Справа № 815/5305/16
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5305/16
УХВАЛА

21 листопада 2016 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Рудченко О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича про визнання протиправною бездіяльності, та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича щодо не включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в Публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський", згідно Договору банківського вкладу (депозиту) "Перше знайомство" №980-016-000250660 від 23.05.2016р. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Так, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, 11.05.2016р. між Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" (Банк) та ОСОБА_1 (Клієнт) укладено Договір банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний» №980-016-000003608, відповідно до п.1 якого Банк по ініціативі Клієнта відкриває Клієнту на його ім»я поточний рахунок НОМЕР_1 в гривні для зберігання грошей Клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього Договору та розпоряджень Клієнта, а Клієнт зобов'язується оплачувати послуги Банку.

На виконання умов вищеозначеного Договору банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний» №980-016-000003608 від 11.05.2016р., ОСОБА_3 на рахунок ПАТ "Банк Михайлівський" внесено грошові кошти у сумі 35000грн., про що свідчить наявна у матеріалах справи копія банківської квитанції від 11.05.2016р. №1905086.

23.05.2016р. між Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" (Банк) та ОСОБА_1 (Вкладник) укладено Договір банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» №980-016-000250660, згідно з п.1.1, 2.1 якого Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти Вкладника, та зараховує їх на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2 у гривні, що відкривається Банком на ім»я Вкладника, і зобов'язується виплачувати Вкладнику суму вкладу та проценти на неї в порядку та на умовах, встановлених цим Договором та умовами розміщення вкладів фізичних осіб в ПАТ "Банк Михайлівський", в т.ч. Умови дистанційного банківського обслуговування ПАТ "Банк Михайлівський". Поточна сума вкладу становить 35174грн., строк вкладу 14 днів за ставкою 5% річних.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 на рахунок ПАТ "Банк Михайлівський" внесено грошові кошти у сумі 35174грн., про що свідчить наявна у матеріалах справи копія Платіжного доручення від 23.05.2016р. №5356355.

Судом встановлено, що на підставі постанови правління Національного банку України "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" №14/БТ від 23.05.2016року, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №812 від 23.05.2016року "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", згідно з яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць у період з 23.05.2016р. до 22.06.2016р. включно. Також, вказаним рішенням Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" призначено Волкова Ю.О., котрому делеговано усі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "Банк Михайлівський", визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Судом з'ясовано, що підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом послугувало не включення Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волковим Олександром Юрійовичем до переліку вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1, та як наслідок не подання Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волковим Олександром Юрійовичем до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в Публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський", згідно Договору банківського вкладу (депозиту) "Перше знайомство" №980-016-000250660 від 23.05.2016р. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов'язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.8 КАС України, та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Конвенція з прав та основоположних свобод людини від 04.11.1950року, ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997р., та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції з прав та основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом - тобто право на доступ до суду.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав ,свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена .

Відповідно до ст.17 КАС України до компетенції адміністративних судів відносяться, та підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Відповідно до ст.15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до частини 3 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992року №2343-XII (зі змінами та доповненнями) законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків визначено Законом України "Про банки і банківську діяльність" від 7 грудня 2000року №2121-III (зі змінами та доповненнями), відповідно до якого ліквідація банку - це процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Також, згідно з пунктом 6 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012року №4452-VI (зі змінами та доповненнями) ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, з урахуванням наведеного судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами стосуються наслідків невиконання стороною договору банківського вкладу та відшкодування шкоди за процедурою ліквідації банку, у зв'язку з чим джерело фінансування договору не може визначати його публічність.

Вказані правовідносини є цивільно-правовими, а Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (його уповноважена особа), відповідно до п.1.ч.1 ст.3 КАС України не є суб'єктом, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а лише здійснює функції щодо відшкодування грошових вкладів вкладникам банку, що ліквідується.

Відповідно до ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; 4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю); 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Отже, із системного аналізу вищевказаних законодавчих приписів вбачається, що на спори, котрі виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Означена правова позиції висловлена Верховним Судом України у Постановах від 16.02.2016р. по справі № 826/2043/15, та від 15.06.2016р. по справі №826/20410/14.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Також, згідно з ч.5 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відтак, беручи до уваги наведене, а також те, що наразі здійснюється процедура ліквідації банку ПАТ "Банк Михайлівський", суд дійшов висновку щодо відсутності законодавчо передбачених підстав для розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства, та вважає за необхідне закрити провадження у справі №815/5305/16 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича про визнання протиправною бездіяльності, та зобов'язання вчинити певні дії, відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Керуючись п.1 ч.1 ст.157, ст.ст.160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження по справі №815/5305/16 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича про визнання протиправною бездіяльності, та зобов'язання вчинити певні дії.

2. Роз'яснити позивачеві, що даний спір підлягає розгляду в межах положень Господарського процесуального законодавства України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом приписів ч.3 ст.160 КАС України, та проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини ухвали, апеляційна скарга до суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому положеннями ст.254 КАС України.

Повний текст ухвали складено та підписано судом « 23» листопада 2016р.

Суддя Харченко Ю.В.

.