Справа № 806/2258/16
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Житомир справа № 806/2258/16

категорія 10.3.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Токаревої М.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила визнати неправомірними дії відповідачів в частині не видачі їй посвідчення особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії А та зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації прийняти від неї необхідні документи для оформлення та видачі їй посвідчення особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії А , зобов'язати Житомирську обласну державну адміністрацію оформити та видати їй посвідчення особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії А. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06.10.2016 їй встановлено 2 група інвалідності по захворюванню пов'язаного із впливом аварії на ЧАЕС, а тому у відповідності до вимог законодавства, вона має право на отримання посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Позивач вважає, що дії відповідачів суперечать вимогам чинного законодавства.

Позивач просив справу розглянути за її відсутності.

Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації направив на адресу суду письмові заперечення у яких просив відмовити у задоволенні позову, справу просив розглянути за його відсутності.

Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні з підстав викладених у письмових запереченнях.

У відповідності до ч.6 ст.128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 1984 року проживала у с. Веселівка Коростенського району, які постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991 були віднесені до зони посиленого радіологічного контролю у зв'язку з чим їй було видано посвідчення потерпілого категорії 4 серії НОМЕР_1.

ОСОБА_1 було встановлено діагноз Лімфома Ходжкіна, змішано-клітинний варіант з ураженням надключичних та підключичних л/вузлів справа, л/вузлів межистіння, який згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС № 38 від 02.02.2016 року, пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС.

Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлено 2 групу інвалідності з 06.10.2016, яка настала внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується відповідною довідкою серії 12ААА №902239 від 06.10.2016.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради щодо видачі їй посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Коростенською РДА листом №02-11/166 від 18.10.2016 були повернуто пакет документів позивача та повідомлено, що Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року № 76-VIII внесено зміни до Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме з ст. 2 виключено зону посиленого радіологічного контролю, що не дає підстав для видачі посвідчення вказаної категорії.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступних мотивів.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтями 11, 14 наведеного Закону визначаються підстави та умови віднесення осіб до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, відповідно ст.11 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов'язкового) і гарантованого добровільного відселення; 2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій; 3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років; 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років; 5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов'язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України; 6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чонобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до ч.5 ст.17 цього Закону.

Згідно п.1 ч.1 статті 14 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: 1). інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Режим та правове визначення територій радіоактивного забруднення регулюється Законом України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII абзац п'ятий частини другої (визначення зони посиленого радіоекологічного контролю) Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", який визначав зони посиленого радіоекологічного контролю, виключений.

Цим же Законом статтю 2 ("Визначення категорії зон радіоактивного забруднених територій") та 23 ("Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4") Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключені, вказані зміни до Закону вступили в силу з 01.01.2015 року.

Отже, позивач у даний час не проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, оскільки такої зони, відповідно до чинного законодавства, - немає, як наслідок посвідчення потерпілого 4 категорії втратило чинність з 01.01.2015 року.

Таким чином, на момент складання експертного висновку Центральної міжвідомчої комісії МОЗ та МНС України від 02.02.2016 №38, огляду в Житомирській обласній МСЕК - 06.10.2016 та звернення із заявами про надання посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії ОСОБА_1 не мала статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Суд вважає помилковими доводи позивача про те, що до неї може бути застосована дія Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, що діяла до 01.01.2015 року. Позивач зазначає, що хвороба, яка в подальшому стала причиною настання інвалідності і яка є пов'язаною з впливом аварії на ЧАЕС, настала ще до змін у законодавство.

Разом з тим, законодавством чітко встановлено право на отримання статусу особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, з фактом встановлення причинного зв'язку інвалідності з наслідками аварії на ЧАЕС, а не з фактом встановлення діагнозу. Оскільки позивачу причинний зв'язок інвалідності з наслідками аварії на ЧАЕС був встановлений Житомирською обласною МСЕК 06.10.2016, тобто після набуття чинності Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-УІІІ, тому на момент огляду МСЕК позивач вже не мала статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи. Оскільки чинним законодавством (ст.12 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи") встановлено, що право на отримання статусу особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, пов'язане саме з фактом встановлення причинного зв'язку інвалідності з наслідками аварії на ЧАЕС, а не з фактом встановлення діагнозу.

Така позиція суду грунтується на правовій позиції ВАС України викладеній в ухвалі від 21.04.2016 у справі №806/4940/15.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає, що у відповідачів відсутні підстави для встановлення позивачу статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі відповідного посвідчення.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, а тому в позові відмовляє.

Керуючись статтями 86, 94, 158-162, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева