбачено.

Крім того, в додатку до Порядку проведення компенсації громадянам втрат частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2011 № 159 наведено приклади відповідно до яких виплата нарахована в одному місяці, а виплачено в наступному місяці.

На підставі викладеного вище апелянт вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області не було здійснено жодної неправомірної дії (бездіяльності).

Позивач, у надісланих запереченнях на апеляційну скаргу просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду І інстанції без змін. Посилається на те, що ним подано до суду позов в строк, встановлений ч. 2 ст. 99 КАС України. Також позивач повідомляє, що судове рішення щодо перерахунку та виплати належних йому сум пенсії в повному об'ємі було виконано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області лише 25.03.2011 року, чим доводиться бездіяльність заявника апеляційної скарги.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач, в своїх запереченнях на апеляційну скаргу, також просив розглянути апеляційну скаргу в письмовому провадженні без його участі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що позивач є майором міліції у відставці, пенсіонером Міністерства внутрішніх справ України з 01.12.2003 року та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області з 01.01.2007 року. Позивачу був встановлений статус інваліда війни III групи з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2004 року, а з 01 січня 2005 року позивачу був встановлений статус інваліда війни II

групи. З 07.01.2009 року, позивачу був встановлений статус інваліда війни II групи безстроково (а.с. 13).

Судом встановлено, що згідно постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 березня 2010 року по справі №2а-220/2010 р, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 14 липня 2010 року по справі №22ц-7626/10р. та залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.04.2012 року по справі К/9991/59675/11 і відповідно до ухвали про роз'яснення порядку виконання судового рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 жовтня 2010 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зобов'язано здійснити позивачу з 12 січня 2005 року перерахунок та виплату недоплаченої частини пенсії та призначити пенсію відповідно до вимог статті 22 Закону України від 9 квітня 1992 року N 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 130% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" станом на момент виплати, за виключенням періоду з 01 січня 2006 року по 21 травня 2008 року .

Також зобов'язано провести позивачу перерахунок та виплату підвищення до пенсії, як інваліду війни III групи за період з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2004 року в розмірі 200% мінімальної пенсії за віком, за період з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2005 року в розмірі 350% мінімальної пенсії за віком, як інваліду війни II групи, , виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням проведених виплат.

03 травня 2016 року, через електронний портал Пенсійного фонду України, позивач направив заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в якій просив надіслати на його електронну адресу інформацію про те, чи було йому нараховано та виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії за вищевказаними судовими рішеннями. У разі непроведения таких дій позивач просив здійснити нарахування та виплату вказаної компенсації .

17 травня 2016 року позивач отримав на свою електронну адресу відповідь з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області де повідомлялось про відмову у виплаті компенсації за несвоєчасну виплату пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області оформленим у вигляді листа №000846 від 17.05.2016 року, повідомлено позивачу, що на суми пенсії, які були нараховані та сплачені йому на підставі вищезазначених рішень суду, компенсація втрати доходів не нараховувалась та не сплачувалась та йому було відмовлено у проведенні таких дій (а.с. 12).

Відповідач мотивував свою відмову тим, що нарахування компенсації на суми, що виплачуються за минулий час за рішенням суду - не передбачено та посилався на роз'яснення, які містяться в листі Міністерства праці та соціальної політики України від 26.02.2001 року №2001/0/14-10/039.

Позивач дізнавшись про порушення своїх прав з відповіді Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області від 17 травня 2016 року звернувся до суду з позовом 18 травня 2016 року.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд І інстанції виходив з того, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятого ним рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої станції з наступних підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Питання, пов'язані із здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 р., є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією в даному випадку (органом УПФУ) добровільно чи на виконання рішення суду.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 18.11.2014 року по справі №21-518а14 та у постанові Верховного суду України від 07.11.2012 року по справі № 6-131цс12.

Частиною 1 статті 244-2 КАС України, передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Доводів апеляційної скарги стосовно пропуску строку звернення до суду з даним позовом, колегія суддів не приймає, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач дізнавшись про порушення своїх прав з відповіді Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області від 17 травня 2016 року звернувся до суду з позовом 18 травня 2016 року. З цього слідує, що строк, встановлений ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем не пропущено.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.09.2016р. по справі № 524/3668/16-а суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

На підставі ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи, що судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.09.2016р. по справі № 524/3668/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Сіренко О.І.
Судді Любчич Л.В. Спаскін О.А.
Повний текст ухвали виготовлений 05.12.2016 р.