Справа № 804/6267/16
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2016 р. Справа № 804/6267/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддяЛяшко О.Б.,
при секретаріСтавицькому О.В.,
представник позивача представника відповідача Синьогіної Я.В., Філіппової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпропетровської міської ради до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що вважає висновки податкової перевірки хибними, такими, що не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового законодавства, а зазначене податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийняте податковим органом без достатніх на те правових підстав.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Надав заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено, що оскаржуване позивачем рішення винесене в межах повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства України.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Вирішуючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування зазначеного податкового повідомлення-рішення, суд зважає на наступне.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовано нормами Конституції України, Податкового кодексу України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та іншими правовими актами.
Так, відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в розмірі і в порядку, встановленими законом.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Таким чином, господарські операції для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
За відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або лише за умови сплати грошових коштів.
Згідно акту перевірки, проведеною перевіркою встановлено, що протягом перевіряємого періоду КП «Коменергосервіс» в бухгалтерському та податковому обліку відображено взаємовідносини з ТОВ «ДФС-ГРУП» на підставі договорів від 04.03.2015 року №004/15, №005/15, №006/15, №007/15, №008/15, №009/15, №010/15, №011/15, №012/15, №013/15 щодо придбання послуг з відновлення теплоізоляції окремих ділянок тепломережі на загальну суму 211 433,40 грн., в тому числі податок на додану вартість 35 238,9 грн., який віднесено до складу податкового кредиту березня 2015 року.
На підтвердження виконання умов договорів до перевірки надано податкові, видаткові накладні, банківські виписки за поточними рахунками.
Натомість, згідно інформаційних баз ДФС ТОВ «ДФС-ГРУП» знаходиться на обліку ДПІ в Ленінському районі м. Дніпропетровська, основний вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля; аналізом ланцюга постачання ТОВ «ДФС-ГРУП» у березні та квітні 2015 року згідно Єдиного реєстру податкових накладних не встановлено придбання послуг, які були реалізовані КП «Коменергосервіс»; відповідно до поданого звіту 1-ДФ за другий квартал 2015 року, кількість працюючих 13 осіб, 9 з яких було прийнято на роботу 01.06.2015 року; основні засоби відсутні. Відповідно до актів виконаних робіт за квітень 2015 року, наданих до перевірки, середня кількість людино-годин, які були задіяні при виконанні робіт по кожній ділянці, в середньому складає 234. Зважаючи на наявні (протягом перевіряємого періоду) трудові ресурси у кількості 4 осіб (в тому числі директор), та беручи за основу 8-годинний робочий день, на відновлення теплоізоляції однієї робочої ділянки кожним робітником було затрачено майже 59 робочих людино-годин, що у свою чергу дорівнює більше ніж 7 робочих днів. Зважаючи на те, що ремонтуємих ділянок було 10, то кожен робітник мав витратити більше 70 робочих днів на виконання всього обсягу робіт. При цьому, згідно наданих до перевірки документів, роботи були виконані за 1 місяць, що фізично є неможливим.
Крім того, згідно акту перевірки, проведеною перевіркою встановлено, що протягом перевіряємого періоду КП «Коменергосервіс» в бухгалтерському та податковому обліку відображено взаємовідносини з ТОВ «КАПЮЛ» на підставі договорів від 07.04.2015 №31-А/15, №33-И/15, №32-И/15 щодо придбання послуг встановлення та закупівлі ролетів, дверей, а також відновлення асфальтного покриття після капремонтів теплових мереж на загальну суму 85 861,44 грн., в тому числі податок на додану вартість 14 310,24 грн., який віднесено до складу податкового кредиту квітня 2015 року.
На підтвердження виконання умов договорів до перевірки надано податкові, видаткові накладні, банківські виписки за поточними рахунками.
Натомість, згідно інформаційних баз ДФС ТОВ «КАПЮЛ» знаходиться на обліку ДПІ м. Черкасах, основний вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля; аналізом ланцюга постачання ТОВ «КАПЮЛ» у квітні та травні 2015 року згідно Єдиного реєстру податкових накладних встановлено придбання послуг, які були реалізовані КП «Коменергосервіс», у ТОВ «Домус Компані ЛТД», придбання цих послуг ТОВ «Домус Компані ЛТД» не встановлено. Відповідно до поданого звіту 1-ДФ за другий квартал 2015 року, кількість працюючих 1 особа; основні засоби відсутні.
Відповідно до актів виконаних робіт за квітень 2015 року, наданих до перевірки, загальна кількість людино-годин, які були задіяні при виконанні робіт, складає 425. Зважаючи на те, що підприємство має трудові ресурси у кількості 1 особи, то з цього слідує, що 1 робітник виконував роботи з відновлення асфальтобетонного покриття. Беручи за основу 8-годинний робочий день на виконання робіт цим робітником було затрачено більше ніж 53 робочих дні. При цьому згідно наданих до перевірки документів, роботи були виконані за 1 місяць, що є фізично неможливим.
Відповідно до акту виконаних робіт за травень 2015 року були виконані роботи з установки ролет і дверей, які підприємство мало закупити власними силами. Згідно Єдиного реєстру податкових накладних не встановлено придбання ТОВ «Капюл» ролет і дверей за період січень-травень 2015 року, згідно останнього балансу станом на 31.12.2014 року у підприємства відсутні запаси. Вищевказане свідчить про неможливість виконання робіт, вказаних в акті виконаних робіт за травень 2015 року.
