Справа № 826/22560/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ
25 листопада 2016 року № 826/22560/15
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до1) Генерального штабу Збройних Сил України 2) Головного управлінням військової служби правопорядку Збройних сил України
прозобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Генерального штабу Збройних Сил України, Головного управлінням військової служби правопорядку Збройних сил України про зобов`язання вчинити дії.
У зв`язку із відрахуванням зі штату суду судді Кротюка O.B., в провадженні якого перебувала адміністративна справа та не була ним розглянута, справу було повторно розподілено між суддями.
За результатом повторного автоматичного розподілу судових справ, для розгляду справи було визначено суддю Огурцова О.П.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.02.2016 справу прийнято до провадження та призначено судове засідання.
30.05.2016 до Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надішли пояснення, в яких останній уточнив позовні вимоги та такі уточнення були прийняті судом до розгляду.

Свої позивні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 16.09.2015 полковника ОСОБА_1 було виключено із списків особового складу Головного управлінням військової служби правопорядку Збройних сил України та всіх видів забезпечення, що підтверджується наказом відповідача-2 від 16.09.2015 №170, проте з позивачем не було проведено належних йому виплат грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби, хоча нормами чинного законодавства України встановлено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим (посадовий оклад, оклад за військовими званнями, щомісячні додаткові види грошового забезпечення), продовольчим і речовим забезпеченням.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.
Представник відповідача-1 у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, через канцелярію суду надійшли письмові заперечення проти позову, в яких відповідач-1 просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Свої заперечення проти позову відповідач-1 обґрунтовує тим, що Генеральний штаб Збройних Сил України здійснює фінансове забезпечення військовослужбовців виключно на підставі наказів начальників структурних підрозділів та військових частин, де безпосередньо проходять службу військовослужбовці. У зв`язку з чим, відповідачем-1 на підставі наказу відповідача-2 від 16.09.2015 №170 були проведені необхідні дії для своєчасного розрахунку з позивачем, проте, враховуючи, що останній не прибув до фінансового управління для остаточного розрахунку з грошового забезпечення, належні йому кошти були зараховані на депонований рахунок, а 25.11.2015 дані кошти були виплачені позивачу. Водночас, відповідач-1 наголошує, що до його повноважень не відноситься забезпечення речовим та продовольчим майном військовослужбовців.
Представник відповідача-2 у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, через канцелярію суду надійшли письмові заперечення проти позову, в яких відповідач-2 просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Свої заперечення проти позову відповідач-2 обґрунтовує тим, що позивача було виключено із списків особового складу Головного управлінням військової служби правопорядку Збройних сил України на підставі рапорту позивача від 16.09.2015, в якому останній надав згоду щодо такого виключення без повного розрахунку, а пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 встановлено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини, тобто відповідач-2 діяв у відповідності до положень чинного законодавства України.
Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.
Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:
Наказом начальника Військової служби правопорядку у Збройних сил України начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних сил України (по строковій службі) від 26.02.2015 №37 полковника ОСОБА_1 було, призначеного наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних сил України (по особовому складу) від 21.02.2015 №53 на посаду начальника групи по роботі з особовим складом Головного управління Військової служби правопорядку Збройних сил України, який прибув із Головного управління по роботі із особовим складом Збройних сил України (місто Київ), з 26.02.2015 було зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення.
Наказом Міністра оборони України від 04.09.2015 №663 (по особовому складу) відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог частини восьмої цієї ж статті, осіб офіцерського складу, в тому числі і полковника ОСОБА_1 , начальника групи по роботі з особовим складом Головного управління Військової служби правопорядку Збройних сил України, звільнено з військової служби: у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я).
16.09.2015 ОСОБА_1 подав до начальника Військової служби правопорядку у Збройних сил України начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних сил України рапорт, що посаду та справи здав, про виключення із списків особового складу без повного розрахунку не заперечує (позивачем з даного приводу не висловлено заперечень).
Наказом начальника Військової служби правопорядку у Збройних сил України начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних сил України від 16.09.2015 №170 полковника ОСОБА_1 з 16.09.2015 було виключено зі списків особового складу Головного управлінням військової служби правопорядку Збройних сил України та всіх видів забезпечення, в якому також зазначено, що вислуга років у Збройних силах становить 24 роки 01 місяць, пільгова 24 роки 05 місяців та про необхідність виплати надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби у розмірі 80% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, премію у розмірі 45% місячного грошового забезпечення, щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% місячного грошового забезпечення, надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10% до посадового окладу, за період з 01 по 16 вересня 2015 року; виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 у розмірі 50% грошового забезпечення за 24 календарні роки.
Позивач стверджує, що з ним не було проведено остаточний розрахунок, оскільки не виплачено грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби та не забезпечено продовольчим і речовим забезпеченням, хоча з 16.09.2015 його було виключено із списків особового складу, а тому звернувся до суду з даним позовом.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (редакція від 01.07.2015 чинна на момент прийняття наказу від 04.09.2015 №663), контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби: б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби.
Пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 встановлено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.
При звільненні з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) в обов`язковому порядку надає висновок щодо доцільності проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України на визначених ним посадах. Ця характеристика додається до особової справи військовослужбовця.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Отже, нормами чинного законодавства передбачено, що військовослужбовець може бути виключений зі списків особового складу військової частини до проведення з ним усіх необхідних розрахунків виключно на підставі його згоди.
Як вбачається з матеріалів справи, 16.09.2015 ОСОБА_1 , якого наказом від 04.09.2015 №663 було звільнено з військової служби: у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я), подав до начальника Військової служби правопорядку у Збройних сил України начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних сил України рапорт, що посаду та справи здав, про виключення із списків особового складу без повного розрахунку не заперечує (позивачем з даного приводу не висловлено заперечень).
У зв`язку з чим, наказом від 16.09.2015 №170 полковника ОСОБА_1 з 16.09.2015 було виключено із списків особового складу Головного управлінням військової служби правопорядку Збройних сил України та всіх видів забезпечення. Крім того, даним наказом була надана вказівка про виплати надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби у розмірі 80% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, премію у розмірі 45% місячного грошового забезпечення, щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% місячного грошового забезпечення, надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10% до посадового окладу, за період з 01 по 16 вересня 2015 року; виплати одноразової грошової допомоги по звільненню відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 у розмірі 50% грошового забезпечення за 24 календарні роки.
Таким чином, суд, враховуючи, що відповідач-2 за результатами розгляду рапорту позивача від 16.09.2015 прийняв наказом від 16.09.2015 №170, який є чинним та не скасованим (доказів зворотнього суду не надано), дійшов висновку про відсутність підстав зобов`язання відповідача-2 визначити дату виключення позивача із списків особового складу Головного управлінням військової служби правопорядку Збройних сил України та всіх видів забезпечення як дату фактичного здійснення повного забезпечення грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджена наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 р. N 260, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 р. за N 638/15329 (далі Інструкція №260).
Відповідно до пункту 1.2 Інструкції №260 грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.
Згідно із пунктом 1.3 Інструкції №260 грошове забезпечення згідно з цією Інструкцією виплачується: 1.3.1. Військовослужбовцям, які займають посади, передбачені штатами та штатними розписами (далі - штати) у апараті Міністерства оборони України, Генеральному штабі Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини).
Правила виплати військовослужбовцям грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби визначені в розділі XXXVII Інструкції №260, зокрема в підпункті 37.1.1 пункту 37.1 встановлено, що у разі звільнення з військової служби посадові оклади, оклади за військовими званнями та щомісячні додаткові види грошового забезпечення виплачуються: особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які до дня отримання військовою частиною наказу або повідомлення про звільнення з військової служби займають посади, на які були призначені, - до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж за один місяць з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення (з урахуванням пункту 37.2 цієї Інструкції).
У межах установлених цим підпунктом строків, зазначеним військовослужбовцям, які не здали справи і не склали обов`язки за посадою до дня одержання військовою частиною наказу (повідомлення) про звільнення, грошове забезпечення виплачується за період здавання справ і обов`язків за посадою.
