Справа № 812/1377/16
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 листопада 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1377/16

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Ковальової Т. І.,

за участю

секретаря судового засідання Бутенко К. В.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецького міського відділу ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії про стягнення винагороди за участь в антитерористичній операції,-

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Сєвєродонецького міського відділу ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії про стягнення винагороди за участь в антитерористичній операції.

В обґрунтування позову зазначив, що з 14.01.1994 по 06.11.2015 проходив службу в ОВС України. Згідно наказу Головного управління МВС України у Луганській області №399 о/с від 06.11.2015 був звільнений з органів внутрішніх справ у запас ЗС України, у званні майора міліції.

Згідно довідок про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 19.01.2015 №ВДЗ/1327/А та від 12.08.2015 №ВДЗ/8829/А, позивач у період з 22.07.2014 по 30.09.2014 та у період з 01.10.2014 по 06.11.2015 дійсно безпосередньо брав участь в антитерористичній операції.

Відповідно до довідки №54/17073 від 04.07.2016, за період з жовтня 2014 року по грудень 2014 року не нараховувалась та не перераховувалась винагорода за участь в АТО .

Таким чином, позивачу мали нарахувати та сплатити в 2014 році:

за жовтень - 4 726,35 грн;

за листопад - 5 508,00 грн;

за грудень - 6014,25 грн;

а всього на загальну суму 16 248,60 грн.

З посиланням на вимоги Постанови кабінету міністрів від 04.06.2014 № 158 просив стягнути з відповідача за період з жовтня по грудень 2014 року винагороду за безпосередню участь в антитерористичних операціях у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення у розрахунку на місяць, на загальну суму - 16 248,60 грн.

Позивач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не прибув, просив розглянути справу за його відсутності та надав заперечення, в обґрунтування якого зазначив, що для виплати винагороди були виділені кошти з резервного фонду із зазначенням сум, які виділяються для проведення виплат. Тобто кошти були надані за окремою бюджетною програмою. Відповідно до частини першої статті 48 Бюджетного кодексу України усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду. Наказом АТЦ при СБУ від 13.12.2014 № 98 позивач був включений до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення, у період з 22.07.2014 по 30.09.201, наказом АТЦ при СБУ від 07.06.2015 №158, з 01.10.2014 та наказом АТЦ при СБУ від 17.11.2015 № 321 Позивач був виключений зі складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення, з 07.11.2015. Однак, оскільки зазначений наказ виданий вже по закінченню бюджетного періоду, тому Відповідач був позбавлений можливості зареєструвати кредиторську заборгованість щодо виплати коштів за участь в АТО за спірний період. Також, винагорода за АТО повинна виплачуватись тільки за безпосередню участь, особа перебуваючи у відпустці або на лікарняному не бере безпосередньої участі в АТО та не виконує будь - які задачі пов'язані з проведенням антитерористичної операції.

На підставі вищевикладеного, відповідач просив суд відмовити у позові.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив наступне.

Згідно з пунктом 15 частини першої статті 3 КАС України, публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2 частини другої статті 17 КАС України).

Позивач - ОСОБА_1, з 14.01.1994 по 06.11.2015 проходив службу в ОВС України.

Згідно наказу Головного управління МВС України у Луганській області №399 о/с від 06.11.2015 був звільнений з органів внутрішніх справ у запас ЗС України, за пунктом 64 "з" (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у званні майора міліції(а. с. 9).

Відповідно до довідки від 17.11.2016 №6/2-125 л/к, ОСОБА_1 наказом АТЦ при СБУ від 13.12.2014 № 98 позивач був включений до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення, у період з 22.07.2014 по 30.09.201, наказом АТЦ при СБУ від 07.06.2015 №158, з 01.10.2014.

Наказом АТЦ при СБУ від 17.11.2015 № 321 Позивач був виключений зі складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення, з 07.11.2015 (а. с. 20).

Згідно довідок про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 19.01.2015 № ВДЗ/1327/А та від 12.08.2015 № ВДЗ/8829/А, позивач у період з 22.07.2014 по 30.09.2014 та у період з 01.10.2014 по 06.11.2015 дійсно безпосередньо брав участь в антитерористичній операції.(а. с. 11,12).