Також, в ході проведення перевірки особисто під підпис головному бухгалтеру КП «Коменергосервіс» вручено запити від 05.05.0216 року про надання інформації щодо допуску до робіт на об'єкти, використання товарів (робіт, послуг) у господарській діяльності. У відповідь листами від 23.05.2016 року №580 та від 31.05.2016 року №625 підприємством повідомлено, що кінцевим споживачем послуг, придбаних у ТОВ «ДФС-ГРУП» та ТОВ «Капюл» за період березень-квітень 2015 року, є КП «Коменергосервіс», а допуск на об'єкти для виконання робіт здійснювався згідно договорів. Виходячи з вищенаведеного можливо дійти висновку, що облік допускаємих до робіт людей не вівся, отже, підтвердити реальність здійснення робіт будь-якими особами неможливо.
Разом з тим, позивач стверджує, що КП «Коменергосервіс» зі свого боку виконало всі умови здійснення вказаних господарських операцій, маючи на меті настання реальних господарських наслідків для платника податків, що, в свою чергу, свідчить про відсутність порушень з боку КП «Коменергосервіс».
Позивач зазначає, що під час перевірки та судового розгляду справи позивачем надано первинну документацію підприємства на підтвердження реальності укладання оскаржуваних угод: договори, видаткові та податкові накладні, тощо.
Разом з тим, суд зазначає, що для цілей податкового обліку беруться до уваги насамперед економічні наслідки, створені господарськими операціями, а не особливості оформлення відповідних операцій. При цьому немає значення, яким цивільно-правовим договором опосередковано господарську операцію, а також те, чи визнаний відповідний договір недійсним у судовому порядку. Складені первинні документи не свідчать безпосередньо про реальність укладеної угоди.
Податкові обов'язки визначаються виходячи з реального економічного змісту господарської операції та спрямування її на досягнення певного економічного ефекту. Для з'ясування дійсного економічного змісту господарської операції варто аналізувати кінцевий економічний ефект у вигляді фактичного приросту (зміни вартості) активів, який настав або повинен був настати в результаті здійснення відповідної операції, незалежно від зафіксованих у документах намірів її учасників. З цією метою варто використовувати документальні та інші дані, що свідчать про фактичне отримання тих чи інших активів учасниками операції. Такі дані мають перевагу перед задекларованим документально змістом спірної господарської операції.
Доказами наявності таких обставин можуть бути документи або показання свідків, що свідчать про наявність прямих стосунків між набувачем і виробником або імпортером активу; інформація (у тому числі з відкритих джерел) щодо звичайних умов ділової поведінки на певному ринку; дані, отримані від виробника або перевізника, які засвідчують прямий шлях руху активів від виробника до набувача, без фактичної участі посередників у цьому процесі тощо. Докази, що можуть використовуватися при аналізі реальності операції - дані про існування активу (чи вироблявся, ким і коли), про його рух на шляху до платника податків-набувача (як транспортувався, де зберігався, ким приймався, у тому числі встановлення посадових осіб постачальника і покупця, задіяних у такому процесі), як використовувався далі (чи реалізовувався, чи споживався тощо).
Реальність потребує також з'ясування того факту, чи справді актив отриманий від указаного в первинних документах контрагента. Для цього треба встановлювати, за яких обставин і в який спосіб були налагоджені господарські зв'язки між платником податків та його задекларованим контрагентом, хто персонально брав у цьому участь. Доцільно встановити фактичний альтернативний рух активу у порівнянні із задекларованим.
Також у такому разі варто встановлювати технічну можливість виконання господарської операції із урахуванням фактичних господарських ресурсів постачальника (наявність виробничих потужностей, персоналу тощо) та фактичного змісту операції (чи необхідні спеціальні навички персоналу для її вчинення, чи потрібні для цього власні або залучені засоби, час та спеціальна обстановка тощо).
Згідно положень статі 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Позивачем, натомість, не роз'яснено та не доведено належними доказами (показаннями робітників-свідків) факт та порядок отримання послуг із зазначенням виконавців, за яких обставин і в який спосіб були налагоджені господарські зв'язки між КП «Коменергосервіс» та контрагентами, хто персонально брав у цьому участь тощо.
При цьому, надана первинна документація позивача, за відсутності підтвердження показаннями свідків - виконавців зазначених вище договорів та з урахуванням наданих доказів відповідачем, не є достатнім доказом реальності вказаних господарських операцій та не свідчить про фактичне їх укладення та виконання.
Таким чином, під час судового розгляду справи позивачем не підтверджено належними та достатніми доказами факт отримання послуг від ТОВ «ДФС-ГРУП» та ТОВ «Капюл», а отже й правомірність формування податкового кредиту з податку на додану вартість.
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
У відповідності до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд зазначає, що представником ДПІ в АНД районі м.Дніпропетровська підтверджено нереальність спірних господарських операцій між позивачем та ТОВ «ДФС-ГРУП», ТОВ «Капюл».
У зв'язку з викладеним вище, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні адміністративного позову.
Згідно частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.
Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпропетровської міської ради до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Судові витрати віднести за рахунок позивача.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2016 року.

Суддя О.Б. Ляшко