Справа № 202/4634/16-а
Суддя: Волошин Є. В.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/4634/16-а
Провадження № 2-а/202/151/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП у м.Дніпропетровську головного управління національної поліції в Дніпропетровській області Григоренко Антоніни Василівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до інспектора УПП у м.Дніпропетровську головного управління національної поліції в Дніпропетровській області Григоренко Антоніни Василівни, в якому просив суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 975827 від 09.07.2016 року винесену відповідачем, згідно якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позову зазначив, що 09 липня 2016 року, близько 23 години 45 хвилин, позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП за те, що його автомобіль марки LEXUS, державний номер НОМЕР_1, по вул. Барикадна буд.№2, знаходився в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Проте, з вказаним рішенням позивач не погоджується, оскільки він хоч і є власником вищезазначеного транспортного засобу, однак 09 липня 2016 року його автомобілем управляв ОСОБА_3, який і залишив автомобіль в зоні дії відповідного знаку. Під час складання постанови про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 наголошував на винесенні відповідної постанови по відношенню до нього, оскільки автомобіль на цьому місці залишив саме він. Однак постанова про адміністративне правопорушення була винесена на позивача, як на власника автомобіля. Вважає вищезазначену постанову незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права, без урахування фактичних обставин справи та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі в якій позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив у позові відмовити.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 суду пояснив, що ввечері 09 липня 2016 року, керуючи автомобілем марки LEXUS, державний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_1, припаркував його по вул. Барикадна буд.№2. Знак 3.34 «Зупинку заборонено» не бачив. При складанні постанови про адміністративне правопорушення зазначив поліцейському, що саме він припаркував автомобіль в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», однак його зауваження були залишенні поза увагою.

Заслухавши думку сторін, вислухавши свідка, дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволеннюз наступних підстав.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В силу ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що 09 липня 2016 року відносно позивача інспектором УПП в м.Дніпропетровськ ГУНП в Дніпропетровській області Григоренко А.В. була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №975827, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень.

Відповідно до постанови серії ПС2 №975827, 09 липня 2016 року о 23 год.45 хв. в м. Дніпропетровськ вул. Барикадна, 2 водій ОСОБА_1, здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п. 33, 3.34 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене за ч.3ст.122 КУпАП.

Вказане рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було вручене позивачу на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ч. 3 ст. 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 246 КУпА порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не було надано доказів, які б спростовували пояснення та заперечення позивача, викладені у позові та показання свідка.

Згідно відеозапису, який був наданий відповідачем, та який було досліджено у судовому засіданні, вбачається, що при складанні постанови про адміністративне правопорушення позивач зазначав, що він хоч і є власником автомобіля, але у той вечір автомобілем керував його знайомий, якого просив дочекатись та скласти постанову про адміністративне правопорушення саме на нього, однак постанова про адміністративне правопорушення була складена саме на нього.

Враховуючи, що відповідачем не було надано доказів на підставі яких він 09.07.2016 року, о 23:45 годині, на вул. Барикадній, 2, в м. Дніпропетровську, встановив наявність вини у скоєні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП (за обставин викладених у винесеній ним постанові), суд доходить до обґрунтованого висновку про те, що відповідач не виконав свого обов'язку, передбаченого ст. 71 КАС України щодо доказування правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а отже за таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Дії суб'єкта владних повноважень щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності при відсутності належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували наявність чи відсутність події адміністративного правопорушення і винність особи у його вчиненні, не можуть вважатися правомірними та не кореспондуються із принципом презумпції невинуватості, який закріплений у ст. 62 Конституції України.

Також суд враховує пояснення позивача та відповідача про те, що знак 3.34 «Зупинку заборонено», який розташований на вул. Барикадній, 2, в м. Дніпропетровську, закріплений неналежним чином, що дає можливість змінювати напрям його дії.

Основним і первинним предметом доказування справ про адміністративні правопорушення є встановлення уповноваженим органом (посадовою особою) наявності сукупності ознак складу адміністративного правопорушення, у тому числі вини особи в учиненому нею діянні, фактів, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 69-71,159-163,171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора УПП у м.Дніпропетровську головного управління національної поліції в Дніпропетровській області Григоренко Антоніни Василівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 09 липня 2016 року серія ПС2 №975827 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови

Суддя Волошин Є.В.