Справа № 826/426/16
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 листопада 2016 року № 826/426/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Іщука І.О., суддів: Погрібніченка І.М., Шулежка В.П., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру
прозобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, в якому просить зобов'язати Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру виготовити, зареєструвати та видати на її ім'я державний акт на право власності на 57 сотих присадибної земельної ділянки по вул. Бестужева, 20, м.Києва згідно актів від 18.02.2005 р. та 18.03.2005 р.

Позовні вимоги мотивовані відмовою відповідача у виготовленні та реєстрації державного акту на право власності присадибної земельної ділянки по вул. Бестужева, 20, Подільського району м.Києва.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні, оскільки з 01.01.2013 р. державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються.

В судовому засіданні суд за згодою сторін ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про наступне.

В 2003 році ОСОБА_2 і ОСОБА_3, які є співвласниками будинку № АДРЕСА_1, звернулись із заявою до Виконавчого органу Київської міської ради (Головне управління земельних ресурсів) щодо приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Рішенням Київської міської ради № 185-21/1395 від 15.04.2004 р. ОСОБА_2 було передано у власність 43/100 від 0,1 га, а ОСОБА_3 57/100 від 0,1 га земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На виконання вищезазначеного рішення Київської міської ради представником Комунального підприємства Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі 18.02.2005 р. складений акт здачі-приймання перенесених у натуру (на місцевість) меж земельної ділянки, переданої у приватну власність для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Вказаний акт був підписаний ОСОБА_4 та ОСОБА_1, ОСОБА_2 підписувати акт відмовився.

На виконання рішення Київської міської ради № 185-21/1395 від 15.04.2004 р. «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлових будівників, господарських будівель і споруд» та відповідно до заяви гр. ОСОБА_2, ОСОБА_1 представником відділу приватизації Комунального підприємства «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» в присутності суміжних землевласників та землекористувачів було складено акт від 18.03.2005 р. про встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі, який підписаний ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Як вбачається з пояснень позивача, ОСОБА_2 відмовився підписувати вищевказаний акт у зв'язку із чим позивач звернулась до Подільського районного суду м.Києва із позовом.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 23.02.2011 р., яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління земельних ресурсів КМДА про встановлення порядку користування земельною ділянкою та виділ в натурі частини земельної ділянки, позов задоволено частково. Визнано право власності ОСОБА_1 на укладення договору про виготовлення державного акта на право власності на частину присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_1, без згоди та участі іншого співвласника ОСОБА_2 В іншій частині позову відмовлено.

За результатами розгляду звернення позивача до Міністерства юстиції України щодо сприяння у виготовленні та державній реєстрації державного акта про право власності на земельну ділянку, останнім було листом від 19.02.2015 р. № К-997/8.3 повідомлено, що для отримання роз'яснень з порушеного у зверненні питання необхідно звернутися до Держгеокадастру, який згідно із Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. № 15, є центральним органом виконавчої влади, який відповідно до покладених на нього завдань узагальнює практику застосування законодавства з питань, що належать до його компетенції, а також здійснює розгляд звернень громадян, юридичних осіб, органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та надає роз'яснення з питань, що належать до його компетенції.

За результатами розгляду звернення позивача від 12.03.2015 р. стосовно оформлення земельної ділянки, розташованої по вул. Бестужева, 20 у м.Києві, яка передана рішенням Київської міської ради у спільну приватну власність, Держгеокадастр листом від 24.04.2015 р. №К-507/0-1183/6-15 повідомив, що позивач повинен вирішити спір в судовому порядку відповідно до ст. 158 Земельного кодексу України.

Не погоджуючись із відмовою відповідача, позивач звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Відповідно до статті 202 Земельного кодексу України, в редакції станом до 01.01.2013 року державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель.

Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Згідно з пунктом 4 розділу VII. Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Державний земельний кадастр" у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

Відомості про інші об'єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженої та переданої до Державного фонду документації із землеустрою до 01.01.2013 року, підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру на безоплатній основі центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин та його територіальними органами відповідно до їх повноважень.

