Справа № 524/167/16-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" листопада 2016 р. м. Київ К/800/11070/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Мороза В.Ф.,

Донця О.Є.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 березня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Управління пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області, в якій просив суд:

визнати протиправними дії (бездіяльність) Управління Пенсійного фонду України

в м. Кременчуці Полтавської області щодо відмови позивачу у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії;

зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області здійснити перерахунок та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, а саме: яка була нарахована та виплачена йому на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 липня 2010 року у справі № 2-2827/2010 з урахуванням постанови Апеляційного суду Полтавської області від 28 лютого 2011 року у справі № 22ц-1887/2011, за період з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2007 року, та починаючи з 22 травня 2008 року, та яка визначається як різниця між розміром пенсії, яка була нарахована та виплачена йому на підставі вказаної постанови суду, та розміром фактично сплаченої пенсії, починаючи з 01 січня 2005 року по день фактичної виплати пенсії.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від

02 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року, позовну заяву залишено без розгляду.

В поданій касаційній скарзі позивач, із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши та обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої і апеляційної інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач у грудні 2015 року звернувся до Пенсійного фонду із заявою про виплату компенсації за порушення строків виплати пенсії.

У відповідь на зазначену заяву відповідач листом від 23 грудня 2015 року повідомив про здійснення в серпні 2011 року доплати до пенсії у розмірі, визначеному в постанові Апеляційного суду Полтавської області від 28 лютого 2011 року у справі

№ 22ц-1887/2011, а також про виплату пенсії в установленому в зазначеному судовому рішенні пенсії до 31 жовтня 2011 року.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_2, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до суду та відсутності підстав для поновлення такого строку.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з такими висновками судів з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з частинами другою-третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За змістом зазначеної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об'єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

У спірних правовідносинах позивач, звернувшись до суду 13 січня 2016 року, ставить питання про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання здійснити розрахунок та виплату йому компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати державної пенсії, яка була нарахована на підставі судового рішення (постанова Апеляційного суду Полтавської області від 28 лютого 2011 року у справі № 22ц-1887/2011). Об'єктом обрахунку такої компенсації позивач визначив різницю між розміром пенсії, яка була нарахована та виплачена йому на підставі вказаної постанови суду, та розміром фактично сплаченої пенсії, починаючи з 01 січня 2005 року по день фактичної виплати пенсії.

У той же час, як вже зазначено, відповідач на виконання вказаного судового рішення здійснив нарахування пенсії позивачу, яка була виплачена в серпні 2011 року. У подальшому виплата пенсії здійснювалася в розмірі, встановленим зазначеним судовим рішенням, до 31 жовтня 2011 року.

Викладені обставини позивачем під час апеляційного оскарження та в касаційній скарзі не заперечувались.

Отже, про можливі порушення з боку відповідача позивач повинен був дізнатись із моменту здійснення відповідних виплат. При цьому судами не встановлено обставин, що унеможливлювали звернення позивача з даним позовом у межах строку звернення до суду.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Доводи касаційної скарги вірних висновків судів не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень не допущено.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 березня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: