Справа № 821/1325/16
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/1325/16
16 год. 26 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю.,

за участю:

представника позивача Маєвської І.М.,

представника відповідача Бейліна К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Новокам'янської сільської ради Каховського району Херсонської області до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання протиправними та скасування наказів,

встановив:

Новокам'янська сільська рада Каховського району Херсонської області (далі - сільська рада, позивач) звернулася до адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати накази відповідача від 12.06.2013 року № ХС/:02:008/00000007 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою" та від 19.07.2013 року № ХС/:06:024/00000082 "Про затвердження проекту землеустрою та надання гр. ОСОБА_3 в оренду земельної ділянки". Позовні вимоги, з урахуванням заміни підстави адміністративного позову, обґрунтовані тим, що при наданні відповідачем громадянину земельної ділянки для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Новокам'янської сільради та прийнятті зазначених наказів, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області були порушені вимоги Закону України "Про фермерське господарство", без перевірки обставин та умов, які зазначались у заяві громадянина, обґрунтувань розмірів земельної ділянки з урахуванням наявності трудових та матеріальних ресурсів. При наданні в оренду земельної ділянки відповідач не пересвідчився в дійсності волевиявлення заявника, наявності у нього бажання створити фермерське господарство та спроможності виробляти товарну сільгосппродукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для фермерського господарства.

Представник позивача в судове засідання прибув, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав заявлених в адміністративному позові. Пояснив, що відповідач формально підійшов до надання земельної ділянки в оренду, оскільки процедура створення фермерського господарства гр.-кою ОСОБА_3 була використана для одержання земельної ділянки у власність за спрощеним порядком без процедури земельних торгів, оскільки членами фермерського господарства вже розпочатий процес оформлення у власність орендованої ділянки, що в своє чергу призведе до припинення надходження орендної плати до бюджету сільської ради.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що процедура надання громадянам земельних ділянок державної власності у користування, в тому числі для ведення фермерського господарства, встановлена ст. 123 Земельного кодексу України, вимог якої ГУ Держгеокадастру у Херсонській області при прийнятті наказів повністю додержано. Також вказав, що оспорюванні позивачем накази вичерпали свою дію фактом їх виконання, їх скасування не породжує наслідків для землекористувача земельної ділянки, оскільки у останнього вже виникло право користування на земельну ділянку на підставі правовстановлюючого документа. На думку відповідача, оспорюванні накази не порушують прав, свобод чи інтересів позивача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку представників сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

12.06.2013 ГУ Держгеокадкастру у Херсонській області був прийнятий наказ № ХС/:02:008/00000007 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою", згідно з п. 1 якого гр. ОСОБА_3 був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду строком на 7 років земельної ділянки орієнтовною площею 69,42 га із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення (угіддя - рілля, в т.ч. 57,7 га ріллі зрошувальної) на території Новокам'янської сільської ради Каховського району Херсонської області за межами населених пунктів для ведення фермерського господарства без права забудови.

Підставою зазначеного наказу стала заява ОСОБА_3.(ІНФОРМАЦІЯ_1) від 24.05.2013 до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області з клопотанням про надання дозволу на розробку зазначеного проекту землеустрою.

19.07.2013 ГУ Держгеокадастру у Херсонській області був прийнятий наказ № ХС/:06:024/00000082 "Про затвердження проекту землеустрою та надання гр. ОСОБА_3 в оренду земельної ділянки", згідно п. 1 якого затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 69,4200 га гр. ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства. Відповідно до п.п. 2, 3 вказаного наказу ОСОБА_3 надана в оренду строком на 7 років земельна ділянка площею 69,4200 га для ведення фермерського господарства із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Новокам'янської сільської ради Каховського району Херсонської області, встановлена річна орендна плата в розмірі 3 % від нормативно-грошової оцінки ділянки.

В подальшому відповідачем був укладений з гр.-кою ОСОБА_3 договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендна плата повинна вноситись на рахунок Новокамянської сільської ради Каховського району Херсонської області.

Позивач про існування даних наказів дізнався лише 18.03.16, не погоджується з їх прийняттям, вважає порушеним порядок передачі в оренду ОСОБА_3 земельної ділянки для ведення фермерського господарства без земельних торгів, тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, в якому зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Згідно ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, приписами ст. 123 Земельного кодексу України врегульований загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати інші, ніж установлені цією статтею, матеріали та документи; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу.