З 01.01.2013 року набрав чинності Закон України «Про Державний земельний кадастр» від 7 липня 2011 року N 3613-VI (надалі - Закон N 3613-VI).

Відповідно до ст. 1 названого Закону державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону N 3613-VI ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Частиною 2 ст. 7 цього ж Закону визначено повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, до яких належать:

ведення та адміністрування Державного земельного кадастру;

погодження надання висновків за результатами проведення державної експертизи програм і проектів з питань ведення та адміністрування Державного земельного кадастру, матеріалів і документації Державного земельного кадастру;

здійснення підготовки земельно-кадастрової документації;

внесення до Державного земельного кадастру та надання відомостей про землі, розташовані у межах державного кордону України, територій Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, районів, сіл, селищ, міст;

здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні;

ведення поземельних книг та надання витягів із Державного земельного кадастру про земельні ділянки;

організація здійснення на відповідній території робіт із землеустрою та оцінки земель, що проводяться з метою внесення відомостей до Державного земельного кадастру;

розроблення стандартів і технічних регламентів у сфері Державного земельного кадастру відповідно до закону, а також порядків створення та актуалізації картографічних матеріалів, кадастрових класифікаторів, довідників та баз даних;

розроблення форм витягів, інформаційних довідок із Державного земельного кадастру, повідомлень про відмову у наданні відомостей, порядку обліку заяв і запитів про отримання відомостей із Державного земельного кадастру;

створення документів Державного земельного кадастру;

участь у погодженні матеріалів і документації Державного земельного кадастру та в установленому порядку надання відповідних висновків;

затвердження статуту Адміністратора Державного земельного кадастру, здійснення контролю за його діяльністю, призначення його керівника;

організація взаємодії з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, міжнародними організаціями з питань ведення Державного земельного кадастру;

організація робіт з підготовки та підвищення кваліфікації державних кадастрових реєстраторів;

здійснення інших повноважень згідно з цим Законом.

Крім того, повноваження Держгеокадастру визначені Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. N 15, зокрема, п. 3-6 останнього.

Виходячи із аналізу наведених вище положень слід дійти висновку, що повноваженнями щодо видачі свідоцтв про право власності на об'єкти нерухомого майна та/або актів на право власності на земельну ділянку Держгеокадастр не наділений.

Згідно із ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV(надалі - Закон N 1952-IV).

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону організаційну систему державної реєстрації прав становлять:

1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи;

2) суб'єкти державної реєстрації прав:

виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації;

акредитовані суб'єкти.

Держгеокадастр до вказаної системи не входить, а, отже, не є органом, який проводить державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Статтею 27 Закону N 1952-IV визначено підстави для державної реєстрації прав, до яких належить, зокрема, державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону N 3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно із ч. 4 цієї ж статті державний кадастровий реєстратор:

здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей;

перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства;

формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг;

здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні;

присвоює кадастрові номери земельним ділянкам;

надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні;

здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі;

передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення) (ч. 8 цієї статті).

Згідно із ч. ч. 2, 3, 4, 8, 9 ст. 24 Закону N 3613-VI державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою:

особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи;

власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи;

органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин;

оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки;

документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Заява з доданими документами надається заявником особисто чи уповноваженою ним особою або надсилається поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки.

При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначено Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. N 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. N 553).

Виходячи із наведеного слід дійти висновку, що реєстрація прав на земельну ділянку, яка була передана позивачу у власність на підставі рішення Київської міської ради № 185-21/1395 від 15.04.2004 повинна здійснюватися в порядку, передбаченому Законом N 1952-IV. При цьому, з 01.01.2013 р. свідоцтва про право власності на нерухоме майно не видаються, таким документом наразі є Витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги те, що Держгеокадастр не є органом, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а також враховуючи, що з 01.01.2013 р. видачу свідоцтв про право власності на об'єкти нерухомого майна та актів про право власності на земельну ділянку припинено, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача та відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 69- 71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У позові ОСОБА_1 відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.О. Іщук

Судді: І.М.Погрібніченко

В.П.Шулежко