Справа № 802/1525/16-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 листопада 2016 р. Справа № 802/1525/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Тетяни Олександрівни

позивача: ОСОБА_1

представників відповідача: Яцентюк Н.В., Козлана О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до: Могилів - Подільської об"єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області

про: скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся фізична особа - підприємець ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Могилів-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області про скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 травня 2016 року Могилів - Подільською ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчаснe сплату єдиного внеску за період з 23.07.2013 року по 19.04.2016 року в розмірі 2063,92 грн. Позивач вважає рішення податкового органу протиправним та просить суд його скасувати.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити адміністративний позов з підстав викладених в позовній заяві, посилаючись на те, що єдиний внесок сплачував постійно, а тому не вбачає підстав для застосування штрафних та фінансових санкцій які визначені в оскаржувану рішенні.

Представники відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечували та просили суд відмовити у задоволенні адміністративного позову посилаючись на те, що рішення про застосування фінансових та штрафних санкцій прийнято відповідно до положень чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши інші в ході розгляду справи докази, суд приходить до переконання, що заявлений позов не може бути задоволений з огляду на таке.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 зареєстрований у Могилів-Подільському міськрайонному управлінні юстиції Вінницької області з 10.04.2006 р. за ідентифікаційним номером НОМЕР_1, перебуває на податковому обліку в органах державної податкової служби з 26.04.2006р. та є платником податку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Могилів-Подільською ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області 18.05.2016 року винесено рішення №, яким до позивача на підставі частини десятої та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування" застосовано штраф у розмірі 1342,45 грн. та нараховано пеню в загальному розмірі 721,47 грн. за несвоєчасне перерахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 23.07.2013 року по 19.04.2016 року

Позивач не погоджуючись із рішенням Могилів - Подільської ОДПІ ГУ ДФС № від 18.052016 року оскаржив його в адміністративному порядку до ДФС України. Державна фіскальна служба України рішенням від 24.06.2016 року за №372/Д/02-32-10-01 залишила без розгляду скаргу ФОП ОСОБА_1 в зв'язку із порушенням законодавчо встановленого 10 денного строку для подання скарги на зазначене рішення.

В подальшому, позивач оскаржив таке рішення до Державної фіскальної служби. Рішенням від 23.08.2016 №8858/Д/99-99-11-02-02-15 скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Одночасно позивач, оскаржуючи рішення Могилів-Подільської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, направляв повідомлення на адресу керівника місцевого податкового органу про оскарження в адміністративному порядку рішення про застосування штрафних санкцій та пені від 18.05.2016 року №.

Оцінюючи правомірність прийняття оскаржуваного рішення, суд виходить з встановлених у ході розгляду справи фактичних обставин та їх узгодженості з діючими нормами Закону України від 08.07.010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон України №2464-VI).

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України №2464-VI єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Виключно Законом України №2464-VI визначається, зокрема, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України №2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Частиною 4 статті 8 Закону України №2464-VI передбачено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 9 Закону України №2464-VI встановлений порядок обчислення і сплати єдиного внеску, зокрема:

- платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй (п. 8 ст. 9);

- днем сплати єдиного внеску вважається у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів (пп. 1 п. 10 ст. 9);

- у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (п. 11 ст. 9).

Частиною 12 статті 9 Закону встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону, недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 13 Закону передбачено, що органи доходів і зборів мають право застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Стаття 25 Закону України №2464-VI визначає заходи впливу та стягнення, зокрема -

- на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 11 ст. 25);

- орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, а саме - накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (п. 2 ч. 11 ст. 25);

- про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску (ч. 14 ст. 25).

