Справа № 821/1488/16
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/1488/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.

при секретарі - Рябчич А.М.

за участю:

представника позивача - Кривого І.В.

представника відповідача - Хуснутдінової Н.Ч.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства "Южмормонтаж" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.06.2016 року, -

встановив:

07 жовтня 2016 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства "Южмормонтаж" (далі - позивач, ПрАТ «Южмормонтаж») до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області) з позовними вимогами про скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.06.2016 року на суму 134821,50 грн.

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач в адміністративному позові зазначив, що на підставі акта перевірки №44/21-22-14-06 від 13.05.2016 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 134821,50 грн. Висновки відповідача викладені в акті перевірки, що стали підставою для винесення спірного податкового повідомлення - рішення, є безпідставними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, оскільки, позивач вважає, що проведені господарські операції з контрагентом є реальними, товарними, такими, що відповідають нормам чинного законодавства, на підтвердження чого надав первинну бухгалтерську документацію. З наведеного позивач робить висновок про наявність підстав для постановлення судового рішення про скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.06.2016 року на суму 134821,50 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав просив та суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

Відповідач 04 листопада 2016 року надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнає з тих підстав, що дії відповідача по проведенню перевірки є правомірними та вчинені в порядок і спосіб передбачений ПК України, висновки акту перевірки не спростовано позивачем, а тому відсутні підстави для скасування спірного податкового повідомлення-рішення. Все це на думку відповідача є підставами для залишення адміністративного позову без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на обставини викладені в акті перевірки.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що відповідно до ст.20, пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК України, на підставі направлення №113 від 27.04.2016 року виданого згідно з наказом ГУ ДФС у Херсонській області від 27.04.2016 року №192, головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок ризикових платників та моніторингу ризикових операцій управління аудиту ГУ ДФС у Херсонській області Смолінкіною Т.С. було проведено документальну позапланову виїзну перевірку приватного акціонерного товариства «Южмормонтаж» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств за 2015 рік по взаємовідносинам з платниками податків ТОВ «Компанія «Адамант» (код 39422390, попередня назва ТОВ «Зеріс») за березень, квітень, травень, червень 2015 року, ТОВ «НПЛ «Ком» (код 39729391) за серпень, листопад, грудень 2015 року, ТОВ «Амінтранс» (код 39815354, попередня назва ТОВ «Фірма «Гравіс», ТОВ «Домус Альянс») за вересень, жовтень 2015 року, подальшого використання, реалізації придбаних у контрагентів-постачальників товарно-матеріальних цінностей (робіт, послуг), відображення здійснених фінансово-господарських операцій у податковій звітності, за результатами якої складено акт перевірки №44/21-22-14-06 від 13 травня 2016 року.

У висновках акту перевірки вказується на порушення позивачем:

- п.44.1 ст.44, пп.198.1 а), п.198.2, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму ПДВ 89881 грн, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет (рядок 25) на загальну суму ПДВ 89881 грн, в тому числі за періоди: вересень 2015 року на суму 53153 грн; жовтень 2015 року на суму 36728 грн;

- пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2015 рік в сумі 80893 грн.

