Справа № 451/737/16-а
Суддя: Мулявка О. В.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №451/737/16-а
Провадження № 2-а/451/20/16
ПОСТАНОВА

іменем України

21 листопада 2016 року

Радехівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Мулявка О.В.

при секретарі судового засідання Крикавської М.М.

з участю представників: позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Головного управління Держпраці у Львівській області Козича В.Л. та Ковальчук І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Радехів справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Курій Ольги Василівни - головного державного інспектора Головного управління Держпраці у Львівській області та до Головного управління Держпраці у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

04 липня 2016 року до суду звернувся ОСОБА_5 із адміністративним позовом, відповідно до вимог якого, просить поновити строк оскарження процесуального рішення відповідача та скасувати Постанову №13-22-138/0277-0061 про накладення на нього адміністративного стягнення відповідно до статті 188-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 13.06.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 27.06.2016 року, за місцем своєї роботи він отримав та ознайомився зі змістом оскаржуваної постанови.

У постанові відповідач зазначив, що не був допущений ТзОВ «Радехівський цукор» для проведення позапланової перевірки дотримання вимог про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, для проведення якої було отримано згоду Державної служби України з питань праця, а підставою для такої слугував лист слідчого відділу поліції.

Із посилання на норми кримінального процесу, вважає, що лист-вимога слідчого про проведення перевірки в межах кримінального провадження, суперечить вимогам КПК України, відповідно не міг слугувати підставою для призначення проведення позапланової перевірки.

Окрім цього, зазначає, що слідчий у своєму листі визначив перелік питань, що необхідно охопити перевіркою.

Зокрема, в основу таких лягли дані, що громадянин ОСОБА_7 перебував у трудових відносинах із ТзОВ «Чортківський цукровий завод» та без будь яких на то підстав, слідчий зазначив, що вказане товариство є структурним підрозділом ТзОВ «Радехівський цукор».

Відповідно, прибувши на перевірку у ТзОВ «Радехівський цукор», інспектор на підставі направлення №576 від 16.05.2016 року, мав намір перевірити дотримання вимог про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування іншим суб'єктом господарювання.

Наведене і слугувало підставою вчинення ОСОБА_5 - позивачем у справі дій, шляхом недопущення інспектора Головного управління Держпраці у Львівській області до перевірки, про що останньому було повідомлено письмово та вручено відповідь такому у цей же день.

Із посиланням на норми матеріального права та процесуального закону, просить поновити йому строк оскарження процесуального рішення і таке скасувати.

Представник позивача, окрім пояснень, викладених його довірителем письмово, надав суду свої обґрунтування та пояснив, що підставою для призначення позапланової перевірки є заява фізичної або юридичної особи про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства про працю. Поряд з цим, управління, як підставу призначення перевірки, зазначили саме лист слідчого Тернопільського ВП ГУНП.

Також, процитувавши зміст листа слідчого зазначає, що фактично відповідач, як підставу призначення перевірки вважає факт наявності у розпорядженні позивача документів, які підтверджують порушення трудового законодавства ТзОВ «Чортківський цукровий завод». Зазначене жодним чином не вказує на порушення вимог трудового законодавства саме ТзОВ «Радехівський цукор».

Наголошує, що рішення відповідача про призначення перевірки було передчасним, оскільки для прийняття такого, представник інспекції мав би звернутися за роз'ясненнями, або до особи, яка надала лист на предмет того, чи є порушення в діях (бездіяльності) ТзОВ «Радехівський цукор», або ж просто звернутися з листом до ТзОВ «Радехівський цукор», аби такі надали роз'яснення, чи дійсно в товариства знаходяться затребувані документи і, чи можуть вони бути надані для проведення перевірки.

Наголошує, що підстав, визначених вимогами чинного законодавства, які б були чітко прописані у листі слідчого про проведення перевірки ТзОВ «Радехівський цукор», не було.

Із-за відсутності у ТзОВ «Радехівський цукор» документів, які би підтверджували порушення вимог трудового законодавства ТзОВ «Чортківський цукровий завод» по відношенню до Кошапи, унеможливлювала і проведення самої перевірки, у зв'язку з чим у повідомлені про відмову на цей факт ТзОВ «Радехівський цукор» послався.

У подальшому, скерувавши до суду заяву із підтриманням вимог, клопотав про завершення слухання справи за відсутності позивача та його повноважного представника (а.с.110).

Курій Ольга Василівна - головний державний інспектор Головного управління Держпраці у Львівській області та відповідач у справі, у судове засідання не з'явилася. Скориставшись наданими їй процесуальними правами та надавши до суду заяву із запереченнями вимог, просила розгляд справи провести без її участі (а.с.27).

Представник Головного управління Держпраці у Львівській області Козич В.Л., надавши суду письмові заперечення (а.с.38-43,82-84), свою позицію виклав аналогічно таким.

Також і повноважний представник Головного управління Держпраці у Львівській області Ковальчук І.О. виклала свої заперечення щодо підстав позову аналогічно, як і її колега. Крім цього зазначила, що у статтю 40 КПК України було внесено зміни, відповідно до яких слідчі позбавлені самостійно вирішувати питання щодо призначення перевірок і наразі дане питання процесуальним законом не врегульовано. Також наголосила, що дії слідчого у встановленому законом порядку заінтересованими особами не оскаржені, а направлення на перевірку - не скасоване. Вважає підстави не допуску до перевірки надуманими, у задоволенні позову просить відмовити.

Вислухавши пояснення представника позивача та заперечення представників відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Із змісту статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання (ст.ст.71,72 КАС України).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинно бути обов'язково з'ясовані серед інших обставин і такі як, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Так, судом встановлено, що на підставі звернення слідчого поліції Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області №4147/9/2-2016 від 20.04.2016 року (а.с.8-9), заступником начальника Головного управління Держпраці у Львівській області прийнято рішення про призначення позапланової перевірки ТзОВ «Радехівський цукор» на предмет додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с.10).

23.05.2016 року генеральний директор ТзОВ «Радехівський цукор» ОСОБА_5, зазначивши у листі №218 від 23.05.2016 року відповідні підстави, відмовив головному державному інспектору у допуску до перевірки (а.с.6-7).

Як результат, 13.06.2016 року винесено постанову №13-22-138/0277-0061, відповідно до якої ОСОБА_5 притягнено до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 1343 гривні за порушення вимог ст.259 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.4-5).

Правові засади проведення перевірок органами Держпраці України (а отже - їх правові підстави, межі повноважень посадових осіб, порядок проведення і документального оформлення) регламентовані нормами Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон №877-V).

Законом №877-V чітко врегульовано випадки та порядок проведення позапланових перевірок.

Зокрема, серед підстав для здійснення позапланових заходів, зазначених у статті 6 цього Закону є, серед іншого, обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав і позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.

Отже, норма про обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав унеможливила звернення третіх осіб (за винятком, якщо такі звертаються в інтересах заявника за його довіреністю) про порушення, що стосуються не їх особисто, і які не віднесені до прав, передбачених Законом.

Окрім того, цією нормою також унеможливлені звернення з проханням провести позапланову перевірку у випадках різного роду особистих конфліктів заявника із суб'єктами господарювання, чи взагалі - спроб перешкоджання бізнесу через адміністративний тиск на бізнес органами державного нагляду (контролю).

Відповідно до цієї норми, факти порушень повинні реально мати місце (як подія правопорушення) і передбачати реальну шкоду, або реальну загрозу настання такої шкоди у випадку не вжиття відповідних державно-владних заходів до порушника.

Тобто, факт порушення роботодавцем вимог законодавства про охорону праці має бути реальним, а не уявним для його застосування у якості правової підстави звернення із заявою про проведення позапланової перевірки.

Піддавши аналізу обставини, викладені у листі слідчого поліції (а.с.8-9) визначається, що за час перебування ОСОБА_7 у трудових відносинах із ТзОВ «Чортківський цукровий завод», роботодавцем стосовно зазначеного вище працівника були допущені певні порушення трудового законодавства.

Поряд з цим, а також всупереч зазначеним у листі переліку питань, які ставилися на вирішення перевіркою, без обґрунтувань в рамках закону, прохання ставилося виділити спеціаліста для проведення перевірки саме ТзОВ «Радехівський цукор».

До призначення проведення позапланової перевірки, службові особи Головного управління Держпраці у Львівській області не здійснили жодних дій з метою уточнення даних, чи дійсно, як зазначив слідчий, ТзОВ «Чортківський цукровий завод» є виробничим підрозділом ТзОВ «Радехівський цукор» та чи знаходяться затребувані документи у ТзОВ «Радехівський цукор».