В порядку дослідження письмових доказів судом вивчалась інтеграційна картка платника податку ФОП ОСОБА_1 зі сплати єдиного соціального внеску які свідчить про те, що станом на 20.01.2014 року у позивача існувала заборгованість в сумі 796,03 грн., 20.01.2014р. збільшено суму недоїмки в 1194,04 грн. та було сплачено до бюджету 820,66 грн., 22.04.2014 нараховано єдиний внесок в сумі 1267,95 грн., 22.04.2014 р. збільшено суму недоїмки, яка скала 1616,69 грн., 16.05.2014р. зараховано сплату в сумі 422,65 грн., 20.06.2014р. зараховано сплату в сумі 422,65 грн., заборгованість станом на 20.06.14 складала 348,74 грн., 21.07.2014р. нараховано єдиний внесок в сумі 1267,95 грн., 21.07.2014р. збільшено недоїмку в сумі 771,39 грн., 19.08.14 зараховано сплату в сумі 422,65 грн., 20.10.2014 р. зменшено борг по штрафних фінансових санкціях, що склало 678,61 грн., 20.10.14р нараховано єдиний внесок в сумі 1267,95 грн. чим збільшено недоїмку та заборгованість склала 1550,7 грн., станом на 31.10.14 зменшено борг в зв'язку із сплатою до бюджету 5118,87 грн., в результаті чого недоїмка склала 1267,95 грн., та пеня в сумі 305,6 грн., станом на 31.12.14 нараховано 5496,23 грн. та сплачено до бюджету 6141,52 грн., недоїмка - в сумі 456,34 грн. та пеня - в сумі 305,6 грн.

20.01.15 збільшено недоїмку в сумі 1267,95 грн., 20.02.15 р. здійснено сплату на суму 422,65 грн., 20.03.15р. здійснено сплату на суму 422,65 грн., в зв'язку із чим заборгованість зі сплати недоїмки склала - 878,99 грн., 20.04.15 нараховано пеню за несвоєчасну сплату в сумі 38,04 грн., штрафну санкцію в сумі 84,53 грн. та єдиний внесок в сумі 1267,95 грн., 08.06.15р зараховано сплату в сумі 67,18 грн., на кінець звітного періоду 2015 року нараховано до сплати в сумі 5180,89 грн. сплачено 4349,2 грн., недоїмка становить 1301,64 грн.

В результаті здійснення позивачем часткових оплат суми заборгованості та у не повному розмірі станом на 19.04.16 р. за позивачем рахується заборгованість зі сплати ЄВ в розмірі 1299,63 грн.

Крім того, згідно матеріалів справи, зокрема листа Пенсійного Фонду убачається, що станом на 01.10.2013 (а.с.133) заборгованість по ФО складає 796,03грн.

Таким чином, з досліджених матеріалів судом встановлено, що позивачем здійснювалась переважно сплата заборгованості, однак в зв'язку із несвоєчасним здійсненням операцій щодо сплати єдиного внеску контролюючим органом нараховувались штрафні санкції та пеня.

Крім того, ззгідно картки КОР єдиного соціального внеску ФОП ОСОБА_1 вбачається, що суми здійснених позивачем проплат зараховувались за попередні періоди та нараховувались штрафні санкції.

Так, частина 6 статті 25 Закону України визначає, що за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

За приписами ч.13 ст. 25 Закону нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Системний аналіз вищевказаних норм дає можливість зробити висновок, що за несплату та/або несвоєчасне перерахування єдиного внеску, нараховується штрафна санкція та пеня в розмірі 20% та 0,1 % відповідно, яка нараховується до фактичного перерахування коштів. При цьому, часткове погашення боргу здійснюється в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Положення п.1 розділу 5 Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 №765, передбачають, що у разі наявності у платника податкового боргу за податками, зборами територіальні органи Міндоходів зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник, в рахунок погашення боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником.

Крім того, відповідно до досліджених судом доказів убачається, що у позивача була постійна заборгованість, яка у встановлені Законом строки не погашена. Відтак, матеріалами справи спростовані доводи позивача про відсутність у нього заборгованості по єдиному внеску.

Вирішуючи спір, суд зважає на наступне.

06 листопада 2014 року Могилів-Подільською ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області винесено та направлено на адресу ФОП ОСОБА_1 податкову вимогу №Ф-1901 про сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску в сумі 1478,99 грн.

Позивач не погоджуючись із вимогою податкового органу оскаржив її в адміністративному порядку, подавши 25.11.2014 року до начальника Могилів-Подільської ОДПІ скаргу на вищезазначену вимогу зазначивши, що сума переплати по єдиному внеску складає 1315,02 грн. та на момент оскарження вимоги авансовим платежем сплачено за четвертий квартал 600,00 грн.

Могилів-Подільська ОДПІ у визначений законодавством термін, а саме 30-денний строк відповіді на скаргу не надала, а тому позивач посилався на те, що така скарга є повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

В подальшому, 18 листопада 2015 року Могилів-Подільською ОДПІ сформовано та направлено на адресу позивача податкову вимогу №Ф1539-17 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 1301,64 грн.