Позивач посилається на те, що відносини, пов'язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються крім Земельного кодексу України ще Законом України "Про фермерське господарство", який по відношенню до ЗКУ (загального нормативно-правового акту) є спеціальним нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство", фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про фермерське господарство" можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов'язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов'язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство", в редакції на час виникнення спірних правовідносин, для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Отже, Закон України "Про фермерське господарство" визначає додаткові обов'язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, а саме: в заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства має бути зазначено не лише про бажаний розмір і місце розташування ділянки, але й обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що з урахуванням ст.ст. 1, 7, 8 Закону України "Про фермерське господарство" заява громадянина про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства повинна містити передбачені ч. 1 ст. 7 цього Закону умови і обставини.

Розглядаючи заяву громадянина по суті, орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен дати оцінку обставинам і умовам, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів. Верховним Судом України у постанові від 31.05.2016 року за позовом прокурора Гайворонського району Кіровоградської області до Головного управління Держземагенства у Кіровоградської області, за участю третіх осіб, про визнання недійсними наказів, зазначено, що "за наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. В іншому випадку відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб'єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов'язковою процедурою - без проведення земельних торгів".

В судовому засіданні встановлено, що в заяві гр. ОСОБА_3 від 24.05.13 до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства, немає обґрунтувань розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. Інших доказів того, що під час надання гр.. ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою відповідач перевірив доводи заявника, які мали бути наведені ним на обґрунтування зазначених в клопотанні розмірів земельної ділянки, суду не надано.

Разом з тим, суд вважає, що позивач повинен довести факт порушення оскаржуваними наказами його прав чи охоронюваних законом інтересів. Цей обов'язок випливає зі змісту положень ст.ст. 2, 6 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій, на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Право на судовий захист має особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Із аналізу наведених норм КАС слідує, що право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Обґрунтовуючи порушення спірними наказами інтересів позивача, останній зазначає, що надана відповідачем для ведення фермерського господарства земельна ділянка знаходиться в адміністративних межах Новокам'янської с/р, а згідно з п. 19 ч. 1 ст. 64 та ч. 2 ст. 67 Бюджетного кодексу України податок на майно, складовою якого є, в тому числі, і плата за землю, відноситься до доходів загального фонду місцевих бюджетів та зараховується до бюджетів місцевого самоврядування. Вказує, що орендна плата за передану ОСОБА_3 земельну ділянку є доходом бюджету позивача, яка в разі передачі земельної ділянки на конкурентних засадах могла б бути більшою за встановлену відповідачем.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до чинної на час видання відповідачем оскаржуваних наказів редакції ст. 134 Земельного кодексу України, не підлягали продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

В ході розгляду справи позивачем належними та допустимим доказами не доведено, що права Новокам'янської сільради були порушені прийнятими відповідачем спірними наказами. Посилання представника позивача на порушення цих прав у майбутньому внаслідок одержання членами фермерського господарства земельної ділянки у власність поза процедури земельних торгів, та що дійсне волевиявлення гр.-ки ОСОБА_3 було направлено не на створення фермерського господарства та раціональне використання земельної ділянки, суд не приймає до уваги, оскільки ці доводи носять характер припущення, а не достовірно встановлених фактів. До того ж в компетенцію сільської ради не входить здійснення контролю за дотриманням законності при створенні фермерського господарства, при отриманні цим господарством земельної ділянки та подальшого її використання. Самий лише факт одержання орендної плати за спірну земельну ділянку не дає позивачу повноважень щодо перевірки правомірності надання земельної ділянки в оренду, крім того, доказів неправильності сплати орендної плати або її несплати в належному розмірі до місцевого бюджету позивач не навів.

З урахуванням того, що позивач не довів суду обставин, які б свідчили про порушення оскаржуваними наказами його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, позов задоволенню не підлягає.

Доводи відповідача про те, що дані накази вичерпали свою дію фактом їх виконання і скасування наказів не породжує правових наслідків, суд вважає необґрунтованими, оскільки до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення суб'єктів владних повноважень, як діючі, так і ті, що на момент оскарження є скасованими або є виконаними, в тому числі акти одноразового застосування норм права, дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретних ситуацій, якщо Конституцією України та законами України не передбачений інший порядок їх оскарження.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Судові витрати відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

У задоволені адміністративного позову Новокам'янської сільської ради Каховського району Херсонської області відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 21 листопада 2016 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 6.3