Справа № 802/1841/16-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 листопада 2016 р. Справа № 802/1841/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Т.Ю.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Зюбанова В.В., Вольвенка Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_4

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

04.11.2016 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся позивач - ОСОБА_4 з адміністративним позовом до відповідача - Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що в період з 14.03.2016 року по 18.03.2016 року Вінницькою ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету фізичною особою ОСОБА_4 за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року. За результатами вказаної перевірки складено акт № 366/1701/НОМЕР_1 від 24.03.2016 року, в якому зазначено про порушення позивачем абзацу "д" п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

На підставі акту № 366/1701/НОМЕР_1 від 24.03.2016 року контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення № від 12.04.2016 року про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на 15197,81 грн. Зокрема, за основним платежем грошове зобов'язання збільшено на 12158,25 та нараховано штрафні санкції в сумі 3039,56 грн.

На думку представника позивача, прийняте податкове повідомлення - рішення, є протиправним і таким, що підлягає скасуванню. При цьому представник зазначила, що відповідно до п.п. 47.1.14 п. 47.1 ст. 47 ПК України додаткове благо - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Крім того, представник позивача наголосила, що відповідно до листа - повідомлення АТ "Райффайзен Банк Аваль" вих. № ДІ-В147/1278 від 31.10.2016 року банк повідомив ОСОБА_4, що за кредитним договором № 014/035-43/60219 від 12.05.2008 року йому анульовано (прощено) заборгованість за пенею в розмірі 72952,11 грн.

Тобто, представник позивача вважає, що згідно вказаного повідомлення ОСОБА_4 анульовано (прощено) заборгованість за кредитним договором у вигляді пені яка не є доходом позивача, що підлягає оподаткуванню згідно абз. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України.

21.11.2016 року на адресу суду за вх. № 25498 представником відповідача подано письмові заперечення на заявлений адміністративний позов. Як на підставу заперечень представник відповідача зіслався на те, що головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління оподаткування доходів і зборів фізичних осіб Вінницької ОДПІ на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1, п.п.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79 ПК України, відповідно до наказу №152 від 11.02.2016 року, виданого Вінницькою ОДПІ та відповідно до повідомлення №94/17 від 11.02.2016 року, проведено позапланову невиїзну документальну перевірку фізичної особи ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт № 366/1701/НОМЕР_1 від 24.03.2016 року.

Документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлені порушення ОСОБА_4 абз. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). Зміст порушення, як вказав представник відповідача, полягав у тому, що ОСОБА_4 за 2014 рік занижено загальний річний оподатковуваний дохід на суму 72952,11 грн., наслідком чого стало заниження податку з доходів фізичних осіб на суму 12158,25 грн.

На підставі акту перевірки № 366/1701/НОМЕР_1 від 24.03.2016 року, згідно вимог п.54.3 ст.54, п.86.8 ст.86 ПК України, контролюючим органом прийнято та направлено позивачу податкове повідомлення рішення № від 12.04.2016 року.

Представник відповідача також наголосив, що позивач був повідомлений про анулювання (прощення) суми боргу кредитором (АТ "Райффайзен Банк Аваль") за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у встановленому законом порядку. Відтак, на думку представника відповідача, Вінницька ОДПІ при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення - рішення діяла на підставі, в межах та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, а тому, просив суд у задоволенні вимог адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Крім того, вказала, що зважаючи на те, що анульована (прощена) позивачу сума боргу за своєю правовою природою є пенею, така не може вважатися додатковим благом, а тому не є доходом ОСОБА_4, що підлягає оподаткуванню. Відтак, податкове повідомлення рішення № від 12.04.2016 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення вимог адміністративного позову заперечив. Додатково вказав, що при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення - рішення Вінницька ОДПІ діяла правомірно, а тому вимоги адміністративного позову є безпідставними.

Заслухавши пояснення представників сторін, надавши оцінку письмовим доказам, що містяться у матеріалах адміністративної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог адміністративного позову в повному обсязі, із наступних мотивів.

Судом встановлено, що 12.05.2008 року між ОСОБА_4 та акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" укладено кредитний договір № 014/035-43/60219.

Відповідно до листа - повідомлення № ДІ-В147/1278 від 31.10.2016 року акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" повідомило позивача, що за кредитним договором № 014/035-43/60219 від 12.05.2008 року йому анульовано (прощено) заборгованість за пенею в розмірі 72952,11 грн.

