Справа № 2а-3548/2009
Суддя: Мазун І. А.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-3548/09
Провадження № 6/521/18/16
У Х В А Л А

15 листопада 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

при секретарі Бурдейному В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі подання головного державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Малиновського відділу державної виконавчої Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з поданням про вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України ОСОБА_2.

Подання мотивоване тим, що на примусовому виконанні у Малиновському відділі державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавчий лист № 2а-3548/09, виданий Малиновським районним судом м. Одеси 25.07.2014р. про стягнення ОСОБА_2 грошової суми в розмірі 16944,32 грн. на користь Міністерства оборони України.

Як вказано в клопотанні, 03.07.2015р.. держвиконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-3548/09, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 25.07.2014р. про стягнення ОСОБА_2 грошової суми в розмірі 16944,32 грн. на користь Міністерства оборони України.

Боржником зазначене судове рішення до сьогоднішнього часу не виконав.

Сторони в судове засідання не викликалися.

Виходячи з обставин справи, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні даного подання з наступних підстав.

З подання держвиконавця вбачається, що на примусовому виконанні у Малиновському відділі державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавчий лист № 2а-3548/09, виданий Малиновським районним судом м. Одеси 25.07.2014р. про стягнення ОСОБА_2 грошової суми в розмірі 16944,32 грн. на користь Міністерства оборони України.

Всупереч ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» до подання Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції не додано доказів, що підтверджують факт надсилання документів виконавчого провадження на адресу боржника, суду не відомо отримав чи не отримав боржник постанову про відкриття виконавчого провадження, виклики до ДВС, також не має доказів стосовно того, чи боржник обізнаний щодо того, що проводилися дії по виконанню рішення суду, а також до подання не додано документів, що підтверджують необхідність вжиття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Крім того, до наданих до суду документів, держвиконавцем не було надано копії постанови про відкриття виконавчого провадження, стосовно виконання виконавчого листа № 2а-3548/09, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 25.07.2014р. про стягнення ОСОБА_2 грошової суми в розмірі 16944,32 грн. на користь Міністерства оборони України.

Однак заявником надано до суду акт державного виконавця від 23.04.2016р., про те що головним державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 при примусовому виконанні виконавчого листа № № 2а-3548/09, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 25.07.2014р. про стягнення ОСОБА_2 грошової суми в розмірі 16944,32 грн. на користь Міністерства оборони України, що за виходом державного виконавця за адресою проживання боржника по вул.Фонтанська дорога,10 в м. Одесі, боржника не було знайдено.

Вказаний акт не може слугувати підставою для задоволення зазначеного подання, оскільки діючим законодавством передбачена інша процедура повідомлення боржника про наявність відкритого виконавчого провадження.

За таких обставин, суд вважає, що оскільки заявником не надано відповідних документів, що підтверджують обґрунтованість подання, в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Згідно до ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобовязаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішення, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межи України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Пунктом 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є дія неврегульованих зобов'язань.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК України. За поданням державного виконавця, погодженим із начальником відділу державної виконавчої служби, судом вирішується питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов'язання, покладеного на неї рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Відкриття виконавчого провадження, накладення арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та акт про не проживання боржника за зареєстрованою адресою не може розглядатись, як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

За змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, підлягає з'ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов'язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Згідно Узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.05.2015р. питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за правилами цивільного судочинства в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК. На підставі цієї статті вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується в порядку, встановленому ЦПК, щодо боржників у виконавчому провадженні за будь-якими виконавчими документами, передбаченими ст. 17 Закону № 606-XIV, примусове виконання яких здійснюється державною виконавчою службою. Оскільки інші процесуальні кодекси не містять норм щодо процесуального порядку обмеження права боржника на виїзд за межі України, ст. 377-1 ЦПК є спеціальною нормою, яка застосовується на стадії виконання судових рішень, ухвалених незалежно від виду судочинства, та рішень інших органів (посадових осіб) (аналіз судової практики ВСУ щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01 лютого 2013 року).

Аналізуючи зазначене, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не надано достатніх доказів, які б встановлювали в чому саме полягає ухилення боржника від виконання рішень суду та чому саме цей вид обмеження повинен бути застосований до боржника.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання головного державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.А.Мазун