Справа № 760/16771/16-а
Суддя: Кізюн Л. І.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1454/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Кізюн Л.І., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії протиправними та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з 13 жовтня 2015 року по 03 серпня 2016 року в розмірі 90 відсотків грошового забезпечення (заробітної плати), зазначеного у довідці Генеральної прокуратури України №18-1185зп від 30.08.2016 року, та виплатити грошову різницю за вказаний період. Також просив зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з 03 серпня 2016 року та її виплату без обмеження розмірів, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 відсотків грошового забезпечення (заробітної плати), зазначеного у довідці військової прокуратури Центрального регіону України № 18/56 пф від 01 вересня 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є пенсіонером органів прокуратури України за вислугою років понад 30 років, у зв'язку з чим з жовтня 2007 року одержує пенсію на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 відсотків від його грошового забезпечення (заробітної плати), чинного на час служби на посаді першого заступника військового прокурора Центрального регіону України.

Позивач зазначає, що відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 р. №763 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 р. №505» та від 27.07.2016 р. № 488 «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013» заробітна плата за відповідною посадою двічі підвищувалася.

Частина 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачає здійснення перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. На цій підставі, як вказує позивач, він 01 вересня 2016 року звернувся з письмовою заявою до відповідача про перерахунок йому пенсії за правилами, передбаченими ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», та просив встановити новий розмір пенсії, виходячи з більш високих заробітків, вказаних у довідці Генеральної прокуратури України № 18-1185зп від 30.08.2016 року та довідці військової прокуратури Центрального регіону України № 18/56 пф від 01.09.2016 року, і виплатити різницю між розмірами пенсій за минулий час.

Проте, відповідач Правобережне об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 29.09.2016 року безпідставно відмовило позивачу у перерахунку пенсії, посилаючись на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року за № 213-VIII, яким з 01 червня 2015 року скасовуються норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Позивач вважає такі дії неправомірними та такими, що порушують його права і законні інтереси, а тому змушений звернутися з позовом до суду.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року позовну вимогу ОСОБА_1 про зобов'язання Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії за період до 30 березня 2016 року - залишено без розгляду (а.с. 28-29).

Відповідач надав суду заперечення на позов, вважав його безпідставним і просив у його задоволенні відмовити.

Відповідно до ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з жовтня 2007 року. Розмір пенсії розрахований відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 12577,43 грн. (13718,25 (заробітна плата) * 90% + 282,50 (підвищення учасникам війни (бойових дій) + 40 грн. (доплата учасникам бойових дій).

Згідно постанови Кабінету міністрів України №505 від 31.05.2012 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», затверджено нові схеми посадових окладів працівників бюджетної сфери, зокрема, органів прокуратури, відповідно до яких відбулося підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

05.09.2016 року позивач звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії згідно Закону України «Про прокуратуру» по довідці про заробітну плату від 30.08.2016 року №18-1185зп, станом на 13.10.2015 року, яка видана Генеральною прокуратурою України, та по довідці про заробітну плату від 01.09.2016 року №18/56пф вих. 16, яка видана військовою прокуратурою Центрального регіону України, станом на 03.08.2016 року при звільненні з органів прокуратури.

Відповідач листом від 29.09.2016 року №28889/07 відмовив позивачу у перерахунку пенсії, посилаючись на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VІІІ, мотивуючи своє рішення тим, що відповідно до вищезазначеного нормативного акту з 01.06.2015 року скасовуються норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до деяких законів України, зокрема Закону України «Про прокуратуру». У зв'язку із цим Управління не вбачає законних підстав для здійснення перерахунку позивачу пенсії за вислугу років, на що слід зазначити наступне (а.с. 8).

Як вбачається з ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на час призначення пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно ч.12 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинної на час призначення пенсії) обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

При цьому, при перерахунку позивачу пенсії відповідачем було застосовано ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону від 02.03.2015 року.

Суд вважає, що внесені зміни до Закону України «Про прокуратуру» від 02.03.2015 року повинні застосовуватись до працівників при виході на пенсію після прийняття і вступу в законну силу вищевказаних змін, виходячи з наступного.

Статтею 22 Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, крім того передбачено, що конкретні права та свободи визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинної на час призначення пенсії) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 213-VIII від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини 12, 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року не зазнали.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до відповідача, позивач просив зробити перерахунок пенсії, а тому, відповідач повинен був провести перерахунок, керуючись ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в чинній редакції Закону станом на день виходу позивачем на пенсію).

Отже, посилання відповідача на внесені зімни до положення ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» є необґрунтованими, оскільки Управління застосувало нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності.

Таке застосування норм права суперечить вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав на необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно - правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повинен був перерахувати позивачу пенсію, згідно довідки Генеральної прокуратури України № 18-1185зп від 30.08.2016 року про заробітну плату та довідки про заробітну плату від 01.09.2016 року №18/56пф вих. 16, яка видана військовою прокуратурою Центрального регіону України, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в чинній редакції Закону станом на день виходу позивачем на пенсію, з розрахунку 90% середнього заробітку.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся на перерахунок пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подане ним до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа.

Разом з тим, позивач відповідну заяву про перерахунок пенсії подав лише 05.09.2016 року.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії з 01.09.2016 року згідно довідки Генеральної прокуратури України № 18-1185зп від 30.08.2016 року та довідки про заробітну плату від 01.09.2016 року №18/56пф вих. 16, яка видана військовою прокуратурою Центрального регіону України є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки відповідач діяв в межах своїх повноважень, вимога про визнання дій відповідача протиправними не передбачена ст. 105 КАС України, тому у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача необхідно відмовити.

За таких обставин суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про прокуратуру», ст.ст. 7, 71, 86, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 183-2, 186 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Правобережне об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 01.09.2016 року здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до ч. 12, 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії) в розмірі 90% від розміру його середнього заробітку, зазначеного у довідці Генеральної прокуратури України № 18-1185зп від 30.08.2016 року.

Зобов'язати Правобережне об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 01.09.2016 року здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до ч. 12, 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії) в розмірі 90% від розміру його середнього заробітку, зазначеного у довідці військової прокуратури Центрального регіону України № 18/56пф від 01.09.2016 року.

У решті позовних вимог - відмовити.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Л.І. Кізюн