Так, в акті перевірки зазначено, що протягом вересня, жовтня 2015 року позивач формував податковий кредит по взаємовідносинам з контрагентом-постачальником ТОВ «Амінтранс» (мало назви ТОВ «Фірма «Гравіс», ТОВ «Домус Альянс»). При цьому для перевірки надано всі належні первинні документи, які мають бути сформовано при відповідних господарських відносинах, сторони не мають заборгованості з оплати послуг. Однак надані до перевірки документи складено з порушенням норм ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме: згідно наданих актів прийому виконаних будівельних робіт за вересень 2015 року від 21 вересня 2015 року№577, від 21 вересня 2015 року №578, актів прийому виконаних будівельних робіт за жовтень 2015 року від 30 жовтня 2015 року №1035, від 30 жовтня 2015 року №1036 в графі найменування будівництва та її адрес зазначено лише найменування робіт (роботи по ремонту вузлів та механізмів портального крану), а саме не зазначено на якому саме портальному крані здійснені роботи по ремонту вузлів та механізмів. Також у вищезазначених актах прийому виконаних будівельних робіт в графі місце складання зазначено м. Херсон, без повної адреси, де саме здійснювалась дана господарська операція. Податковий орган зазначає, що в наведених актах прийому виконаних будівельних робіт ПрАТ «Южмормонтаж» є замовником послуг а ТОВ «Домус Альянс» є генпідрядником згідно договору №159 від 02.09.2015 року, але відповідно до даного договору генпідрядником є ПрАТ «Южмормонтаж», а субпідрядником є ТОВ «Домус Альянс». Податковий орган стверджує, що контрагент-постачальник в період вересень, жовтень 2015 року документував надання різноманітних послуг (комплекс послуг з прибирання будинків і прилеглих до них територій, капітальний ремонт житлового будинку, налагодження котлів та ін.) контрагентам-покупцям, які обліку інших ДПІ, в тому числі і ПрАТ «Южмормонтаж», однак враховуючи чисельність працівників товариства в 9 осіб та віддаленість об'єктів один від одного, обсяги виконаних робіт та наданих послуг, відсутність матеріально-технічного забезпечення для надання таких послуг не можливо підтвердити реальність господарських операцій між ТОВ «Домус Альянс» та контрагентами-покупцями разом з ПрАТ «Южмормонтаж».

30 червня 2016 року, на підставі акту перевірки №44/21-22-14-06 від 13 травня 2016 року, ГУ ДФС у Херсонській області прийняло податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 134821,50 грн (у т.ч. за основним платежем в сумі 89881 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 44940,50 грн).

Заниження податку на прибуток, яке, на думку податкового органу, вчинив позивач не призвело до прийняття відповідного податкового повідомлення-рішення.

На підтвердження своїх позицій сторони повторно надали ті самі документи та матеріали, які досліджувались при проведенні позапланово перевірки в частині взаємовідносин між ПрАТ «Южмормонтаж» та ТОВ «Домус Альянс».

При вирішенні спору по суті, суд виходить із наступного.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч.2 ст.5 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За вимогами пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України витратами є сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідач не вважає надані підприємством первинні документи підставою для застосування п.138.2 ст.138 ПК України, в розумінні пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України. Такий висновок ГУ ДФС у Херсонській області зробило на підставі суб'єктивного висновку перевіряючої особи, якому було надано заздалегідь встановленої доказової сили, оскільки належними доказами така позиція на момент проведення перевірки підтверджена не була.

За вимогами пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно положень статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України); ї) номер та дата митної декларації, за якою було здійснено митне оформлення товару, ввезеного на митну територію України.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що для включення ПрАТ "Южмормонтаж" до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість достатніми підставами мають бути: придбання ним товарів (робіт, послуг); використання зазначених товарів, робіт та послуг у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням, належним чином оформлена первинна бухгалтерська документація.

Преамбула до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачає, що цей Закон визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Юридичний аспект вчинених господарських дій або подій не входять до складу поняття "господарська операція" (бухгалтерський чи економічний ефект).

Цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством (ч.1 ст.2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Згідно з вимогами ст. 4 цього Закону одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх суті, а не лише з урахуванням юридичної форми.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідачем, відповідно до акту перевірки та письмових заперечень, реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами заперечується з таких підстав. Однак надані до перевірки документи складено з порушенням норм ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме: згідно наданих актів прийому виконаних будівельних робіт за вересень 2015 року від 21 вересня 2015 року№577, від 21 вересня 2015 року №578, актів прийому виконаних будівельних робіт за жовтень 2015 року від 30 жовтня 2015 року №1035, від 30 жовтня 2015 року №1036 в графі найменування будівництва та її адрес зазначено лише найменування робіт (роботи по ремонту вузлів та механізмів портального крану), а саме не зазначено на якому саме портальному крані здійснені роботи по ремонту вузлів та механізмів. Також у вищезазначених актах прийому виконаних будівельних робіт в графі місце складання зазначено м. Херсон, без повної адреси, де саме здійснювалась дана господарська операція. Податковий орган зазначає, що в наведених актах прийому виконаних будівельних робіт ПрАТ «Южмормонтаж» є замовником послуг а ТОВ «Домус Альянс» є генпідрядником згідно договору №159 від 02.09.2015 року, але відповідно до даного договору генпідрядником є ПрАТ «Южмормонтаж», а субпідрядником є ТОВ «Домус Альянс». Податковий орган стверджує, що контрагент-постачальник в період вересень, жовтень 2015 року документував надання різноманітних послуг (комплекс послуг з прибирання будинків і прилеглих до них територій, капітальний ремонт житлового будинку, налагодження котлів та ін.) контрагентам-покупцям, які обліку інших ДПІ, в тому числі і ПрАТ «Южмормонтаж», однак враховуючи чисельність працівників товариства в 9 осіб та віддаленість об'єктів один від одного, обсяги виконаних робіт та наданих послуг, відсутність матеріально-технічного забезпечення для надання таких послуг не можливо підтвердити реальність господарських операцій між ТОВ «Домус Альянс» та контрагентами-покупцями разом з ПрАТ «Южмормонтаж». Отже, не підтверджується інформація щодо проведення фінансово-господарських взаємовідносин з наведеним контрагентом, а тому відсутні підстави вважати правовідносини між ними та позивачем реальними та враховувати їх вплив на податкову звітність.

Дослідивши акт перевірки в частині взаємовідносин позивача з ТОВ «Домус Альянс», суд встановив, що податковий орган не подавав запити для встановлення реальності виконання ТОВ «Домус Альянс» своїх зобов'язань з іншими контрагентами-покупцями, а всі дані по таким взаємовідносинам отримані перевіряючим лише з одного джерела - автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок». Факти порушення ТОВ «Домус Альянс» своїх зобов'язань по відношенню до контрагентів або невиконання таких зобов'язань через брак матеріально-технічних чи людських ресурсів не встановлено, однак відповідач без проведення зустрічних звірок та без надання запитів до інших податкових органів, а також без направлення листів самому товариству зробив висновок про нереальність господарських операцій між ним та позивачем.

З метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін (п.73.5. ст.73 ПК України).

Окремо суд звертає увагу, що сторони не заперечують наявність належним чином складених податкових накладних та інших податкових документів по господарським операціям з контрагентом, не заперечують на не ставлять під сумнів відповідність первинних документів тим господарським операціям на виконання яких вони видавались.

Позивач, як під час перевірки так і під час розгляду справи, надав підтверджувальні документи щодо фактичного здійснення господарських операцій з наведеним платником податків.

Сторонами не заперечується, що між ПрАТ «Южмормонтаж» та державним підприємством «Ізмаїльський морський торгівельний порт» укладено договір про надання послуг №16/151 від 21 серпня 2015 року предметом якого є поточний ремонт портального крану «Альбатрос» інв.№56, найменування послуги визначається за КВЕД 33.12.1-ремонтування та технічне обслуговування машин загальної призначеності. Ціна договору становить 2903856,00 грн, з яких ПДВ 483976,00 грн.

Між ПрАТ «Южмормонтаж» та державним підприємством «Ізмаїльський морський торгівельний порт» укладено договір про надання послуг №13/119 від 21 серпня 2015 року предметом якого є поточний ремонт портального крану «Сокіл» інв.№47, найменування послуги визначається за КВЕД 33.12.1-ремонтування та технічне обслуговування машин загальної призначеності. Ціна договору становить 3034994,40 грн, з яких ПДВ 505832,40 грн.

Виконання цих договорів з боку позивача зумовило залучення ним субпідрядних організацій на підставі договорів субпідряда.

02 вересня 2015 року року між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Домус Альянс» укладено договір субпідряда №159.

Генпідрядчик (ПрАТ «Юмжормонтаж») доручає, а субпідрядник (ТОВ «Домус Альянс») зобов'язується на свій ризик виконати в порядку та на умовах договору роботи по ремонту вузлів та механізмів портальних кранів. Роботи проводяться поетапно, предмет кожного етапу робіт, його вартість, строки виконання робіт обумовлюються додатковими угодами (п.1 договору).