Крім того, банком наголошено, що відповідно до вимог Податкового кодексу України, сума анульованого боргового зобов'язання буде включена АТ "Райффайзен Банк Аваль" до податкового розрахунку доходу, нарахованого на користь позивача як позичальника, за підсумками звітного періоду, в якому боргове зобов'язання було анульовано.

Також, в листі - повідомленні № ДІ-В147/1278 від 31.10.2016 року вказано, що із змістом абз. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2. ст. 164 Податкового кодексу України позивач ознайомлений (а.с. 16).

05.08.2015 року Вінницька ОДПІ направила на адресу акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" запит №23581/02-28-17-04 про надання інформації щодо суми боргу платника податку ОСОБА_4, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням.

29.10.2015 року за № 04/20/2266 від акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на адресу Вінницької ОДПІ надійшла відповідь на запит щодо отримання ОСОБА_4 доходу за видом "анулювання боргу за кредитним договором". Ознака доходу для форми 1-ДФ "126". Крім того, акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" у відповіді на запит, зазначило, що на адресу позивача було направлено повідомлення про суму анульованого боргу.

В період з 14.03.2016 року по 18.03.2016 року Вінницькою ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету фізичною особою ОСОБА_4 за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року. За результатами вказаної перевірки складено акт № 366/1701/НОМЕР_1 від 24.03.2016 року, в якому зазначено про порушення позивачем абз. "д" п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України (а.с.9-14).

На підставі акту № 366/1701/НОМЕР_1 від 24.03.2016 року контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення № від 12.04.2016 року про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на 15197,81 грн. Зокрема, за основним платежем грошове зобов'язання збільшено на 12158,25 та нараховано штрафні санкції в сумі 3039,56 грн. (а.с.15).

Позивач вважаючи податкове повідомлення - рішення № від 12.04.2016 року протиправним, та з метою його скасування звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд зазначає наступне.

Як встановлено, Вінницькою ОДПІ під час проведення позапланової документальної перевірки та як відображено в акті перевірки № 366/1701/НОМЕР_1 від 24.03.2016 року, позивач перебував у договірних взаємовідносинах з акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", у 2014 році отримав дохід як додаткове благо, у вигляді анулювання (прощення) боргу в сумі 72952,11 грн.

Контролюючим органом встановлено, що 31.10.2016 року листом - повідомленням № ДІ-В147/1278 від 31.10.2016 року позивача повідомлено про анулювання заборгованості за кредитним договором № 014/035-43/60219 від 12.05.2008 року та включення цієї суми до податкового розрахунку доходу, нарахованого на його користь, як позичальника, за підсумками звітного періоду, в якому боргові зобов'язання було анульовано. Тому, відповідач дійшов висновку, що позивач декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік не подав та, відповідно, не сплатив податок на доходи фізичних осіб в сумі 12158,25 грн.

Перевіряючи такі висновки контролюючого органу суд зазначає, що згідно з п. 162.1 ст. 162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, фізична особа-нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, податковий агент.

Відповідно до пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України;

б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;

в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;

г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;

ґ) доходів страховиків-резидентів від страхування ризиків страхувальників-резидентів за межами України;

д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);

е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;

є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;

ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Відповідно до п.163.1 ст. 163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи, тобто доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

В силу положень абзацу "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Змістовний правовий аналіз наведених норм податкового закону дає підстави для висновку про те, що обов'язок із самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов:

- отримання платником податку доходу у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням;

- надіслання платнику податку повідомлення про анулювання (прощеного) боргу, укладення відповідного договору;

- включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду.

Аналогічний висновок викладений в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 27.04.2016 року в справі № К/800/14115/15.

З'ясовуючи наявність вищезазначених умов в разі анулювання (прощення) банком кредитної заборгованості, суд зважає на таке.

Відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу ІV цього Кодексу).

Водночас згідно з п. 3.3 Розділу ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України № 49 від 21.01.2014 року, у графі 3 "Сума виплаченого доходу" відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом.

Отже, визначальною ознакою доходу платника податку, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Тому, основна сума кредиту (тіло кредиту), що в подальшому анульована (прощена) банківською установою, вважається доходом платника податків в розумінні вимог податкового законодавства, який підлягає оподаткуванню на підставі абзацу "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України. Відтак, доходом позивача, який підлягає оподаткуванню, може вважатися лише прощена сума основного боргу (тіло кредиту) отриманого ОСОБА_4 за кредитним договором № 014/035-43/60219 від 12.05.2008 року.

Разом з тим, пеня та штрафи, які нараховані кредитором, відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню в порядку абзацу "д" пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України. Аналогічний висновок викладений в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12.07.2015 року в справі № К/800/15996/15 та ухвалах Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.07.2015 року в справі № 822/1182/15-а, від 12.07.2016 року в справі № 802/62/16-а.

Вказаний висновок додатково підтверджується тим, що в силу вимог п. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України, який набрав чинності з 07.05.2015 року, сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються.

Таким чином, законодавець фактично усунув існуючі розбіжності у трактуванні поняття доходу як додаткового блага та визначив, що сума процентів, прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, не підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб.

Надаючи оцінку правовій природі суми боргу, що анульована (прощена) позивачу банком, суд встанови наступне.

Як видно із листа - повідомлення № ДІ-В147/1278 від 31.10.2016 року акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" ОСОБА_4 анульовано (прощено) суму заборгованості в розмірі 72952,11 грн.

Разом з цим, відповідно до акту перевірки № 366/1701/НОМЕР_1 від 24.03.2016 року анульований (прощений) кредитором борг ОСОБА_4 в розмірі 72952,11 грн, розцінено податковим органом, як такий, що підлягає оподаткуванню.

Тому, на підставі акту перевірки № 366/1701/НОМЕР_1 від 24.03.2016 року, Вінницькою ОДПІ винесено податкове повідомлення рішення № від 12.04.2016 року про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на 15197,81 грн. Зокрема, за основним платежем грошове зобов'язання збільшено на 12158,25 та нараховано штрафні санкції в сумі 3039,56 грн.

Однак, з вказаними висновками контролюючого органу суд не погоджується з огляду на наступне.

Як зазначалося, листом - повідомленням № ДІ-В147/1278 від 31.10.2016 року акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" позивачу анульовано (прощено) суму заборгованості в розмірі 72952,11 грн., яка повністю є сумою нарахованої банком пені.

Визначаючись щодо правомірності податкового повідомлення - рішення № від 12.04.2016 року, яким позивачу збільшено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за прощеною кредитором сумою пені за кредитним договором, суд звертає увагу, що пеня та штрафи, які нараховані кредитором, відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не можуть вважатися доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню в порядку абзацу "д" пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

Зважаючи на наведене, податкове зобов'язання щодо сплати податку на доходи з фізичних осіб за прощеною кредитором сумою пені, що нарахована за кредитним договором, в розмірі 12158,25 грн. та податкове зобов'язання у зв'язку із нарахуванням штрафу в сумі 3039,56 грн. (25 відсотків від суми визначеного податкового зобов'язання (12158,25*0.25)), донараховано відповідачем без достатніх правових підстав.

Відтак, оскаржуване податкове повідомлення - рішення Вінницької ОДПІ № від 12.04.2016 року, яким позивачу визначено грошове зобов'язання щодо сплати податку на доходи з фізичних осіб з суми анульованої (прощеної) пені, що нарахована за кредитним договором в загальній сумі 15197,81 грн. (12158,25 + 3039,56) є протиправним та підлягає скасуванню.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з приписів вказаної норми процесуального Закону, при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання, презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено іншого.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Вінницької ОДПІ № від 12.04.2016 року. Відтак, вимоги адміністративного позову підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що при звернені з позовом до суду позивачем за вимогу майнового характеру, сплачено судовий збір у розмірі 551,21 грн., що підтверджується квитанцією № ПН2064119 від 04.11.2016 року (а.с. 2).

Як зазначалося, позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню в повному обсязі, а податкове повідомлення - рішення Вінницької ОДПІ № від 12.04.2016 року скасуванню.

За таких обставин, наявні підстави для стягнення із Вінницької ОДПІ за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 551,20 грн.

Керуючись ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області від 12 квітня 2016 року № .

Стягнути в користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) із Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, за рахунок бюджетних асигнувань, сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. (п'ятсот п'ятдесят одну гривню двадцять копійок).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України. Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Богоніс Михайло Богданович