Справа № 820/3382/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 листопада 2016 р. № 820/3382/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області про визнання протиправними і скасування вимоги та податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - фізична особа - підприємець ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0271702 від 25.05.2015 року та податкові повідомлення-рішення від 08.06.2015 року, №, № винесені Індустріальною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на підставі акту перевірки №2349/20-36-17-02-11/НОМЕР_1 від 25.05.2015 року;

- стягнути з відповідача на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з 13.05.2015 по 22.05.2015 Індустріальною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області проведено перевірку ФОП ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1) з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), результати якої оформлені актом перевірки № 2349/20-36-17-02-11/НОМЕР_1, на підставі якого 25 травня 2015 року прийнята вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-0271702 про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування у сумі 5570,10 грн. та 08.06.2015 року прийняті спірні податкові повідомлення - рішення № , № про донарахування податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 2531,25 грн. (в тому числі за основним платежем - 2025,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 506,25 грн.). Позивач стверджує, що не вчиняв податкових правопорушень, про які згадується в акті перевірки. Викладені в акті судження інспекції є помилковими, не відповідають положенням закону та не узгоджуються з дійсними фактичними обставинами проведених платником податків господарських операцій. ФОП ОСОБА_2 сплачені податки у вірному обсязі. Вказане слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Представник відповідача - Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку передбаченому ст.ст. 33-35 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується особистим підписом представника відповідача у розписці від 04.11.2016 року (а.с. 94).

У письмових запереченнях на позов (а.с. 50-51) відповідач вказав, що викладені в акті № 2349/20-36-17-02-11/НОМЕР_1 від 25.05.2015 року судження контролюючого органу про вчинення платником податків податкових правопорушень є правильними та вірними. Вказані порушення встановлені цілком об'єктивно. На думку контролюючого органу, податкова вимога № Ф -0271702 та податкове повідомлення-рішення від 08.06.2015 року № є правомірними та обґрунтованими. Посилаючись на викладені вище доводи, відповідач просив суд ухвалити рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено, що позивач пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб'єкта господарювання - фізичної особи - підприємець, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (код ЄДРПОУ НОМЕР_1). На обліку як платник податків перебуває в Індустріальній об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області з 09.11.2001 року за № 4629 (а.с.11-14).

Вказані обставини сторонами визнаються, а тому в силу ч. 3 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства не доказуються перед судом.

Індустріальною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (правонаступник Східна ОДПІ) на підставі направлень від 13.05.2015 року № 832,833 виданих Індустріальною ОДПІ Головного управління ДФС у Харківській області, наказу від 12.05.2015 року № 750, згідно із пп. 75.1.3 п. 75.1, ст. 75, п.п. 80.2.7 п. 80.2 ст.80 Податкового кодексу України проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1) з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Результати перевірки оформлені актом від 25.05.2016 року за № 2349/20-36-17-02-11/НОМЕР_1 (а.с.52-56).

У висновках вказаного акту перевірки контролюючим органом відображено порушення позивачем приписів:

- пп. 168.1.1 п. 168. ст. 168 Податкового Кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010р. зі змінами та доповненнями, в частині оподаткування доходів виплачених найманим працівникам, за результатами перевірки встановлено заниження податку на доходи з фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 2025,00 грн.;

- п. 6.2 ст. 6 І., п. 7.1 ст. 7 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого занижено суму єдиного внеску у розмірі 5570,1 грн.

З посиланням на висновки вказаного акту перевірки контролюючим органом прийняті податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування у сумі 5570,10 грн. від 25.05.2015 року № Ф-0271702 (а.с. 60) та податкові повідомлення - рішення від 08.06.2015 року за № про донарахування штрафу в сумі 557 01 грн. та № від 08.06.2015 року про донарахування податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 2531,25 грн. ( в тому числі за основним платежем - 2025,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 506,25 грн.)(а.с.61-62).

Не погодившись із вищезазначеними податковою вимогою про сплату боргу (недоїмки), податковими повідомленнями - рішеннями позивач оскаржив їх до адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпунктів 164.1.1, 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Підпунктами 164.2.1, 164.2.2 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту); суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору.

Згідно з пунктом 164.3 статті 164 Податкового кодексу України при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.

Відповідно до пункту 164.6 статті 164 Податкового кодексу України під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов'язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності.

При нарахуванні доходів у вигляді винагороди за цивільно-правовими договорами за виконання робіт (надання послуг) база оподаткування визначається як нарахована сума такої винагороди, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно з пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом "а" пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України платники податку зобов'язані: вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Відповідно до підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Згідно з пунктом 177.7 статті 177 Податкового кодексу України фізична особа - підприємець вважається податковим агентом працівника - фізичної особи, яка перебуває з нею у трудових, цивільно-правових відносинах, або будь-якої іншої фізичної особи щодо будь-яких оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) на користь такої особи.

Зі змісту зазначених норм можливо дійти до висновку, що фізична особа - підприємець ОСОБА_2, як податковий агент працівників - фізичних осіб, які перебувають з ним у трудових, цивільно-правових відносинах, або будь-якої іншої особи щодо будь-яких оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) на користь такої особи, зобов'язаний нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

При цьому, за приписами підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

З наявного в матеріалах справи акту перевірки від 25.05.2016 № 2379/20-36-17-02-11/НОМЕР_1 стосовно дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) встановлено порушення позивачем, а саме нелегальне використання праці найманого працівника громадянина ОСОБА_3, з яким не укладено трудовий договір і, як наслідок, з виплачених неоформленій найманій фізичній особі доходів не утримано та не сплачено (не перераховано) до бюджету податок на доходи фізичних осіб.

Також, до Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області надійшли письмові пояснення громадянина ОСОБА_3 від 19.05.2015 року в яких зазначено, що гр. ОСОБА_3 працював за наймом водієм вантажного автомобіля у ФОП ОСОБА_2 протягом червня - вересня 2015 року без укладання трудового договору та отримав дохід за період з 01.06.20112 по 01.09.2012 13 500 грн. (4500*3)(а.с.63-64).

Представник позивача у судовому засіданні заперечував щодо того, що у позивача працювали будь-які особи, в тому числі, особи, з якими позивачем не було в установленому законодавством порядку укладено трудові угоди та заперечував проти того, що позивачем виплачувалися доходи будь-яким особам, з якими не укладалися трудові або цивільно-правові угоди.

З матеріалів справи, а саме з пояснювальної записки позивача від 15.05.2015 року вбачається, що підприємницька діяльність ним здійснюється на спрощеній системі. Працю найманих осіб не використовує і громадянин ОСОБА_3 в нього не працював (а.с. 59).

Отже, під час перевірки Індустріальною ОДПІ фактично не виявлено використання позивачем праці найманих працівників без укладення трудових угод чи цивільно-правових договорів з виплатою таким працівникам доходів, доводи відповідача про виплату гр. ОСОБА_3 доходу позивачем без укладення трудових угод чи цивільно-правових договорів ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача та не підтверджені жодними доказами у справі.

Суд також не бере до уваги посилання представника відповідача на розписки написані, згідно пояснень гр. ОСОБА_3 про виплату йому заробітної плати, з огляду на те, що неможливо встановити, що дані документи складені позивачем, а також не містять прямих посилань на факти виплати гр. ОСОБА_3 заробітної плати ФОП ОСОБА_4

Крім того, перевіркою повноти відображення ФОП ОСОБА_2 за період перевірки, встановлено заниження по гр. ОСОБА_3 суми заробітної плати, на яку нараховується єдиний внесок у сумі 5570,1 грн., чим порушено пункти 6.2 ст. 6, п.7.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування".

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є роботодавці фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Абзацом 1 пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" визначено, що для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

При цьому, згідно з частиною 5 статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у відсотках до визначеної абзацом першим пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (за винятком винагороди за цивільно-правовими договорами) відповідно до класів професійного ризику виробництва, до яких віднесено платників єдиного внеску, з урахуванням видів їх економічної діяльності.

Відповідно до частини 7 статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 2, 6 - 8 частини першої статті 4 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині дев'ятій цієї статті), встановлюється у розмірі 3,6 відсотка визначеної пунктом 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Частиною 8 статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Отже, роботодавець, як платник єдиного внеску, зобовязаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати та сплачувати єдиний внесок на суму нарахованої заробітної плати та на суму винагороди фізичним особам за цивільно-правовими договорами.

Разом з тим, Індустріальною ОДПІ не доведено факту нарахування, виплати чи надання позивачем у 2012 році на користь будь-яких осіб, з якими позивачем не укладено трудові угоди або цивільно-правові угоди, заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", іншої винагороди.

Відповідачем не надано доказів використання ФОП ОСОБА_2 у 2012 році праці найманих працівників із виплатою їм доходу на суму13 500,00 грн. без укладення трудових угод чи цивільно-правових договорів, відтак відсутні підстави для нарахування та сплати ФОП ОСОБА_2 за червень - серпень 2012 року єдиного внеску в розмірі 5570,1 грн.

За несплату (неперерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування рішеннями Індустріальною ОДПІ від 08.06.2015 № до позивача застосовано штраф в розмірі 557,01 грн..

Відповідно до пункту 3 частини 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (в редакції чинній до 01.01.2015) орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема, за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Разом з тим, відповідачем не доведено факту порушення позивачем пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та відповідно заниження позивачем у перевіряємому періоді єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у загальній сумі 5570,1 грн. Відтак, штрафні санкції в розмірі 557,01 грн. застосовані до позивача безпідставно та неправомірно.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 08.06.2015 №, №, вимога про сплату боргу від 25.05.2015 №Ф-0271702 винесені Індустріальною ОДПІ без урахування всіх обставин, необхідних для прийняття рішень, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області про визнання протиправними і скасування вимоги та податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0271702 від 25.05.2015 року та податкові повідомлення-рішення № від 08.06.2015 року, № від 08.06.2015 року, винесені Індустріальною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на підставі акту перевірки №2349/20-36-17-02-11/НОМЕР_1 від 25.05.2015 року.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, податковий номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області (61007, м.Харків, вул. Бекетова, буд.1).

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 21 листопада 2016 року.

Суддя О.В. Панченко