Справа № 490/6580/16-а
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/512/2016 Справа № 490/6580/16-а
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року

Центральний районний суд міста Миколаєва в складі :

головуючого судді Гуденко О.А.,

при секретарі Гудковій Е.Е.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Миколаєві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. За скоєння адміністративного правопорушення за ст. 152 КУпАП від 15 червня 2016 року. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він не вчиняв самовільних дій по встановленню об'єкта торгівлі, адже мав опис на отримання дозвільних документів, отже мав право здійснювати свою діяльність до отримання відповіді компетентних дозвільних органів. Так, тимчасова споруда розміщена не самовільно, оскільки він подав 04 травня 2016 року заяву про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди, є паспорт прив'язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, який діє.

Також просив в стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 551 грн. 20 коп.

В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги адміністративного позову підтримав, просив скасувати постанову адміністративної комісії і закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача надав письмові заперечення , в яких просили відмовити у задоволенні позову з огляду на винесення оскаржуваної постанови з дотриманням вимог КупАП та після закінчення десяти денного строку після отримання опису щодо отримання дозвільних документів. Звернув увагу суду на те, що позивач неодноразово, майже щомісячно, звертається за отриманням особистого сервітуту для розміщення об'єкту торгівлі, проте кожного разу отримує відмову Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради. Після отримання такої відмови він одразу звертається з новою заявою, продовжуючи здійснювати підприємницьку діяльність. За такого принцип мовчазної згоди з боку компетентних органів місцевого самоврядування не можна застосовувати до дійсних правовідносин сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову/.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06 вересня2005 року № 2807-IV (далі - Закон № 2807) благоустрій населених пунктів - комплекс робіт інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля;

Згідно з ст. 13 Закону № 2807 до об'єктів благоустрою населених пунктів належать: 1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам'ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам'ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону № 2807 на об'єктах благоустроюзабороняється самовільно встановлювати об'єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

Стаття 152 КУпАП передбачає, що порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно пункту 12.2.21 "Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти та порядку в м. Миколаєві (в редакції від 16.05.2013р.) встановлено відповідальність за самовільне встановленні літніх майданчиків, відгороджень, постійної чи тимчасової огорожі, риштування палаток, спеціальних конструкцій зовнішньої реклами , місць торгівлі з лотків, автомобілів, причепів, столиків, візків тощо у невідведених для цього місцях та без наявності відповідного дозволу .

Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 12 травня 2015 року, складеного інспектором ВП ГУНП в Миколаївській області , виявлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 самовільно встановлено тимчасову споруду столики та намети та здійснював продаж фруктами та овочами біля будинку № 54 по вул. Спаській в м. Миколаєві, чим порушив правила та стандарти благоустрою міста , чим здійснив адміністративне правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність відповідно до ст.152 КУпАП.

На підставі вказаного протоколу 08 червня 2016 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Миколаївської міської ради було призначено засідання з розгляду даного протоколу, ня яке був запрошений позивач, для витребовування додаткових доказів та документів щодо отримання ОСОБА_1 відповідних дозволів було направлено запит до Миколаївського міського дозвільного центру. Розгляд адміністративної справи перенесено на 15 червня 2016 року ,що також підтверджується протоколом засідання комісії .

15 червня 2016 року відбувся повторний розгляд справи , на кму встановлено, що протокол про таке саме правопорушення складається другий раз за два місяці, дозвільних документів позивач не надав , на підставі чого винесена постанова № 579-16 у справі про адміністративне правопорушення, якою у відповідності до ст.152 КупАП накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн.

Згідно зі ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умиснаабо необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність,права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Позивач не заперечує, що був присутній і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, і при розгляді справи на засіданні адміністративної комісії.

В свою чергу позивачем надано суду Опис Миколаївського міського дозвільного центру про те, що 04.05.2016 року він звернувся за отриманням рішення щодо укладання договору сервітуту для розміщення пересувної тимчасової споруди .

З наданих представником відповідача запереченнях та доданих документів вбачається, що ФОП ОСОБА_1В, звертався до Центру надання адміністративних послуг з відповідними заявами про встановлення сервітуту 16 лютого, 02 березня, 22 березня, 15 квітня та 04 травня 2016 року. За даними заявами надані відповіді Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 01 березня, 14 березня, 30 березня, 26 квітня , 08 червня 2016 року з яких вбачається, що позивачеві відмовлено в зв'язку з відсутністю планувальної можливості розміщення тимчасової пересувної споруди на зазначеній земельній ділянці (відповідно схеми).

Отже, позивач одразу після отримання відмови звертався знову з такою самою заявою, отримуючи відповідний Опис, тим самим вважаючи, що таким чином він має право продовжувати торгівлю без отримання відповідних дозвільних документів у встановленому законом порядку. При цьому, отримуючи щомісяця відмови , позивач , хибно керуючись зазначеним ним самим принципом Мовчазної згоди продовжував свою торгівельну діяльність, не оскаржуючи таку відмову та не збираючи додаткові документи для отримання позитивної відповіді.

При цьому, позивач посилався на те, що оскільки відповіді на своє звернення не отримав, а тому вважає , що має право здійснювати торгівельну діяльність у раніш визначеному місці, проте попередніх дозволів ( договору сервітуту тощо ) так суду не надав і про таке не зазначав.

Дослідивши протокол та постанову, суд дійшов висновку, що його складено у відповідності до вимог чинного законодавства із зазначенням всіх необхідних відомостей щодо правопорушення позивача.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, належними та допустимими доказами відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, довів наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 11, 69-87, 158-163, 171-2 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду відповідно до положень ст.ст.186-187 КАС України .

Суддя Гуденко О.А.