З вищенаведеного вбачається, що позивач дійсно брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області.

З інформації, зазначеній в довідці, яка видана ліквідаційною комісією Сєвєродонецького МВ ГУМВС України у Луганській області, судом встановлено, що грошове забезпечення позивача у жовтні 2014 року становить 4 726,35 грн.; у листопаді 2014 року - 5 508,00 грн., у грудні 2014 року - 6 014,25 грн (а. с. 10).

Згідно довідки від 12.09.2016 №54/17257, позивач у період з 01.10.2014 по 31.12.2014 у відпустці не перебував, на лікарняному з 09.12.2014 по 15.12.2014 (а. с. 8).

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 158 "Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету" (далі - Постанова № 158) військовослужбовцям у 2014 році виплачувалась винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 158 за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (не військовослужбовцям) льотного, льотно - підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Пунктом 3 наказу МВС України від 13.12.2007 № 49 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 205/14896, яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, установлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 2 наказу від 23.07.2014 № 719 "Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України" винагорода виплачується за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників), начальників органів внутрішніх справ.

Виходячи зі змісту пункту 2 Постанови № 158 винагорода повинна нараховуватись в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Щодо нарахування та виплати позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за грудень 2014 року, суд не приймає посилання представника відповідача на необхідність виплати винагороди за участь в АТО саме за кількість днів, в яких Позивач приймав участь в антитерористичній операції, оскільки вищезазначені нормативно-правові акти не містять посилань на виплату коштів пропорційно кількості днів, відбутих у відрядженні, проте містять застереження та гарантії згідно з якими сума винагороди не може бути менша за 3000 грн.

З системного аналізу наведених вище правових положень Постанови № 158 та Наказу № 719, з урахуванням змістового навантаження розділових знаків у контексті пункту 2 Постанови № 158, суд дійшов висновку, що спірна винагорода обчислюється у розмірі 100% місячного грошового забезпечення, з розрахунку на місяць. Проте, такий розмір не повинен бути меншим ніж 3000,00 грн. При цьому, враховуючи положення Наказу № 719, обчислення цієї винагороди здійснюється з дня фактичного початку участі в операціях і заходах до дня завершення такої участі, тобто винагорода виплачується військовослужбовцям за відповідні місяці із дня фактичної участі в операціях до дня завершення такої участі.

Суд, критично оцінює посилання Відповідача у запереченнях на видання наказу АТЦ при СБУ від 07.06.2015 № 158 по закінченню бюджетного періоду, чим позбавлено Відповідача у справі можливості зареєструвати кредиторську заборгованість щодо виплати коштів за участь в АТО за спірний період.

Згідно частини першої, другої статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді справи Кечко проти України Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 Бурдов проти Росії).

Таким чином, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Таким чином, відповідачем неправомірно не нараховано та не сплачено позивачу винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за жовтень 2014 року - 4 726,35 грн, за листопад 2014 року - 5 508,00 грн., за грудень 2014 року - 6 014,25 грн., а всього 16 248,60 грн.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за жовтень - грудень 2014 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання про судові витрати не вирішується у зв'язку з їх відсутністю.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сєвєродонецького міського відділу ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії про стягнення винагороди за участь в антитерористичній операції задовольнити.

Стягнути з Сєвєродонецького міського відділу ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії (, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, буд. 16) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: 93405, АДРЕСА_1) винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за жовтень - грудень 2014 в загальному розмірі 16 248,60 грн.(шістнадцять тисяч двісті сорок вісім гривень 60 коп.) , в тому числі за жовтень 2014 року - 4 726,35 грн (чотири тисячі сімсот двадцять шість гривень 35 коп), за листопад 2014 року - 5 508,00 грн (п'ять тисяч п'ятсот вісім гривень 00 коп), за грудень 2014 року - 6 014,25 грн (шість тисяч чотирнадцять гривень 24 коп), з відповідними відрахуваннями установлених законом податків та інших обов'язкових платежів.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Т.І. Ковальова