Справа № 810/1857/16
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/1857/16

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Справа 810/1857/16

У Х В А Л А

28 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі судді Степанюка А.Г., перевіривши матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Манад» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Манад» до Переяслав-Хмельницької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Яготинського відділення Переяслав-Хмельницької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, визнання незаконним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Манад» (далі – Позивач, ТОВ «Манад») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Переяслав-Хмельницької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі – Відповідач-1, Переяслав-Хмельницька ОДПІ), Яготинського відділення Переяслав-Хмельницької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі – Відповідач-2, Яготинське відділення Переяслав-Хмельницької ОДПІ) про:

- визнання незаконним та скасування наказу Переяслав-Хмельницької ОДПІ від 20.05.2016 року №166 про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки з питань дотримання законодавства достовірності нарахування бюджетного відшкодування ПДВ за березень 2016 року.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16.10.2016 року позов задоволено частково – визнано протиправною бездіяльність відповідачів щодо неподання до органів державної казначейської служби висновку про бюджетне відшкодування 2 993 293,00 грн. та зобов’язано Відповідача-1 подати до органу державної казначейської служби висновок щодо бюджетного відшкодування податку на додану вартість згідно декларації з ПДВ за березень 2016 року у розмірі 2 993 293,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить:

- скасувати оскаржуване рішення в частині: відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу Переяслав-Хмельницької ОДПІ від 20.05.2016 року №166 та зобов’язання Відповідача-1 подати до органу державної казначейської служби висновок щодо бюджетного відшкодування ПДВ згідно декларації з ПДВ за березень 2016 року у розмірі 2 993 293,00 грн.;

- прийняти нове рішення про зобов'язання Переяслав-Хмельницької ОДПІ та Яготинського відділення Переяслав-Хмельницької ОДПІ утриматись від порушення строків бюджетного відшкодування податку на додану вартість, встановлених ст. 200 Податкового кодексу України, та про визнання незаконним та скасування наказу від 20.05.2016 року №166.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд вважає, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам статті 187 КАС України.

При поданні апеляційної скарги Апелянтом не було дотримано вимог ч. 3, ч. 6 ст.187 КАС України, а саме – в апеляційній скарзі не зазначено про бажання або небажання особи брати участь у судовому засіданні, а також не додано до апеляційної скарги документ про сплату судового збору.

Приписами ч. 3 ст. 187 КАС України визначено, що в апеляційній скарзі зазначається, чи бажає особа взяти участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, чи просить суд розглянути справу за її відсутності.

Зі змісту апеляційної інстанції вбачається, що Позивачем даної вимоги ч. 3 ст. 187 КАС України виконано не було.

Положеннями ч. 6 ст. 187 КАС України закріплено, що до апеляційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору

Суд вважає за необхідне зазначити, що правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» (далі – Закон).

Відповідно до положень ст. ст. 3 та 4 названого Закону судовий збір справляється за подання апеляційних скарг на рішення суду в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

З огляду на те, що предметом первісного позову є визнання протиправною бездіяльності суб’єктів владних повноважень та зобов'язання останніх вчинити дії, а також визнання протиправним та скасування рішення органу державної влади, позовні вимоги є вимогами немайнового характеру.

Зі змісту довідки Вищого адміністративного суду України, складеної за результатами аналізу практики застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» вбачається, що, перевіряючи правильність сплати позивачем судового збору та визначаючи кількість вимог немайнового характеру, звернених до суду, необхідно враховувати, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов’язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Отже, з урахуванням наведеного, заявлені у первісному позові вимоги становлять собою 2 немайнові. При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що розмір судового збору обраховується виходячи зі змісту первісного позову, оскільки на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження питання щодо правомірності прийняття судом першої інстанції заяви про зміну позовних вимог не вирішується. Таким чином, оскільки Київським окружним адміністративним судом було розглянуто позовні вимоги, викладені в адміністративному позові, розмір судового збору повинен обраховуватися зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка діяла на момент подання позову до суду першої інстанції, ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою, складала 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Положеннями ч. 1 зазначеної статті передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону у разі коли в позовній заяві об’єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Станом на 01 січня 2016 року приписами Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року № 928-VIII встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1378,00 грн.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідно до положень ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Київського окружного адміністративного суду 3 031,60 грн. (1378 х 2 х 110%).

Однак, всупереч вимог КАС України, Апелянтом до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору, що зафіксовано у складеному уповноваженими працівниками суду акті від 24.11.2016 року №459.

Згідно ч. 3 ст. 189 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 Кодексу, застосовуються правила статті 108 Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Відтак, враховуючи, що Апелянтом не вказано про бажання або небажання особи взяти участь у судовому розгляді справи та до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору, суд приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без руху та надання строків для усунення визначених недоліків шляхом: зазначення про бажання або небажання взяти участь у судовому засіданні; надання документу про сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 108, 187, 189, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Манад» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Манад» до Переяслав-Хмельницької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Яготинського відділення Переяслав-Хмельницької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, визнання незаконним та скасування наказу – залишити без руху.

Надати Апелянту строк для усунення недоліків – десять днів з моменту отримання копії вказаної ухвали.

У разі неусунення недоліків у зазначений вище строк апеляційна скарга буде повернута Апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку у відповідності до ст. 211, 212 КАС України.

Суддя А.Г. Степанюк