Справа № 461/4109/16-а
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 р. Справа № 876/8320/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю представників: позивача та третіх осіб Станько Т.Р., відповідача Крупник П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «Юридично-консалтингова група «Юрінком» на постанову Галицького районного суду м. Львова від 13 вересня 2016 року у адміністративній справі №461/4109/16-а за позовом ОСОБА_3 до Департаменту містобудування Львівської міської ради треті особи Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дорошенка 25», Приватне підприємство «Юридично-консалтингова група «Юрінком», ОСОБА_4 про скасування містобудівних умов та обмежень,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Департаменту містобудування Львівської міської ради, треті особи - ТзОВ «Будівельно-інвестиційна група «Прайм» про визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1, виданих Приватному підприємству «Юридично-консультаційна група «ЮРІНКОМ» на реконструкцію з розширенням нежитлових приміщень за рахунок надбудови мансардного поверху та пристосування під офісні приміщення (лист від 10.02.2016 №27).

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 13 вересня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 видані Приватному підприємству «Юридично-консультаційна група «ЮРІНКОМ» на реконструкцію з розширенням нежитлових приміщень за рахунок надбудови мансардного поверху та пристосування під офісні приміщення (лист від 10.02.2016 №27).

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, третьою особою Приватним підприємством «Юридично-консалтингова група «Юрінком» подана апеляційна скарга, в якій вказує на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Зокрема зазначає, про те, що оскаржені містобудівні умови не порушують прав, свобод та інтересів позивача; вказаний спір не належить до адміністративної юрисдикції; відповідно до містобудівних умов «горище» не згадується; приміщення, яке належить апелянту є окремою будівлею. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, представник позивача та третіх осіб проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанов про відмову у задоволенні позову.

Апелянт в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. Позивач є власником кв.АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційною довідкою.

ПП «Юрінком» є власником нежитлових приміщень АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційною довідкою.

10.02.2016 року Управлінням архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради надано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що оскаржувані містобудівні умови та обмеження, видані з порушенням норм чинного законодавства.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», визначені наступні терміни і поняття: допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттекамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення) (п. 2 ст. 1).

Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (п. 6 ст. 1).

Таким чином, оскільки відповідно до п. 2 ст. 1 Закону горище є допоміжним приміщенням, воно належить до приміщень загального користування, а отже є спільним майном багатоквартирного будинку.

Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників (ст.5 Закону ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Відповідно до ч. 3 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Таким чином, горище відноситься до допоміжних приміщень і спільною сумісною власністю усіх співвласників будинку. Влаштування мансардного поверху можливе лише за рахунок використання (приєднання, привласнення) простору горища і зміни огороджувальних конструкцій (перекриття та даху будинку), тобто за рахунок спільного майна. Влаштування мансардного поверху за рахунок спільного майна потребує згоди співвласників. Надання відповідачем дозволу на влаштування мансардного поверху без згоди співвласників порушує їх право власності.

Згідно із ч.1 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об'єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об'єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Пунктом 13 інформаційної картки адміністративної послуги, яку надає департамент містобудування, затвердженої рішенням виконкомом ЛМР від 16.03.2015р. №219 щодо надання містобудівних умов та обмежень, передбачено необхідність подання завіреної нотаріально або директором Львівського комунального підприємства, що обслуговує житловий фонд, згоди всіх власників квартир житлового будинку при розширенні площі приміщень за рахунок простору горища, що перебуває у спільній сумісній власності.

З матеріалів справи, зокрема протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 слідує , що власники всіх квартир у будинку АДРЕСА_1 не надавали своєї згоди на реконструкцію нежитлових приміщень у вказаному будинку.

Згідно висновку №18-16 експертного інженерно-технічного дослідження від 08.08.2016р., нежитлові приміщення (17-1, 17-2, 17-3, 17-4, 17-5, 17-6, 17-7) по АДРЕСА_1, згідно плану першого поверху технічного паспорта на житловий будинок, є частиною багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 та розташовані в правому одноповерховому крилі цього житлового будинку. Горище над вказаними нежитловими приміщеннями є горищем багатоквартирного будинку АДРЕСА_1.

