Справа № 345/3645/16-а
Суддя: Сухарник І. І.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 345/3645/16-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2016 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд ІваноФранківської області

в складі: головуючого судді Сухарник І.І.

секретаря судового засідання Мостової Ю.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради про стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій, суд

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області, в якому просить визнати бездіяльність відповідача протиправною, зобов'язати його здійснити перерахунок та нарахувати щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на момент проведених виплат, з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є учасником бойових дій та має, відповідно, право на пільги, встановлені законодавством України. Так, згідно із вимогами ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій повинна щорічно до 05 травня виплачуватися разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком. П. 20 Р.ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» була змінена ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме зазначено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Однак, рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 вказаний пункт визнано таким, що не відповідає Конституції України. Водночас, Кабінет Міністрів України у п.п. 2 п. 1 Постанови №141 від 02.03.2016 встановив, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 грн., тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, позивач просить: визнати бездіяльність відповідача щодо нарахування йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік протиправною, зобовязати УСЗН Калуської міської ради здійснити перерахунок та нарахувати щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік відповідно до статті до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням проведених виплат.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник не з"явилися, однак позивач подав до суду заяву, в якій просить поновити строк звернення до суду, оскільки надіявся на правомірність дій відповідача та розрахував на подальші виплати. Просить позов задовільнити, а справу розгляднути його відсутності, позов підтримує.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, однак подала суду письмові заперечення на адміністративний позов, в якому вказує, що позивачу було здійснено виплату разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 за №141 «Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у розмірі 920 грн. Окрім цього, позивач пропустив строк звернення до суду, передбачений ст. 99 КАС України. Так, 13.04.2016р. ОСОБА_1 було здійснено виплату щорічної разової грошової допомоги, а до суду позивач звернувся із позовом про захист своїх прав та інтересів 20.10.2016р., тобто пропустивши шестимісячний строк.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступних підстав:

Згідно світлокопії посвідчення серії МВ № 034775 від 18.08.2015р. ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с. 3).

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Проте, дане положення норми закону визнано неконституційним, згідно з рішенням Конституційного Суду України за № 10-рп/2008 від 22.05.2008.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Право на встановлення у 2016 році розміру разової грошової допомоги до 5 травня КМУ законодавцем не надавалось, а тому при виплаті позивачу даної допомоги, відповідач повинен був керуватися положеннями Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 Основного Закону встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада. Конституція не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами суд приходить до висновку, що при здійсненні позивачу нарахування або перерахунку пенсії застосуванню підлягають положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не постанова КМУ, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно ст. 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Таким чином, обов'язок щодо виплати громадянам щорічної разової грошової допомоги до 5 травня покладений на органи праці та соціального захисту населення. Саме орган праці та соціального захисту населення є тим органом, який безпосередньо відповідає від імені держави щодо забезпечення належних виплат конкретному громадянину, при цьому питання фінансування цих органів не є питаннями громадянина, і не впливають на його права.

Згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України. За умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату грошової допомоги учасникам бойових дій - ветеранам війни це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена пільга. Поряд з цим, у справі "Кечко проти України" Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАСУ, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Враховуючи те, що позивач є учасником бойових дій, він наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня. Наділивши учасників бойових дій зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є ветеранами війни, тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечити соціальний захист ветеранів війни учасників бойових дій.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 надано тлумачення, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Крім того, здійснивши правовий аналіз норм матеріального права Верховний Суд України в постанові від 10 лютого 2016 року (справа №537/5837/14-а ), прийшов до висновку, що при визначенні розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учаснику бойових дій необхідно керуватись частиною п'ятою статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою учаснику бойових дій передбачено щорічно до 5 травня виплату разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, а не постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Керуючись принципом законності та виходячи із визначених у ч. 4 ст. 9 КАСУ загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги ветеранам війни у 2016 році слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року, а Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який має вищу юридичну силу.

Враховуючи вищевикладене, для визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в 2016 році учаснику бойових дій, необхідно керуватись ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою передбачено щорічно до 5 травня виплату разової грошової допомоги у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Згідно світлокопії довідки про отримання (неотримання) допомоги, виданої Управлінням соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області за № 835 від 29.09.2016р., ОСОБА_1 у квітні місяці було призначено та нараховано разову грошову допомогу у розмірі 920 грн. (а.с.4).

Станом на квітень 2016 року, тобто на час виплати позивачу допомоги, діяла як Постанова Кабінету Міністрів України № 141 від 2 березня 2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», якою встановлено виплату разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій 920 гривень так і частина 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», якою встановлено, що до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, при цьому дію цієї норми зупинено не було та іншими Законами, зокрема і Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік», інший порядок її застосування, в частині розміру допомоги, визначено не було.

За таких обставин, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, суд приходить до висновку, що при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме ч. 5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не Постанова Кабінету Міністрів України № 141 від 2 березня 2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акту в ієрархії національного законодавства, що регулює спірні правовідносини, подібні правовідносини (аналогія закону), або за відсутності такого закону - на підставі конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), принципів верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Щодо посилання відповідача на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів суд встановив наступне.

28.11.2016р. ОСОБА_1 подав до суду письмову заяву, в якій просить поновити йому строк звернення до суду. Свою заяву мотивував тим, що він надіявся на правомірність дій Управління соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області та розрахував на подальші виплати.

Завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав, свобод та інтересів осіб. Тобто, обов'язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Відповідно до ч.1 ст. 102 КАС України, пропущений з поважних причин строк, встановлений законом, може бути поновлений.

Суд вважає, посилання позивача на пропущення строку звернення до суду обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що виплативши в квітні 2016 року позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 920 грн. відповідач діяв не у спосіб, що передбачений Законом, а тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись нормами Конституції України, Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 11, 12, 69-71, 86, 102, 158-163,171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк звернення до суду із адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій.

Позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій - задоволити.

Визнати бездіяльність Управління соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області щодо здійснення перерахунку та нарахування ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік - протиправною.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням проведених виплат.

Постанова може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду через Калуський міськрайонний суд протягом 10-ти днів з часу отримання копії постанови.

Головуючий: