Справа № 826/27059/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22 листопада 2016 року 14 год. 50 хв. № 826/27059/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 11 вересня 2015 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (далі - оскаржуване рішення).

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийняте відповідачем на підставі висновків акту перевірки, які не відповідають фактичним обставинам.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

Під час переходу до розгляду справи по суті представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та наданих на його обґрунтування доказах, а представник відповідача не визнав позов та просив відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

У відповідному судовому засіданні представниками сторін заявлено письмове клопотання про подальший розгляд та вирішення справи за їх відсутності, у порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи доказами.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем проведено перевірку позивача, за результатами якої 11 вересня 2015 року складено акт №24591/26-52-17-01 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки дотримання вимог законодавства з питань повноти нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період із 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року позивачем, згідно з висновками якого, позивачем:

- завищено валові витрати та занижено чистого доходу у 2013 році у загальному розмірі 105950,00 грн. та не перераховано до бюджету податку з доходів фізичних осіб у розмірі 17046,76 грн., за 2014 рік позивачем занижено дохід на суму 110600,00 грн. та не перераховано до бюджету податку з доходів фізичних осіб у розмірі 149082,30 грн. Донараховано податку з доходів фізичних осіб за перевіряємий період у розмірі 166129,06 грн.;

- не перераховано до бюджету єдиний внесок у загальному розмірі 129587,16 грн.: за 2013 рік - 43367,40 грн.; 2014 рік - 86219,76 грн. Донараховано єдиного внеску на загальну суму 129587,16 грн.

На підставі акту перевірки, 11 вересня 2015 року відповідачем прийнято оскаржуване рішення, яким позивачу донараховано 129587,16 грн. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

В акті перевірки відображено, що перевірку проведено на підставі наказу від 27 липня 2015 року №942. У той же час, до письмових заперечень проти позову представником відповідача долучено копію наказу від 27 серпня 2015 року №942, зі змісту якого вбачається, що проведення перевірки позивача призначено із 31 серпня 2015 року тривалістю п'ять робочих днів. Проведення перевірки призначено на підставі пп. 78.1.1, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (далі - ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пп. 78.1.1, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин:

78.1.1. за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту;

78.1.4. виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Як вбачається з викладеного, перевірку позивача призначено на підставі пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України - у зв'язку із ненаданням позивачем у встановлений строк документів на письмовий запит позивача, а також на підставі пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України.

Зважаючи на викладене, суд зазначає, що у матеріалах справи міститься копія письмового запиту відповідача, адресованого позивачу, який датовано 02 вересня 2015 року, тобто датою, яка є пізнішою від дати оформлення наказу на перевірку (станом на 02 вересня 2015 року перевірка позивача вже проводилася). Доказів, які б свідчили про складання відповідачем інших письмових запитів (до моменту оформлення наказу), адресованих позивачу, представником відповідача суду не надано.

Згідно з п. 78.4 ст. 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до п.п. 79.1, 79.2 ст. 79 ПК України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Виходячи із системного аналізу вищезазначених норм вбачається, що перевірка платника податків проводиться виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, а право на проведення такої перевірки надається лише за умови повідомлення платника податку про таку перевірку та вручення копії наказу про проведення перевірки.

Суд зазначає, що копію наказу та повідомлення про проведення перевірки позивачу направлено рекомендованим листом із повідомленням про вручення 27 серпня 2015 року та отримано особисто позивачем 07 вересня 2015 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Тобто, відповідачем не дотримано норми ПК України, так як на день, коли розпочато проведення перевірки, позивача не повідомлено про проведення перевірки, оскільки про її проведення позивачу стало відомо тільки 07 вересня 2015 року після отримання поштового відправлення

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем при призначенні перевірки допущено порушення норм законодавства, чинного на час призначення перевірки. Суд приймає до уваги, що норми ПК України не містять застереження, що факт отримання платником податків відповідного наказу та відповідного повідомлення є необхідною передумовою виникнення права на проведення невиїзної перевірки, однак, внаслідок несвоєчасного повідомлення позивача про призначення та початок проведення перевірки її позбавлено можливості надати свої пояснення та заперечення з приводу виявлених у ході такої перевірки порушень в результаті несвоєчасного ознайомлення про факт проведення цієї перевірки, тобто порушення відповідачем норм законодавства має прямим наслідком порушення прав та інтересів позивача як платника податків.

Твердження позивача про порушення контролюючим органом строку направлення на адресу позивача рішення, прийнятого за результатами розгляду скарги позивача, суд вважає обґрунтованими, так як рішення про залишення скарги без розгляду прийняте 30 жовтня 2015 року. Позивач у позові зазначила, що отримала таке рішення 04 листопада 2015 року.

Згідно з п. 56.8 ст. 56 ПК України, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Враховуючи викладене та зважаючи на дату отримання відповідачем скарги (02 жовтня 2015 року) і дату прийняття рішення про залишення скарги без розгляду (30 жовтня 2015 року) суд з великою вірогідністю припускає (оскільки представниками сторін не надано доказів, на підставі яких суд міг би встановити дату направлення відповідачем на адресу позивача копії рішення про залишення скарги без розгляду), що таке рішення відповідачем направлено на адресу позивача дійсно із пропущенням встановленого п. 56.8 ст. 56 ПК України строку (саме рішення прийнято у строк понад 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги).

Викладені обставини, за переконанням суду, свідчать про порушення відповідачем прав та інтересів позивача як платника податків.

Стосовно донарахування позивачу єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, суд зазначає наступне.

У перевіряємому періоді позивачем обрано загальну систему оподаткування обліку та звітності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Тобто, єдиний внесок повинен розраховуватися у відповідному відсотковому розмірі від суми доходу (прибутку), отриманого від діяльності фізичної особи-підприємця, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що відповідачем у ході проведення перевірки встановлено заниження позивачем чистого доходу у 2013-2014 роках, внаслідок чого відповідачем донараховано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 166129,06 грн. У результаті викладеного також донараховано єдиний внесок у розмірі 129587,16 грн.

Суд зазначає, що фактичне збільшення відповідачем чистого доходу позивача не є предметом даного спору. Сума донарахованого єдиного внеску нарахована із суми доходу, у даному випадку із незадекларованої позивачем суми доходу, яка, як вже зазначено, не оскаржується у межах даної справи. Крім того, у суду відсутні докази прийняття відповідачем відповідного рішення щодо такої суми, інформація щодо його оскарження чи узгодження визначеної відповідачем суми.

Таким чином, підсумовуючи все вище викладене та зважаючи на закріплену нормами ПК України презумпцію правомірності рішень платника податку, суд приходить до висновку про протиправність прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, та, як наслідок, необхідність його скасування.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та обставин суд прийшов до висновку, що позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити позов повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 11 вересня 2015 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

3. Присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1) здійснений нею судовий збір у розмірі 1295,89 грн. (одна тисяча двісті дев'яносто п'ять гривень вісімдесят девять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві ().

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин