Справа № 810/5443/15
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5443/15 Головуючий у 1-й інстанції:Лапій С.М. Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

22 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.

за участю представника позивача - Іванець В.В., представника відповідача - Дашевської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Новітні електротехнічні технології» до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Новітні електротехнічні технології» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.11.2015 № , № , № .

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи відповідач заявив клопотання про заміну сторони правонаступником, а саме державну податкову інспекцію у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області на Києво-Святошинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області.

Відповідно до статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

На підставі вищевикладеного та керуючись Кодексом адміністративного судочинства України колегія суддів вважає за необхідне замінити сторону відповідача на Києво-Святошинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Новітні електротехнічні технології» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 18.09.2012 по 31.12.2014.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем складено акт від 09.10.2015 № 337/10-13-22-02-20/38379376, в якому зроблено висновок про порушення позивачем вимог ст. 14; п. 135.1, п. 135.2 ст. 135; п. 137.1 ст. 137; п. 138.2 ст. 138; п.п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму у розмірі 743 046,00 грн., (у т.ч. по періодам: за 2013 рік на суму у розмірі - 455 018,00 грн., та за 2014 рік на суму у розмірі - 288 028,00 грн.), та суму податку на додану вартість у розмірі 257 841,00 грн., (у т.ч. по періодам: за червень2014 року на суму у розмірі - 95 211,00 грн., та за серпень 2014 року на суму у розмірі - 162 630,00 грн.), а також до завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість суми у розмірі 371 532,00 грн. (у т.ч. по періодам: за лютий 2014 року на суму у розмірі - 356 897,00 грн., та за серпень 2014 року на суму у розмірі - 14 635,00 грн.), що разом складає суму у розмірі - 1 372 419,00 грн.

На підставі встановлених в Акті перевірки порушень, ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області прийнято податкові повідомлення - рішення від 04.11.2015 № , № та № про сплату грошового зобов'язання за основними платежами на суму 1 372 419,00 грн., та за штрафними санкціями на суму - 343 105,00 грн., що разом складає 1 715 524,00 грн.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями податкового органу позивач звернувся до суду про їх скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є безпідставними і підлягають скасуванню як протиправні.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п.п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Крім цього, в силу п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.8 ст. 201 ПК України встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З наведеного вбачається, що умовою для виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту та валових витрат є придбання платником податків товарів (послуг) для використання їх в своїй господарській діяльності. Підставою для виникнення такого права є податкова накладна, виписана контрагентом платника податків, який зареєстрований як платник податку на додану вартість.

Крім того, в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011 р. зазначено, що судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати рух активів у процесі здійснення господарської операції.

При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як то: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між ТОВ «Новітні електротехнічні технології» (Постачальник) та ТОВ «Електро Імпорт» (Покупець) укладено договір поставки від 03.01.2013 № 15/13/1ЕІ, предметом якого була поставка електротехнічного обладнання та інших електротехнічних товарів, розрахунки за який здійснювався із відстрочкою оплати за придбаний товар терміном 90 календарних днів.

26.09.2013, 30.10.2013, 31.05.2014, 30.06.2014 та 31.07.2014, на виконання умов вказаного договору, Постачальником було поставлено електротехнічне обладнання та інші електротехнічні товари Покупцю на загальну суму - 1 063 419,59 грн.

Реальність виконання вказаного договору підтверджують наступні первинні та розрахункові документи: видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, довіреності про передачу матеріальних цінностей.

Розрахунки згідно зазначеного договору не проводились.

Всі зазначені вище документи підписані та скріплені печатками сторін та мають всі реквізити як того вимагає чинне законодавство України.

При цьому, оскільки контрагент Покупця відмовився щодо подальшого придбання електротехнічного обладнання та інших електротехнічних товарів, Покупцем на підставі накладних про повернення товару було повернуто раніше придбаний, але не оплачений, товар Постачальнику на загальну суму - 1 063 419,59 грн., що підтверджується накладними про повернення товару постачальнику, листами щодо повернення придбаних товарів, листами щодо відмови у придбанні товарів контрагентами Покупця.

В зв'язку з вищевикладеними обставинами, Постачальником було підготовлено розрахунки про коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних на загальну суму - 1 063 419,59 грн. та подано їх до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області.

Також, між ТОВ «Новітні електротехнічні технології» (Постачальник) та ТОВ «Електротехнічна компанія Е-НЕКСТ-УКРАЇНА» (Покупець) укладено договір поставки від 18.10.2012 № 1/12, предметом якого була поставка електротехнічного обладнання та інших електротехнічних товарів, розрахунки за який здійснювався із відстрочкою оплати за придбаний товар терміном 14 календарних днів.

26.09.2013, 30.10.2013, 31.05.2014, 30.06.2014 та 31.07.2014, на виконання умов вказаного договору, Постачальником було поставлено електротехнічне обладнання та інші електротехнічні товари Покупцю на загальну суму - 3 044 027,93 грн.

Реальність виконання вказаного договору підтверджують видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, довіреності про передачу матеріальних цінностей.

Розрахунки згідно договору не проводились.

Проте, у зв'язку із відмовою контрагентів Покупця щодо подальшого придбання електротехнічного обладнання та інших електротехнічних товарів, Покупцем на підставі накладних про повернення товару було повернуто раніше придбаний, але не оплачений, товар Постачальнику на загальну суму - 3 044 027,93 грн., що підтверджується накладними про повернення товару постачальнику, листами щодо повернення придбаних товарів, листами щодо відмови у придбанні товарів контрагентами Покупця.

На підставі зазначеного, Постачальником було підготовлено розрахунки про коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних на загальну суму - 3 044 027,93 грн. та подано їх до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області.

Всі зазначені вище документи підписані та скріплені печатками сторін та мають всі реквізити як того вимагає чинне законодавство України.

Колегія суддів також зазначає, що договори, укладені між позивачем та його контрагентами в судовому порядку не оспорювалися, недійсними (фіктивними) не визнавалися, їх зміст не суперечить вимогам чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем не надано, як того вимагають положення чинного законодавства України, доказів, які б свідчили про те, що документи, виписані на виконання договорів, були сфальсифікованими, як і не надано відомостей про звернення до правоохоронних органів у зв'язку з виявленими порушеннями складання завідомо неправдивих документів звітності.

Колегія суддів вважає безпідставними посилань апелянта на те, що видаткові накладні на повернення не мають обов'язкових реквізитів, а саме: не зазначено прізвищ, ініціалів, посад осіб, що оформлювали накладні на повернення, місце складання накладних на повернення, довіреностей, на підставі яких особи отримували товар, оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції, всі накладні на повернення товару мають зазначені реквізити із зазначення ПІБ посадових осіб, а місце складання даних накладних зазначено у графі «Покупець».

В апеляційній скарзі відповідач також посилається на те, що у договорах поставки не передбачено умов повернення товару постачальнику.

Проте, колегія суддів зазначає, що відповідно до підпунктів 4.4 Договорів поставки від 03.01.2013 № 15/13/1ЕІ та від 18.10.2012 № 1/12 передбачено, що у разі, якщо за домовленістю сторін, розрахунки за Товар проводяться шляхом відстрочення такої оплати терміном, що передбачений п.п. 4.3 цього Договору, а ціна Товару вітчизняного чи/або іноземного виробництва збільшилась на 20 відсотків від його первинної вартості із-за зміни курсів вільно конвертованих валют, Постачальник у термін дії відстрочення такої оплати, має право зробити перерахунок, а Покупець зобов'язаний оплатити таку різницю за поставлений Товар у межах дії відстрочення чи/або повернути його Постачальнику.

З огляду на викладене вбачається, що вказаними вище договорами передбачено повернення товару покупцем.

Крім того, відповідно до доводів податкового органу, згідно видаткових накладних, за якими відбувалось повернення товару покупцем, встановлено невідповідність номенклатури реалізованого попередньо та прийнятого у зв'язку із поверненням товару.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, номенклатура товарів відповідно до видаткових накладних та накладних на повернення товару співпадає.

Так, вказані обставини не було спростовано представником відповідача під час апеляційного розгляду справи.

Стосовно доводів апелянта про те, що до перевірки не надано первинних документів та пояснень щодо того, яким чином та за чий рахунок здійснювалось переміщення (перевезення) товару, що повертався від покупців, та яким чином здійснювались вантажно-розвантажувальні операції, а також зазначено, що згідно штатного розпису наданого до перевірки, встановлено, що вантажники у позивача не передбачені у штатному розписі, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно договорів поставки № 15/13/1ЕІ від 03.01.2013 та № 1/12 від 18.10.2012 переміщення (перевезення) товару, що повертався від покупців, здійснювався автомобілем, що знаходиться на балансі позивача, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до штатних розписів, наявних в матеріалах справи, у позивача працюють наймані працівники на посаді «Комірник», що згідно своїх службових обов'язків та посадових інструкцій виконують вантажно-розвантажувальні роботи. Крім того, на підтвердження наведеного, позивачем до суду апеляційної інстанції також надано копії наказів (розпоряджень) про прийняття на роботу осіб на посаду «Комірник». На підтвердження наявності у позивача транспортних засобів, останнім також було надано копії договорів купівлі продажу транспортних засобів.

Таким чином, слід погодитися з висновком суду першої інстанції, що позивач підтвердив факт реальності господарських операцій з ТОВ «Електро Імпорт» та ТОВ «Електротехнічна компанія Е-НЕКСТ-УКРАЇНА».

Крім того, між ТОВ «Новітні електротехнічні технології» (Замовник) та ФОП ОСОБА_4 (Виконавець) було укладено договір про надання інжинірингових послуг № 3 від 01.10.2013.

Відповідно до умов вказаного договору, Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання щодо надання інжинірингових послуг по технічному контролю (Послуги), а також те, що Замовник у свою чергу бере на себе зобов'язання прийняти належно виконані послуги та сплатити за них визначену у протоколі погодження договірної ціни за надані послуги згідно вищезазначеного Договору, що є його невід'ємною частиною.

Згідно з Додатком № 1 (Технічне завдання) до договору про надання інженерних послуг по технічному контролю Виконавець зобов'язувався забезпечувати вхідний та вихідний контроль, а також виконувати загальні роботи у наступному порядку: перевірити необхідну комплектацію; оцінити відповідну якість упаковки обладнання, її відповідність вимогам Замовника та діючих стандартів; надати результати перевірок та випробувань груп товару згідно вимог стандартів та окремих вимог Замовника; провести випробовування та аналіз продукції згідно вимогам Замовника по окремим групам товару.

До договору про надання інжинірингових послуг по технічному контролю № 3 від 01.10.2013 року між суб'єктами господарської діяльності було підписано Протокол погодження договірної ціни щодо надання зазначених послуг, що становить суму 273 750,00 грн. (без ПДВ).

Реальність виконання вказаного договору підтверджують наступні первинні та розрахункові документи: Звіт із додатками (спектральний аналіз) до нього, акти про прийняття-передачу наданих послуг, платіжні доручення.

Також, між ТОВ «Новітні електротехнічні технології» (Замовник) та ФОП ОСОБА_5 (Виконавець) укладено договір про надання послуг по інформуванню та обробці даних № 2 від 03.09.2013 року.

Згідно з умовами вказаного договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання щодо надання послуг по інформуванню та обробці даних (Послуги), згідно Додатку від 03.09.2013 № 1 та Додаткової угоди від 23.09.2013 № 1, що є невід'ємними частинами Договору, а також те, що Замовник в свою чергу бере на себе зобов'язання прийняти належно виконані послуги та сплатити за них визначену у протоколі погодження договірну ціну за надані послуги, згідно договору про надання послуг по інформуванню та обробці даних від 03.09.2013 № 2, що є його невід'ємною частиною.

Відповідно до Додатку від 03.09.2013 № 1 та Додаткової угоди від 23.09.2013 № 1 до договору про надання послуг по інформуванню та обробці даних, Виконавець зобов'язувався проводити обробку даних щодо пошуку фахівців, проводити моніторинг соціальних мереж щодо питань пов'язаних з корпоративними продуктами та вести аналіз відвідування корпоративного ресурсу Замовника.

До договору про надання послуг по інформуванню та обробці даних від 03.09.2013 № 2 між суб'єктами господарської діяльності було підписано Протокол погодження договірної ціни щодо надання вищезазначених послуг, що становить 336 600,00 грн. (без ПДВ).

Реальність виконання вказаного договору підтверджують наступні первинні та розрахункові документи: акти здачі-прийняття робіт, платіжні доручення.

Відповідно, за результатами спільної співпраці з Виконавцем у подальшому позивачем було прийнято на роботу спеціалістів, а саме: менеджер із зовнішньоекономічної діяльності, аналітик консолідованої інформації, менеджер збуту (2 працівника), оператор з введення даних ЕОМ, фахівець аналітик з дослідження товарного ринку та менеджер відділу логістики, що підтверджується листами Виконавця щодо проведення позивачем співбесід, наказами про прийняття на роботу, заявами про прийняття на роботу, штатними розписами, наказами про внесення змін в штатні розписи.

Вказане підтверджує безпосередній зв'язок між правочином, вчиненим позивачем з ФОП ОСОБА_5 та власною господарською діяльністю.

Крім того, всі зазначені вище документи підписані та скріплені печатками сторін та мають всі реквізити як того вимагає чинне законодавство України.

Колегія суддів також зазначає, що договора, укладені між позивачем та його контрагентами в судовому порядку не оспорювалися, недійсними (фіктивними) не визнавалися, їх зміст не суперечить вимогам чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем не надано, як того вимагають положення чинного законодавства України, доказів, які б свідчили про те, що документи, виписані на виконання договорів, були сфальсифікованими, як і не надано відомостей про звернення до правоохоронних органів у зв'язку з виявленими порушеннями складання завідомо неправдивих документів звітності.

Колегія суддів також зазначає, що в апеляційній скарзі жодних зауважень до вказаних договорів між позивачем з ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 податковим органом наведено не було.

Крім того, апелянтом не заперечується, що у ТОВ «Новітні електротехнічні технології» наявні всі необхідні документи, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для віднесення до податкового кредиту та валових витрат сум, сплачених позивачем контрагентам, а аналіз наданих позивачем податкових накладних, інших первинних документів свідчить про дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження формування податкового кредиту та валових витрат по операціях з ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5, які були предметом перевірки.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів зазначає, що відповідачем не було доведено законність та обґрунтованість прийнятих ним рішень, а тому суд першої інстанції дійшов правильних висновків про обґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції про неправомірність податкових повідомлень-рішень від 04.11.2015 № , № , № є правильним.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Ухвалу в повному тексті виготовлено 28 листопада 2016 року.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Губська Л.В.

ОСОБА_6