Зокрема, такі дії мали б полягати у зверненні за роз'ясненнями, або до особи, яка надала лист на предмет того, чи є порушення в діях (бездіяльності) ТзОВ «Радехівський цукор», або ж просто звернутися з листом до ТзОВ «Радехівський цукор», аби такі надали роз'яснення, чи дійсно в товариства знаходяться затребувані документи і, чи можуть вони бути надані для проведення перевірки, або ж шляхом витребування інших документів.

Із врахуванням наведеного, суд вважає, що предмет перевірки не відповідає підставам такої, відповідно рішення про призначення перевірки було передчасним.

Крім цього, щодо дотримання вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення під час винесення оскаржуваної постанови, слід зазначити наступне.

У розумінні вимог ст.268 КупАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечено сторонами, 13.06.2016 року постанова №13-22-138/0277-0061 винесена без участі ОСОБА_5 (а.с.4-5) та клопотання від останнього про відкладення розгляду справи у Головне управління Держпраці у Львівській області, не скеровувалося.

Представником відповідача не доведено суду, що на момент винесення оскаржуваного процесуального рішення у представника Головного управління Держпраці у Львівській області були наявні відомості про своєчасне сповіщення ОСОБА_5, що стосовно нього розглядається справа про адміністративне правопорушення.

Посилання ж представника на зміст інформації, викладеної та розміщеної на аркуші справи 59, із відміткою дати роздруківки - 15.08.2016 року, жодним чином не може слугувати доказом, що на дату винесення постанови у відповідача були наявні дані про належне і своєчасне сповіщення особи.

Приймаючи до уваги наведене, суд приходить до переконання, що розгляд справи про адміністративне правопорушення розглянуто із порушеннями вимог закону, що мало наслідком не роз'яснення прав ОСОБА_5, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що позбавило його права на захист.

Окрім цього, щодо підстав призначення позапланової перевірки та на спростування заперечень представника відповідача, суд зазначає наступне.

У пункті 4 частини 2 статті 40 Кримінального процесуального кодексу України у редакції станом на жовтень 2014 року мало місце положення, яке надавало право слідчому призначати ревізії та перевірки у порядку, встановленому законом.

Відповідно до вимог статті 40 КПК України, у чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції, слідчий органу досудового розслідування, яким є капітан поліції ОСОБА_8 - ініціатор звернення до начальника територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області (а.с.8), зобов'язаний не вчиняти дій, що не входять у коло його повноважень, передбачених цим Кодексом.

У розумінні коментованої статті, із врахуванням змін, внесених до такої на підставі Закону №1697-VII від 14.10.2014 року та вимог Глави 20 і Глави 21 КПК України, суд приходить до переконання, що процесуальний закон не уповноважує слідчого на звернення до установ (організацій) із пропозицією на проведення перевірки.

Згідно ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

У ч.1 ст.7 КПК України законодавець визначив загальні засади кримінального провадження, яким повинні відповідати зміст та форма кримінального провадження та, які розширеному тлумаченню не підлягають.

Слід наголосити, що відповідно вимог ч.3 ст.110 КПК України, рішення слідчого органу досудового розслідування, приймається виключно у формі постанови.

З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що лист службової особи органу досудового розслідування із пропозицією на проведення певних дій, результат яких у подальшому слугуватиме доказом у кримінальному провадженні, поданий в рамках такого, не несе жодних правових наслідків для установ, організацій, підприємств, фізичних осіб тощо.

Узагальнюючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова винесена хоча і уповноваженим органом, однак з порушенням вимог чинного законодавства та без дослідження обставин справи, відповідно позовні вимоги є належно обґрунтованими, а постанова підлягає скасуванню.

Що стосується вимог в частині поновлення строку оскарження постанови, на думку суду, процесуальний строк слід поновити, виходячи з наступного.

Так, згідно ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як зазначає позивач, він дізнався про порушення своїх прав 27.06.2016 року, тобто після отримання копії оскаржуваної постанови за місцем своєї роботи і адміністративний позов подано до суду 04.07.2016 року за вх.№2996 (а.с.2).

Таким чином, суд вважає причину пропуску строку звернення до суду поважною і такою, що не залежала від позивача, а тому поновлює даний процесуальний строк.

Керуючись ст.ст.7-12,71,99-100,160-163,171-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Поновити процесуальний строк звернення до адміністративного суду.

Скасувати Постанову №13-22-138/0277-0061 про накладення адміністративного стягнення відповідно до статті 188-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 13 червня 2016 року.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМулявка О. В.