Позивач також не погоджуючись із податковою вимогою оскаржив її в адміністративному порядку до начальника Могилів-Подільської ОДПІ обгрунтовуючи тим, що 02.06.2015 року штраф в сумі 67,18 грн. за 2013 рік було сплачено, а також в особовому рахунку не було внесено коригування переплати в сумі 1915,02 грн. з врахуванням задоволення скарги від 25.11.2014 року, що призвело до виникнення заборгованості при нарахуванні єдиного внеску за 2014 рік.

Відповідь на скаргу фізична особа - підприємець ОСОБА_1 не отримав.

Позивач згідно мотивів адміністративного позову зазначає, що в зв'язку із не наданням податковим органом відповідей на вищезазначені скарги від 24.11.2014 року та від 18 грудня 2015 року вони є такі, що задоволені, а відтак заборгованість у позивача відсутня.

Однак, суд критично розцінює посилання позивача з огляду на наступне.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09 вересня 2013 року за №452 затверджено Порядок розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу (діючого на момент спірних правовідносин).

Відповідно до п. 2.1, п. 2.2 Розділу ІІ Порядку, у разі якщо скаржник вважає, що орган доходів і зборів у районі, місті (крім міст Києва та Севастополя), районі у місті, об'єднаний чи спеціалізований, неправильно визначив суму недоїмки або прийняв рішення про накладення штрафу та нарахування пені, що суперечить законодавству про загальнообов'язкове державне соціальне страхування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, він має право оскаржити таке рішення у відповідному головному управлінні Міндоходів в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі. Скарга на вимоги та на рішення органів доходів і зборів у районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, об'єднаних чи спеціалізованих, про нарахування пені та накладення штрафу подається відповідно до головних управлінь Міндоходів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі в письмовій формі разом з документами, що підтверджують неправильність рішення. Про подання скарги скаржник зобов'язаний одночасно повідомити територіальний орган доходів і зборів, вимога або рішення якого оскаржується.

Враховуючи вище викладені обставини, первинна скарга щодо неправильного визначення суму недоїмки або прийнятого рішення про накладення штрафу та нарахування пені, має бути подано до відповідного головного управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі.

Натомість, позивач оскаржував вимогу про сплату боргу до начальника Могилів-Подільської ОДПІ, що суперечить положенням Порядку.

Так, відповідачем суду не надано належних доказів про направлення відповіді ФОП ОСОБА_1 на його скарги від 24.11.2014 та 18.12.2015 року. Проте, бездіяльність відповідача щодо неповідомлення заявника про результати розгляду його скарг в даному випадку не оскаржуються.

Відповідно до положень Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом МФУ від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015р. за №508/26953, передбачено, що у разі виявлення фіскальним органом своєчасно не нарахованих та/або несплачених платником сум єдиного внеску такий фіскальний орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Згідно Р. VІІ Інструкції, за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

За приписами п. 2 Р. VІІ Інструкції, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року та надалі, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки, незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

На суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Документи, які є підставою для нарахування пені є документи, що підтверджують суму та дату погашення недоїмки за єдиним внеском, - виписки з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; корінець прибуткового документа про приймання установою банку платежів готівкою; звіт платника щодо нарахування єдиного внеску з від'ємним значенням; відомості або довідка (витяг) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; свідоцтво про смерть фізичної особи.

Розрахунок фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи фіскального органу.

З аналізу вищенаведеного можна зробити висновок, що штрафні санкції та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

В ході судового розгляду судом досліджено облікові картки платника ФОП ОСОБА_1 за період з 01.10.2013 по 30.06.2016 та встановлено наявність несвоєчасної сплати ЄВ до бюджету у даний період.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вєстберга таксі Актіеболаг" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Під час розгляду справи відповідач довів, що оскаржуване рішення є таким, що прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та чинним законодавством України.

Усі інші доводи позивача, на які він посилався під час розгляду справи, в тому числі, щодо неправильного відображення 30.06.2016 в інтеграційній картці платника податків суми нарахованої штрафної санкції та пені у розмірі 2063грн. відповідно до оскаржуваного рішення від 18.05.2016, то суд вважає їх безпідставними та необґрунтованими. При цьому, слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Суд вважає, що рішення Могилів-Подільської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області від 18.05.2016 № про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску відповідає критеріям правомірного рішення, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, відтак відсутні підстави для його скасування.

Відтак, підстави для відшкодування судових витрат відповідно до положень ст. 94 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя./підпис/. Дмитришена Руслана Миколаївна

Згідно з оригіналом:

Суддя:

Секретар: