Справа № 813/1930/16
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 р. Справа № 876/8176/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю представників: позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року у адміністративній справі №813/1930/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Галичфарм» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання незаконними і скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 акціонерне товариство «Галичфарм» звернулося до суду з позовом про визнання незаконними та скасування винесених Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби податкових повідомлень-рішень від 30.05.2016р. №/6722, №/6723, №0/6721.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано винесені Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби податкові повідомлення-рішення від 30.05.2016р. №/6722, від 30.05.2016р. №/6723, від 30.05.2016р. №0/6721. Стягнуто з Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби (ЄДРПОУ-39854629) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Публічного акціонерного товариства «Галичфарм» (ЄДРПОУ-05800293) 2928,31 гривні судового збору.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Зокрема зазначає, що наявність первинних бухгалтерських документів не є безумовною підставою підтвердження реальності господарської операції, оскільки контрагенти позивача не могли реально виконати угоди через відсутність у них економічних можливостей та трудових ресурсів. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Представники позивача проти апеляційної скарги заперечили, просили скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. В період з 12.04.2016 року по 04.05.2016 року відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «Галичфарм» з питань господарських відносин з ОСОБА_5 «Риф» за березень-травень, серпень, листопад 2013 року, лютий 2014 року, з ОСОБА_5 ВТП «Євролізинг» за січень-липень 2013 року, з ОСОБА_5 «Пергам» за грудень 2013 року, з ОСОБА_5 «Техенрегосервіс БК» за липень 2014 року, з ОСОБА_5 «МКД Буд» за вересень, жовтень, грудень 2014 року, з ПП «Добро-Буд» за березень 2013 року, а також документального підтвердження використання у власній господарській діяльності товарів, робіт (послуг) або подальшої реалізації цих товарів, робіт (послуг), та з метою здійснення контролю за дотриманням вимог податкового законодавства за результатами якої 12.05.2016 складено акт № 140/28-06-14-00/05800293.

Податковий орган прийшов висновку, що підприємство в порушення п. 138.2, п.138.4, п. 138.5 п.138 ст. 138, п.138.11.3 п.138.11 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.144.1 ст.144 Податкового кодексу України занизило податок на прибуток на загальну суму 76524 грн., а також відповідач вважає, що в порушення п. 187, п. 198.1, п. 198.3 п. 198.6 ст. 198, п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу позивачем завищено податковий кредит по безтоварних операціях на загальну суму 19072 грн.

У зв'язку з виявленими порушеннями та на підставі акта перевірки позивача № 140/28-06-14-00/05800293 від 12.05.2016 року, відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення: №0/6721 від 30.05.2016 року яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток 113217,50 грн., повідомлення-рішення від 30.05.2016 р. №/6722 згідно котрого збільшено грошове зобовязання з ПДВ на 20436 грн., а також згідно податкового повідомлення-рішення від 30.05.2016 року №/6723 до позивача засновано штрафні санкції по ПДВ на суму 61567 грн.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що податковим органом було зроблено помилкові висновки про безтоварність фінансово-господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а відтак позивачем правомірно сформовано податковий кредит з ПДВ.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у позивача були господарські відносини з ОСОБА_5 «Риф», з ОСОБА_5 ВТП «Євролізинг», з ОСОБА_5 «Пергам», з ОСОБА_5 «Техенрегосервіс БК», з ОСОБА_5 «МКД Буд», та ПП «Добро - Буд».

Висновки податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства базуються на інформації інших податкових органів щодо проведення відповідних зустрічних звірок контрагентів позивача та встановлено здійснення такими контрагентами безтоварних операцій в ланцюгах постачання, а також не представлення жодних доказів.

По взаємовідносинах позивача та ОСОБА_5 «Риф», судом встановлено що відносини між ними були визначені рядом договорів виконання ремонтно-будівельних робіт (послуг): Договір №19/02/13ТГ від 15.02.2013 року, Договір №20/02/13ТГ від 19.02.2013 року, Договір №17/02/13ТГ від 01.03.2013 року, Договір №04/01/03 ТГ від 21.03.2013 року, Договір №10/01/13 ТГ від 25.01.2013 року, Договір №32/03/13 ТГ від 01.03.2013 року, Договір №51/04/13 від 28.03.2013 року, Договір №52/04/13 ТГ від 29.03.2013 року, Договір №28/02/13 ТГ від 27.03.2013 року, Договір №27/02/13 ТГ від 25.03.2013 року, Договір №59/04/13 ТГ від 15.04.2013 року, Договір №11-54 від 26.07.2013 року, Договір №100/0713 ТГ від 26.07.2013 року, Договір №103/07/13 ТГ від 26.07.2013 року, Договір №109/08/13 ТГ від 26.08.2013 року, Договір №80/07/13 ТГ від 21.08.2013 року, Договір №104/07/13 ТГ від 25.07.2013 року, Договір №98/07/13 ТГ від 23.07.2013 року, Договір №159/11/13 ТГ від 21.11.2013 року, Договір №137/10/13 ТГ від 15.10.2013 року, Договір №144/10/13 ТГ від 30.10.2013 року, Договір №146/11/13 ТГ від 11.11.2013 року, Договір №147/11/13 ТГ від 04.11.2013 року, Договір №148/11/13 ТГ від 04.11.2013 року, Договір №158/11/13 ТГ від 20.11.2013 року.

Підтверджуючи факт виконання даних робіт позивач до матеріалів справи долучив локальні кошториси, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ2-в), податкові накладні та виписки з банківських рахунків про здійснення оплати за отримані послуги.

Також в підтвердження реального виконання умов за договорами позивачем до матеріалів справи надано лист-список працівників від 30.05.2013 року №41, котрі безпосередньо виконували роботи та виписки з журналу обліку відвідувачів та видачі разових перепусток».

Судом встановлено, що відносини ПАТ «Галичфарм» з ОСОБА_5 «Пергам» здійснювались на підставі договору підряду №26/07 від 26.07.2013 року згідно котрого останній на замовлення позивача зобовязується виконати роботи та виготовити матеріали, а саме: розміщення інформаційних матеріалів Замовника по ТМ Теоцетам в розділі Дисциркулярна енцефалопатія Метожичних брошур для сімейних лікарів на тему неврологія (15000 примірників); розповсюдження методичних брошур в методичних закладах сімейним лікарям згідно адресної бази, а замовник зобовязується прийняти та оплатити ці роботи.

Факт виконання даного ОСОБА_6 позивач доводить долученою до матеріалів справи податковою накладною №9, актом здачі-прийняття робіт від 31.12.2013 року, банківськими виписками, та наданим зразком Методичної брошури.

По відносинах позивача з ОСОБА_5 «Техенергосервіс БК» судом встановлено, що між ними укладено Договір №66/05/14 ТГ від 15.05.2014 року по виконанню робіт по демонтажу, ремонту і монтажу чавунно-емальованого вакуумного випарного апарату обємом 1250 л.

На підтвердження реальності здійснення господарської операції за даним договором позивач надав суду копію податкової накладної №1 від 18.07.2014 року, банківські виписки, акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в).

Взаємовідносини між позивачем та ОСОБА_5 «МКД Буд» здійснювались на підставі низки укладених ОСОБА_6 предметом котрих були будівельно-ремонтні роботи, а саме: Договір №116/09/14ТГ від 15.09.2014 року, Договір №113/09/14ТГ від 07.10.2014 року, Договір №122/09/14ТГ від 06.10.2014 року, Договір №118/09/14 ТГ від 18.09.2014 року, Договір №128/10/14ТГ від 27.10.2014 року, Договір №134/11/14 ТГ від 06.11.2014 року, Договір №156/12/14 ТГ від 17.12.2014 року, Договір №159/12/14 ТГ від 19.12.2014 року, Договір №153/12/14 ТГ від 16.12.2014 року, Договір №152/12/14 ТГ від 12.12.2014 року, Договір №150/12/14 ТГ від 15.12.2014 року, Договір №141/11/14 ТГ від 21.11.2014 року, Договір №26/11-14 від 26.11.2014 року.

Підтверджуючи реальність виконання даних договорів позивач надав суду платіжні доручення, податкові накладні, технічні завдання, графіки виконання робіт, локальні кошториси, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, актами приймання виконаних будівельних робіт.

Позивачем додатково в підтвердження виконання договорів з ОСОБА_5 «МКД Буд» надано лист №05/09 від 15.09.2014 року в котрому значаться працівники підрядника, що здійснювали роботи за договорами, а також надано копії з журналу обліку відвідувачів та видачі разових перепусток.

Щодо господарських відносин позивача та ПП «Добро Буд» то суд встановив укладення між ними 14.03.2013 року договору №43/03/13 про виконання будівельних робіт.

Факт належного виконання даного договору позивач доводить наданою до перевірки та суду податковою накладною №3 від 22.03.2013 року, платіжним дорученням №2138 від 22.03.2013 року, банківською випискою від 19.04.2013 року, актом приймання виконаних будівельних робіт від 17.04.2013 року (форма КБ-2в).

Окрім цього позивач надав листи зі списками працівників №003 від 20.03.2013 року та №007 від 30.03.2013 року, котрі здійснювали роботи за даним договором. Поруч з тим суду надано копії виписки з журналу обліку відвідувачів та видачі разових перепусток.