Таким чином, горище згаданого будинку відноситься до допоміжних приміщень і є спільною сумісною власністю усіх співвласників будинку, а оскільки влаштування мансардного поверху можливе лише за рахунок використання простору горища, тобто за рахунок спільного майна, то і згода на те розширення має бути від усіх співвласників будинку.

Що стосується доводів апелянта про порушення юрисдикції адміністративних судів та відсутності порушеного права позивача, то суд апеляційної інстанції вважає такі невірними з огляду на наступне.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 р. містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Відповідно до ст. 29 цього ж Закону містобудівні умови та обмеження належать до основних складових вихідних даних.

Таким чином, у спірних правовідносинах Департамент містобудування Львівської міської ради є суб'єктом владних повноважень, який на основі законодавства видає дозвільний документ на право проектування надбудови, а саме Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1, на підставі яких відбулося проектування об'єкта будівництва - надбудови мансардного поверху над будинком АДРЕСА_1.

Права позивача, як співвласника спільного майна будинку (конструктивних елементів будинку), в даному випадку порушені внаслідок прийняття відповідачем індивідуального правового акту, який надав протиправним намірам третьої особи ПП «ЮКГ «Юрінком» щодо надбудови мансардного поверху видимості законних.

Містобудівні умови та обмеження, які оскаржуються, створюють невизначеність у правовідносинах, оскільки ПП «ЮКГ «Юрінком» вважає, що наявність таких умов свідчить про наявність права на забудову без згоди інших співвласників будинку. Цей спір може бути розв'язаний, а правова невизначеність усунута шляхом встановлення протиправності містобудівних умов та їх скасування.

У п. 10 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 20.05.2013 № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» (в редакції Постанови № 6 від 22.05.2015) зазначено, що виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві належать до публічно-правових відносин, а справи зі спорів, що виникають між суб'єктами цих відносин, є адміністративними.

Покликання скаржника на постанову ВС України від 26.03.2013 р. у справі №21-438а12 не заслуговує на увагу, оскільки наведена у скарзі правова позиція висмикнута зі справи, яка стосувалася оскарження розпорядження Антимонопольного комітету України про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Матеріально-правові відносини у справі, що розглядаються не стосуються економічної конкуренції, а отже позиція ВС України у справі № 21-438а12 не може бути застосована.

Таким чином, як за характером правовідносин, так і за суб'єктами, спір належить до юрисдикції адміністративного суду.

Що стосується доводів апелянта про те, що належні йому нежитлові приміщення знаходяться в одноповерховій окремо стоячій будівлі, то такі є також невірними, оскільки будинок № 25 по вул. Дорошенка у м. Львові складається з трьох будівель, розташованих у формі літери «П», і являє собою єдиний майновий комплекс. Усі квартири та приміщення будинку мають адресу Дорошенка 25. Жодна з будівель будинку не має окремої адреси чи технічної документації.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач не мав права надавати адміністративну послугу «Надання містобудівних умов та обмежень на реконструкцію, реставрацію окремих частин житлових та нежитлових приміщень існуючих багатоквартирних житлових будинків без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані при зміні функції житлового приміщення на нежитлову або при зміні функції нежитлового приміщення на житлову, а також при зміні техніко-економічних показників житлових та нежитлових приміщень (будівель)», оскільки заявником не були надані документи, які свідчать про згоду всіх власників квартир житлового будинку.

Надавши адміністративну послугу без документів, подання яких передбачено Законом та рішенням Львівської міської ради від 16.03.2015 №219, відповідач порушив положення ч. 1 ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Юридично-консалтингова група «Юрінком» - залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 13 вересня 2016 року у адміністративній справі №461/4109/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 28.11.2016р.