Строк виконання кожного етапу робіт обумовлюються додатковими угодами, фактичний трок закінчення робіт по окремим об'єктам визначаються датою підписання генпідрядником акта приймання виконаних робіт (пп.2.1, 2.2 п.2 договору).

Загальна вартість робіт орієнтовно складає 960000 грн, з яких ПДВ 160000 грн.

Договір підписано повноважними представниками сторін, а також в ньому зазначено, що ТОВ «Домус Альянс» має індивідуальний податковий номер 52.

04 вересня 2015 року між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Домус Альянс» укладено додаткову угоду до договору субпідряду №159, якою, серед іншого, дійшли згоди в наступному: 1. Генпідрядник доручає, а субпідрядник зобов'язується на свій ризик виконати в порядку та на умовах договору роботи по ремонту вузлів та механізмів портальних кранів в обсягах договірної вартості та кошторису (додаток №1); 2. Строк виконання робіт 75 днів від дати підписання договору; 3. Вартість робіт по додатковій угоді визначена на підставі договірної ціни та кошторису (додаток №1 до додаткової угоди) та становить 251380,80 грн, з яких ПДВ 41896,80 грн.

07 вересня 2015 року між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Домус Альянс» укладено додаткову угоду до договору субпідряду №159, якою, серед іншого, дійшли згоди в наступному: 1. Генпідрядник доручає, а субпідрядник зобов'язується на свій ризик виконати в порядку та на умовах договору роботи по ремонту вузлів та механізмів портальних кранів в обсягах договірної вартості та кошторису (додаток №1); 2. Строк виконання робіт 80 днів від дати підписання договору; 3. Вартість робіт по додатковій угоді визначена на підставі договірної ціни та кошторису (додаток №1 до додаткової угоди) та становить 287899,20 грн, з яких ПДВ 47983,20 грн.

На виконання даного договору суду надано докази на підтвердження надання послуг та фактичного їх отримання позивачем, а саме: акт приймання виконаних будівельних робіт №577 від 21 вересня 2015 року на загальну суму 154669,20 грн, з яких витрати праці робітників-будівельників та загальна кошторисна заробітна плата становить 84873 грн; акт приймання виконаних будівельних робіт №578 від 21 вересня 2015 року на загальну суму 164245,20 грн, з яких витрати праці робітників-будівельників та загальна кошторисна заробітна плата становить 90662 грн; акт приймання виконаних будівельних робіт №1035 від 30 жовтня 2015 року на загальну суму 123654 грн, з яких витрати праці робітників-будівельників та загальна кошторисна заробітна плата становить 68093 грн; акт приймання виконаних будівельних робіт №1036 від 30 жовтня 2015 року на загальну суму 96711,60 грн, з яких витрати праці робітників-будівельників та загальна кошторисна заробітна плата становить 53273 грн; всі первинні документи які належним чином підтверджують здійснення господарських операцій перелічено на стор.26-34 акту перевірки.

Відповідач не має претензій до первинних документів, окрім актів приймання виконаних будівельних робіт, які складені в місті Херсоні та в яких замовником зазначено ПрАТ «Южмормонтаж», а генпідрядником зазначено ТОВ «Домус Альянс».

Втім, з урахуванням змісту договору субпідряду №159 від 02 вересня 2015 року та додаткових угод від 04 вересня 2015 року та від 07 вересня 2015 року, вбачається технічна помилка в зазначенні статусів сторін - замовник, генпідрядник в акті приймання, доказів протилежного сторони суду не надали.

Інших недоліків первинних документів відповідач не знайшов, але врахував здійснення ТОВ «Домус Альянс» численних послуг в період вересень, жовтень 2015 року на території Одеської, Донецької, Київської, Луганської, Львівської, Полтавської, Дніпропетровської областей та в місті Києві. Такий обсяг послуг, на думку перевіряю чого, не дозволяє товариству здійснити всі роботи та послуги через брак працівників - дев'ять осіб та брак матеріально-технічного забезпечення для надання таких послуг, а отже взаємовідносини між позивачем та ТОВ «Домус Альянс» не доведені та є не реальними.

При цьому суд звертає увагу відповідача, що позиція перевіряючого не має жодного належного документального підтвердження з тих підстав, що відсутні будь-які докази не виконання товариством своїх зобов'язань перед контрагентами-покупцями, але такій позиції ГУ ДФС у Херсонській області надала заздалегідь встановленої доказової сили.