Доводи апелянта зводяться до нереальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами за посередництвом залучених останніми субпідрядників, неспроможності контрагентів реально виконати договори ремонтно-будівельних робіт з огляду на відсутність у них економічної бази, відсутності працівників, транспортних засобів, приміщень, відсутності підприємств за юридичною адресою, тощо.

Відповідач покликається на акти про неможливість проведення перевірок контрагентів та іншої узагальненої податкової інформації, а саме: - щодо контрагента ОСОБА_5 «Риф», - акт ДПІ у Шевченківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області від 19.02.2014 року №58/77/13-07-2210/25555791 позапланової перевірки ОСОБА_5 ВТП «Риф»; акт перевірки ДПІ в Печерському районі м. Києва від 08.08.2013 року №728/26-55-22-07/38544090 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Континент профі»; акт перевірки ДПІ в Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 02.04.2014 року №184/26-53-22-01-21-38243615 про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «ОСОБА_7 МЕНЕДЖМЕНТ»; щодо контрагента ОСОБА_5 «Пергам» - акт від 13.10.2014 року №1492/26-59-22-09/30307880 документальної перевірки ОСОБА_5 «Пергам»; щодо контрагента ОСОБА_5 «Техенергосервіс БК» узагальнена податкова інформація ДПІ в Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області від 30.10.2015 року №142/13-05-22-02/33618005; щодо контрагента ПП «Добро Буд» узагальнена податкова інформація ДПІ в Личаківському районі ГУ ДФС у Львівській області від 18.09.2015 року №308/13-06-22-04 щодо ПП «Добро Буд».

Проте, згадані акти про проведення зустрічної звірки не можуть бути покладені в основу висновку акту документальної планової виїзної перевірки, та не можуть свідчити про те, що господарські операції не відбувались.

Згідно пп. 14.1.179 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді.

У відповідності до пп. 14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Як передбачено п. 44.1. ст.44 ПКУ для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення та зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку та інших документів, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Із положень ч. 1, 3 ст. 9 вказаного Закону видно, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відтак, господарські операції повинні підтверджуватися належними первинними документами і лише ті документи, які відповідають зазначеним вище вимогам, можуть бути визнані допустимими засобами доказування відповідної господарської операції.

Долучені до матеріалів справи копії первинних документів за своїм змістом та оформленням в повній мірі підтверджують факт проведених господарських операцій. З досліджених судом договорів, розрахункових документів (банківських виписок), податкових накладних, платіжних доручень, не вбачається їх невідповідності вимогам, встановлених ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та в цілому долучені позивачем докази повністю відображають зміст та перебіг господарських операцій позивача, а також їх вартісні показники.

Щодо фактів порушення контрагентам позивача податкового законодавства, то судом першої інстанції вірно зазначено, що один платник податків не несе і не може нести відповідальності за іншого платника, навіть, якщо вони перебували між собою у господарських взаємовідносинах. В основу акту перевірки позивача лягли акти про неможливість перевірки контрагентів позивача. Відсутність контрагентів за зареєстрованим місцезнаходження також не може бути підставою для встановлення відсутності вчинення дій по операції купівлі-продажу, та наданню/отриманню послуг, та більш того, таке твердження відповідача суд вважає необґрунтованим, оскільки доказом такої відсутності може слугувати запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням, а не акт податкового органу про неможливість проведення зустрічної звірки цього контрагента.

Податковий кодекс України не ставить в залежність право на включення сум сплаченого ПДВ до податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Якщо контрагент позивача не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо контрагента позивача.

Відтак, позивач за жодних умов не повинен нести відповідальності за виконання своїми контрагентами обов'язків платників податків. Платник податку на додану вартість не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням контрагентами вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності та дотримання вимог податкового законодавства.

Чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 31.01.2011 року у справі №21-47а10.

Таким чином при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку, на що звертає увагу у своєму роз'ясненні ВАС України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.

В даному випадку ПАТ «Галичфарм» повного мірою дотримано вимоги чинного законодавства щодо підстав визначення податкового кредиту та моменту виникнення права на податковий кредит, оскільки як договори підряду/надання послуг, так і акти приймання виконаних робіт (форми КБ-2в)/ наданих послуг відповідають вимогам чинного законодавства щодо обовязкових реквізитів та укладені/оформлені з дотриманням істотних умов та встановленої форми, з розцінками, визначеними у відповідності до існуючих на той момент ринкових цін. ОСОБА_6 підряду/надання послуг та не визнані судом не дійсними.

Як передбачено предметами даних ОСОБА_6 підряду, контрагенти, як підрядники виконували зобовязання по здійсненню загально-будівельних, ремонтних робіт, а також робіт по електромонтажу відносно нерухомого майна ПАТ «Галичфарм».

Згідно ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до умов ОСОБА_6 підряду Виконавці самостійно організовували роботи з виконання взятих на себе зобовязань та визначали безпосередніх виконавців робіт та розподіляли обовязки між ними (п.5.10 ОСОБА_6 №26/11-14 від 26.11.14р. з ТОВ «МКД Буд», аналогічні умови містяться в інших договорах підряду).

Також Договорами підряду передбачено, що наступного дня, після підписання договору, «виконавець» надає «замовнику» листа з переліком працівників, які будуть виконувати роботи (із зазначенням їх професії) та особи відповідальної за проведення робіт , охорону праці та пожежну безпеку при проведенні робіт. Таким листом «виконавець» підтверджує, що його працівники мають відповідну кваліфікацію, пройшли навчання, інструктажі, медогляд і не мають застережень до виконання робіт згідно ОСОБА_6. «Виконавець» зобовязується скеровувати для виконання робіт, передбачених цим ОСОБА_6 виключно осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах. Також є наявні умови, що «виконавець» гарантує, що в його розпорядженні знаходится достатня кількість працівників, а також відповідна кількість обладнання, інструментів та інших необхідних засобів, потрібних для належного виконання своїх зобовязань за ОСОБА_6 ( п. 5.1. п.5.2. ОСОБА_6 №26/11-14 від 26.11.14р. з ТОВ «МКД Буд»).

ПАТ «Галичфарм» жодним чином не було відомо, про факти того, що контрагенти згідно поданої звітності форми 1-ДФ показували малу кількість працівників та відсутні будь-які правові підстави, щоб ПАТ «Галичфарм» несло відповідальність за дії Підрядників, а тим більше за дії третіх юридичних осіб, з яким ПАТ «Галичфарм» не мало жодних договірних стосунків.

Крім того, на виконання умов ОСОБА_6 підряду ОСОБА_5 «МКД БУД», ОСОБА_5 «Риф», ПП «Добро-Буд» для допуску їх працівників до обєктів проведення робіт надало ПАТ «Галичфарм» листи з переліком працівників, які мали виконувати роботи із зазначенням їх професій даним працівникам видавались перепустки на територію підприємства та вони реєструвались в «журналі обліку відвідувачів та видачі разових перепусток» ПАТ «Галичфарм». (ОСОБА_5 «МКД Буд» № 05/09 від 15.09.2014р. (по списку 26 працівників); лист ПП «Добро-Буд» №007 від 30.03.2013р. (по списку 42 працівники); лист ПП «Добро-Буд» № 003 від 20.03.2013р. (по списку 15 працівників); лист ОСОБА_5 «РИФ» №41 від 30.05.2013р. (по списку 60 працівників).

У всіх листах підрядники зазначали, що вищевказані особи являються працівниками цих підприємств, отже ПАТ «Галичфарм» було здійснено допуск цих осіб до виконання робіт. Дані роботи фактично виконані та здані по актам приймання виконаних робіт.

Дані листи та журнали були предметом дослідження в суді першої інстанції, а їх копії наявні в матеріалах справи. Враховуючи вказані докази суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що акти про проведення зустрічних звірок, не можуть бути покладені в основу акту документальної перевірки та не можуть свідчити, що господарські операції не відбулись.

Крім того, усі підрядно-будівельні роботи здійснювалися на території ПАТ «Галичфарм», стосовно нерухомого майна, яке є власністю підприємства та використовується безпосередньо у господарській діяльності.

Вищевказані результати робіт належним чином обліковані по бухгалтерському обліку ПАТ «Галичфарм», вартість даних робіт та частину ПДВ віднесено на збільшення вартості основних засобів підприємства, а нараховані амортизаційні нарахування відносились на збільшення вартості виготовленої продукції, а також вартість робіт відносилась на загальновиробничі витрати, що відображено по Дт 91 КтбЗІ, що подальшому також відносились на збільшення вартості виготовленої продукції.

Всі зазначені бухгалтерські операції з посиланням на первинні документи, які стали підставою для їх здійснення описані в акті перевірки та є прямим беззаперечним свідченням зміни в структурі активів та власного капіталу ПАТ «Галичфарм», що повністю спростовує фіктивність (не реальність) господарських операцій, які були предметом перевірки.

Зважаючи на це, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податковим органом було зроблено помилкові висновки про безтоварність фінансово-господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а відтак позивачем правомірно сформовано податковий кредит з ПДВ.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року у адміністративній справі №813/1930/16 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

ОСОБА_8

Повний текст ухвали складено 29.11.2016р.