Справа № 823/512/16
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року справа № 823/512/16

15 год. 30 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання - Будченко А.Ю.,

за участю представників:

позивача - Казіміренко Я.А.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення адміністративного-господарських санкцій та пені,

встановив:

Черкаське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів подало позов, в якому просить стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 9038 грн 89 коп. адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця інвалідами у 2015 році та 168 грн 02 коп. пені за несвоєчасну сплату зазначених санкцій.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами проведеної управлінням Держпраці у Черкаській області перевірки додержання відповідачем законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що відповідач не виконав норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2015 році, так як при середньообліковій кількості працюючих - 9 осіб жодне робоче місце інвалідом зайняте не було. Загальна сума адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для інвалідів становить 9038 грн 89 коп., які відповідач повинен був самостійно сплатити до 15 квітня 2016 року. У зв'язку з простроченням сплати адміністративно-господарських санкцій з 16 квітня 2016 року відповідачеві нарахована пеня в розмірі 168 грн 02 коп.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просила їх задовольнити.

В письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач просив в його задоволенні відмовити повністю зазначивши при цьому, що з урахуванням кадрових змін, загальна чисельність у ФОП ОСОБА_3 станом на кінець вересня 2015 року становила 14 осіб. Така чисельність штатних працівників зобов'язує роботодавця виконати норматив встановлений частиною 1 статті 19 Закону України "про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні". Таким чином на виконання статей 18, 19 вказаного Закону України відповідач ввів штатну одиницю для забезпечення зайнятості інваліда і відповідно працевлаштував одного інваліда - ОСОБА_4. Враховуючи викладене відповідач виконав норматив встановлений статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" та як з моменту збільшення чисельності штатних працівників у вересні місяці 2015 року з 7 до 14 осіб, створив одне робоче місце для інваліда і ввів його в дію шляхом працевлаштування інваліда за основним місцем роботи, а отже вжив всіх залежних від нього заходів для недопущення порушення прав інвалідів.

Щодо здійснення перевірки управлінням Держпраці у Черкаській області ФОП ОСОБА_3 та виявленого порушення, в частині не виконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2015 році, за результатами якої позивачем нараховано оскаржувані адміністративно-господарські санкції позивач зазначив, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20.05.2016 у справі №823/367/16 скасовано припис № 23-01-64/044-034 від 31.03.2016 управління Держпраці у Черкаській області. Окрім того відповідно до постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.04.2016, у справі № 711/3400/16-п ФОП ОСОБА_3 звільнено від адміністративної відповідальності за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2015 році. Вказаними рішеннями досліджено обставини щодо виконання ФОП ОСОБА_3 нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2015 та встановлено, що відповідач такий норматив виконав.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила з підстав, викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами, є Закон України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21 березня 1991 року № 875-XII (далі - Закон № 875-XII).

Частиною третьою статті 18 Закону № 875-XII визначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи до уваги, що відповідач використовує працю найманих працівників, на нього розповсюджуються вимоги зазначеної статті Закону № 875-XII.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Частиною другою статті 19 Закону № 875-XII передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Згідно частини п'ятої статті 19 Закону № 875-XII виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Судом встановлено, що відповідно до звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) фактично за рік складає 9 осіб, серед них кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" відповідач вказав 1 особу.

Отже позивач виконав норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів, встановлений ст. 19 Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", у кількості, визначеній згідно з частиною 1 цієї статті.

Вказаний факт підтверджується постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.04.2016 у справі № 711/3400/16-п відповідно до якої ОСОБА_3 звільнено від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 188-1 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а провадження по справі закрито. Вказаною постановою суду встановлено, що ФОП ОСОБА_3 виконав норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів, встановлений ст. 19 Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", у кількості, визначеній згідно з ч. 1 цієї статті, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-1 КУпАП України. Зазначена постанова набрала законної сили 06 травня 2016 року.

В постанові Придніпровського районного суду м. Черкаси встановлено, що у вересні 2015 року відбулися кадрові зміни у ФОП ОСОБА_3 шляхом введення додаткових штатних одиниць, в тому числі штатної одиниці для забезпечення зайнятості інваліда. В вересні місяці 2015 року відбувся й добір кадрів, до складу яких увійшов і інвалід. Отже, з урахуванням всіх кадрових змін, загальна чисельність працюючих осіб у ФОП ОСОБА_3 станом на кінець вересня місяця 2015 року становила 14 осіб. Така чисельність штатних працівників зобов'язує роботодавця виконати норматив, встановлений ч.1 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", а саме: "якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця" (фіксований норматив). Таким чином, на виконання статей 18, 19 зазначеного Закону ФОП ОСОБА_3 ввів одну штатну одиницю для забезпечення зайнятості інваліда і відповідно працевлаштував одного інваліда ОСОБА_4, якого прийнято на підставі наказу про прийняття на роботу від 03.09.2015 № 13 та укладеного безстрокового трудового договору від 04.09.2015 за основним місцем роботи з неповним робочим тижнем.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином обставини, встановлені, постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.04.2016 у справі № 711/3400/16-п, яка набрала законної сили 06.05.2016, є обов'язковими при вирішенні справи № 823/512/16 за позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення адміністративного-господарських санкцій та пені.

Окрім того, суд звертає увагу, що постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 20 травня 2016 у справі № 823/367/16, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2016 року, припис управління Держпраці у Черкаській області № 23-01-64/044-034 від 31.03.2016 (на підставі, якого відповідачу нараховані адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для інвалідів становить 9038 грн 89 коп.) визнано протиправним та скасовано.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Гаврилюк

Постанова складена в повному обсязі 25.11.2016.