Відповідно до пункту 38.1 Інструкції №260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
В пункті 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» також, встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за віком, станом здоров`я чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, після закінчення строку контракту, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби
Наказом начальника Військової служби правопорядку у Збройних сил України начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних сил України від 16.09.2015 №170, яким полковника ОСОБА_1 з 16.09.2015 було виключено зі списків особового складу, також була надана вказівка про виплати надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби у розмірі 80% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, премію у розмірі 45% місячного грошового забезпечення, щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% місячного грошового забезпечення, надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10% до посадового окладу, за період з 01 по 16 вересня 2015 року; виплати одноразової грошової допомоги по звільненню відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 у розмірі 50% грошового забезпечення за 24 календарні роки.
Відповідач-1 наголошує, що до його повноважень відноситься лише фінансове (грошове) забезпечення військовослужбовців.
На підтвердження вищенаведених доводів відповідачем-1 було надано суду Перелік змін до штату органу військового управління, підпорядкованого Генеральному штабу Збройних Сил України, в який було включено таку примітку: « 21. Технічне та тилове забезпечення (крім забезпечення по службі ракетно-артилерійського озброєння)) Головного управлінням Військової служби правопорядку Збройних сил України покладено на Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генеральному штабу Збройних Сил України. Забезпечення по службі ракетно-артилерійського озброєння покладено на військову частину НОМЕР_1 . Фінансове забезпечення покладено на Фінансове управління Генеральному штабу Збройних Сил України.».
Отже, матеріалами справи підтверджується Генеральний штаб Збройних Сил України, зокрема фінансове управління, здійснює фінансове забезпечення Головного управлінням Військової служби правопорядку Збройних сил України.
Відповідач-1 стверджує, що ним на підставі наказу відповідача-2 від 16.09.2015 №170 були проведені необхідні дії для своєчасного розрахунку з позивачем, проте, враховуючи, що останній не прибув до фінансового управління для остаточного розрахунку з грошового забезпечення, належні йому кошти були зараховані на депонований рахунок, а 25.11.2015 дані кошти були виплачені позивачу.
Зокрема, відповідач-1 надав суду розрахунок грошового забезпечення при звільненні з військової служби полковника ОСОБА_1 , грошове забезпечення з 01.09.2015 по 16.09.2015 складає 4 715,54 грн., з яких оклад за військове звання 72,00 грн., посадовий оклад 720,00 грн., надбавка за вислугу років 35% - 277,20 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 80% - 855,36 грн., надбавка за таємність 15% - 108,00 грн., премія 45% місячного грошового забезпечення 914,65 грн., щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 60% місячного грошового забезпечення 1768,33 грн.
Також, відповідач-1 надав суду розрахунок вихідної допомоги при звільненні з військової служби полковника ОСОБА_1 , яка складає 66 312,24 грн., з яких оклад за військове звання 135,00 грн., посадовий оклад 1350,00 грн., надбавка за вислугу років 35% - 519,75 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 80% - 1603,80 грн., надбавка за таємність 15% - 202,50 грн., премія 45% місячного грошового забезпечення 1747,97 грн., разом 5526,02 грн. розмір місячного грошового забезпечення; кількість календарних років служби 24, розрахунок грошової допомоги при звільненні: 5526,02 х 24 х 50% = 66312,24 грн.
Крім цього, в матеріалах справи наявна заява позивача від 23.11.2015, в якій останній повідомляє Фінансове управління Генеральному штабу Збройних Сил України, що готовий прибути для отримання вихідної допомоги, яка зберігається на рахунку в банку, 25.11.2015 о 16:00 год.
Позивач заперечень або пояснень, що 25.11.2015 не отримав від Фінансового управління Генеральному штабу Збройних Сил України грошового забезпечення з 01.09.2015 по 16.09.2015, яке складає 4 715,54 грн. та грошової допомоги при звільненні в сумі 66312,24 грн., суду не надав.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Отже, судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.
Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.
При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Водночас, враховуючи, що відповідач-1 стверджує, що 25.11.2015 з позивачем було проведено розрахунок щодо грошового забезпечення з 01.09.2015 по 16.09.2015, яке складає 4 715,54 грн. та грошової допомоги при звільненні в сумі 66312,24 грн., а позивач з даного приводу не надав заперечень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача-1 вчинити дії направленні на проведення повного розрахунку з позивачем стосовно грошового забезпечення, оскільки дані кошти позивачу вже виплачені (після звернення до суду з даним позовом).

Згідно із частиною першою статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 р. N 1444 (далі Порядок №1444), військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.
Згідно із пунктом 2 Порядку №1444 метою речового забезпечення є задоволення потреб військовослужбовців в обмундируванні, взутті, натільній білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, спеціальному одязі, предметах індивідуального захисту, тканинах, нагрудних та нарукавних знаках і знаках розрізнення, санітарно-господарському майні, спортивному інвентарі та лазнево-пральному обслуговуванні особового складу.
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку №1444 речове майно відпускається військовим частинам у порядку, встановленому Міноборони та іншими центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані військові формування, відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України норм забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час (далі - норми забезпечення речовим майном військовослужбовців), а також відповідно до затверджених Міноборони та іншими центральними органами виконавчої влади норм утримання цього майна на одного військовослужбовця (працівника) у військових частинах або на одне ліжко в лікувальних закладах.
Нормами забезпечення речовим майном військовослужбовців визначається кількість предметів, що видаються на одного військовослужбовця (працівника) у військових частинах або на одне ліжко в лікувальних закладах, а також на одиницю бойової техніки, підрозділ, установу та строки їх носіння (експлуатації).
Відповідно до пункту 10 Порядку №1444 військовослужбовці забезпечуються речовим майном та отримують лазнево-пральні послуги за рахунок військового формування, в якому проходять військову службу. В окремих випадках Міноборони може передавати речове майно з оплатою його вартості згідно із законодавством іншим військовим формуванням.
Відповідно до пункту 1.2 Порядку відпуску речового майна військовим частинам та застосування норм забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України речовим майном у мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України від 31 січня 2006 р. N 45, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2006 р. за N 125/11999 (далі Порядок № 45), забезпечення речовим майном здійснюється відповідно до Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року N 1444, та включає в себе: забезпечення: обмундируванням, взуттям, натільною білизною, теплими і постільними речами, спорядженням, спеціальним одягом, нагрудними знаками і знаками розрізнення, санітарно-господарським, спортивним та гірським спортивним майном, наметами, брезентами, м`якими контейнерами, декоративними тканинами і килимовими виробами; матеріалами для пошиття, ремонту та хімічного чищення речового майна (крім розчинників). Забезпечення розчинниками для хімічного чищення речового майна здійснюється за окремими нормами Центральним управлінням забезпечення пально-мастильними матеріалами тилу Головного управління логістики Командування сил підтримки Збройних Сил України; папером, друкарськими машинками, бланками та книгами обліку і звітності з речової служби, а також іншими бланками та книгами, забезпечення якими покладене на речову службу відповідними наказами Міністра оборони України; духовими та ударними музичними інструментами для штатних військових оркестрів; бойовими прапорами; технічними засобами речової служби, а також обладнанням, інструментом, запасними частинами та інвентарним майном для речових ремонтних майстерень і лазне-пральних підприємств; предметами обозного майна; створення та утримання запасів речового майна; лазне-пральне обслуговування особового складу військових частин і забезпечення миючими засобами; організацію та проведення ремонту речового майна і технічних засобів речової служби, хімічного чищення обмундирування та спеціального одягу; фінансове планування та фінансування, складання та подання встановленої звітності за статтями кошторису (кодами економічної класифікації) Міністерства оборони України, що перебувають у віданні речової служби; організацію та ведення обліку і звітності з речової служби; організацію контролю за витратами матеріальних засобів і коштів речової служби.
Згідно із пунктом 14 Порядку №1444 речове майно особистого користування офіцерам, прапорщикам, мічманам та військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, видається у власність.