11 листопада 2016 року представник відповідача надав витяг з АІС «Податковий блок», в якому зафіксовано анулювання 03 грудня 2015 року свідоцтв платника податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Домус Альянс», проте яким чином така дія пов'язана з взаємовідносинами між позивачем та товариством в вересні та жовтні 2015 року представник не пояснив.

Окремо суд звертає увагу відповідача, що в ході перевірки не встановлювався факт укладання ТОВ «Домус Альянс» цивільно-правових договорів з робітниками-будівельниками або організаціями спроможними надати повний комплекс послуг зумовлених договором субпідряду №159 від 02 вересня 2015 року, доказів протилежного сторони суду не надали.

В свою чергу, відповідачем не було доведено, що позивач та його контрагент при укладанні договору мали умисел на його укладання з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства; намірів їх на ухилення від оподаткування, безтоварність операції, неможливість її вчинення в силу відсутності основних засобів, персоналу, тощо.

Поряд з цим суд акцентує увагу і на тому, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце, та якщо ці дії спрямовані на отримання доходу.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності. Суд не встановив порушення даного принципу в досліджених правовідносинах, а відповідач належними доказами не підтвердив протилежне.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про не підтвердження в судовому процесі доводів відповідача про те, що господарські операції між позивачем та його контрагентом були безтоварними та спрямованими на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

В судовому засіданні представник відповідача зазначила, що єдиною підставою для визначення ПрАТ «Южмормонтаж» грошових зобов'язань з податку на додану вартість є невизнання податковим органом реальності здійснених підприємством та його контрагентом господарських операцій.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Так, наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами, факт яких підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 70 КАС України.

Окремо суд звертає увагу, що відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Суд бере до уваги, що в контексті податкових спорів Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Булвес" АД проти Болгарії» (заява N 3991/03 п.п.57,69,79) зазначає «оскільки компанія-заявник у повному обсязі та вчасно виконала обов'язки з дотримання встановлених Державою - членом Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала засобів для забезпечення виконання податкових зобов'язань постачальником і не знала про невиконання останнім своїх обов'язків, вона могла правомірно очікувати отримання вигоди від застосування одного із основних правил системи оподаткування ПДВ, а саме від визнання права на податковий кредит щодо суми ПДВ, яка була сплачена постачальнику» також в п.69 даного рішення суд відмічає «компанія-заявник не мала абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов'язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов'язку зі сплати ПДВ. Отже, Суд вважає, що незважаючи на повне виконання своїх зобов'язань, компанія-заявник була поставлена у несприятливі умови, так як було незрозуміло чи може вона віднести до податкового кредиту суму ПДВ, сплачену постачальнику у складі придбаних товарів, оскільки визнання чи невизнання права на податковий кредит також залежало від висновків податкових органів, чи своєчасно виконав свої зобов'язання з подання звітності з ПДВ постачальник.» і нарешті в п.79 суд констатує, що «Враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов'язків із декларування ПДВ, неможливості з її сторони забезпечити дотримання постачальником його обов'язків щодо декларування ПДВ і той факт, що не було ніякого шахрайства стосовно системи оподаткування, про яке компанія-заявник знала чи могла знати, Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності. Таким чином, мало місце порушення статті 1 Протоколу N 1».

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідачем не надано суду доказів протиправності дій позивача, як і не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а доводи викладені в запереченнях на адміністративний позов спростовуються наявними в справі матеріалами.

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про неправомірність дій відповідача.

Наведене позбавляє спірні податкові повідомлення-рішення ознак обґрунтованості та правомірності, як наслідок останні підлягають скасуванню.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 15 листопада 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов приватного акціонерного товариства "Южмормонтаж" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.06.2016 року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області № від 30.06.2016 року., яким ПАТ «Южмормонтаж» збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 134821 грн. 50 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на користь приватного акціонерного товариства "Южмормонтаж" () судовий збір у розмірі 2022 (дві тисячі двадцять дві) грн.32 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 21 листопада 2016 р.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 8.3.3.