Відповідно до пункту 16 Порядку №1444 знаки розрізнення та фурнітура видаються військовослужбовцям одночасно з видачею тих предметів військової форми одягу, на яких передбачено їх носіння. Офіцерам додатково під час присвоєння чергового військового звання видаються погони у кількості, необхідній для всіх предметів військової форми одягу, на яких передбачено носіння погонів і строки носіння яких не закінчилися. У разі присвоєння офіцерам чергових військових звань "старший лейтенант" і "полковник" видається командирам (начальникам) лише одна пара погонів для вручення, а на решту погонів видаються тільки зірочки згідно з присвоєним військовим званням.
Пунктом 23 Порядку №1444 встановлено, що військовослужбовці, які перебувають у запасі або відставці та мають право на носіння військової форми одягу, купують її за рахунок власних коштів.
Відповідно до пункту 2.2 Порядку №45 забезпечення речовим майном здійснюється Центральним управлінням речового забезпечення через речову службу ОК (СВ, ВМС), відділи територіального забезпечення військ Центрів забезпечення речовим майном, баз, складів (далі - ВТЗВ) та речові служби об`єднань, морських районів, з`єднань і військових частин (далі - органів речової служби) за схемою: у Збройних Силах України (крім ВМС): Центральне управління речового забезпечення - ОК (СВ, ВТЗВ) - з`єднання - військова частина - підрозділ - військовослужбовець; у ВМС: Центральне управління речового забезпечення - ВМС - морський район - морська база - з`єднання - корабель (берегова частина) - підрозділ - військовослужбовець. Центральне управління речового забезпечення керує органами речової служби Збройних Сил України і має право давати їм вказівки, розпорядження і роз`яснення з питань речового забезпечення та порядку застосування встановлених норм.
Згідно із пунктами 2.8, 2.9 Порядку №45 військовослужбовці речовим майном забезпечуються, як правило, військовою частиною, у списках якої вони перебувають. Військові частини, які самостійно не ведуть військове господарство, розпорядженням начальника Центрального управління речового забезпечення, начальника речової служби ОК (СВ, ВМС), начальника ВТЗВ прикріплюються на речове забезпечення до інших військових частин. Окремі військовослужбовці на кафедрах (факультетах, відділеннях) військової підготовки цивільних вищих навчальних закладів, військові представники тощо зараховуються на речове забезпечення розпорядженням начальника гарнізону в одну з військових частин.
Офіцери, прапорщики, мічмани, військовослужбовці, які проходять службу за контрактом, також матроси і старшини строкової служби на кораблях речовим майном забезпечуються безпосередньо речовою службою військової частини, берегової бази, а курсанти військових навчальних закладів, сержанти і солдати строкової служби - через підрозділи військових частин (військових навчальних закладів), у яких вони проходять службу (навчаються). Генерали й адмірали речовим майном забезпечуються: у центральному апараті Міністерства оборони України та Генеральному штабі Збройних Сил України - через відповідний адміністративно-господарчий орган або у Центральному управлінні речового забезпечення, а в ОК (СВ, ВМС) - за рішенням начальника речової служби ОК (СВ, ВМС).
Наказом Міністра оборони України від 12.05.2015 №205 затверджені Зміни до Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 26 травня 2015 р. за N 604/27049), якими передбачено, що забезпечення військовослужбовців та інших категорій продовольством здійснюється за нормами харчування військовослужбовців Збройних Сил України (далі - норми харчування), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року N 426 "Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації" (із змінами) (далі - постанова Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року N 426) (п. 2 Змін).
До органів управління продовольчої служби належать: у Збройних Силах України - Центральне управління продовольчого забезпечення Збройних Сил України Тилу Збройних Сил України (далі - Центральне управління продовольчого забезпечення) (п. 1 Змін).
Отже, з аналізу вищенаведених положень законодавства України вбачається, що забезпечення речовим та продовольчим майном військовослужбовців здійснюють Центральне управління речового забезпечення та Центральне управління продовольчого забезпечення Збройних Сил України Тилу Збройних Сил України.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовна вимога про зобов`язання відповідача-1 вчинити дії направленні на проведення повного розрахунку з позивачем стосовно забезпечення речовим та продовольчим майном є безпідставною, оскільки до повноважень Генерального штабу Збройних Сил України не відноситься забезпечення речовим та продовольчим майном військовослужбовців.

З урахуванням наведеного, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов