Справа № 156/963/16-а
Суддя: Нєвєров І. М.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №156/963/16-а
Номер провадження 2-а/156/87/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року смт Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Нєвєров І.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити нарахування та виплату недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, як учаснику бойових дій, -

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2016 року року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити нарахування та виплату недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, як учаснику бойових дій.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він, як учасник бойових дій, звернувся із заявою до відповідача про проведення перерахунку та виплати йому разової щорічної до 05 травня грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Відповідач відмовив йому у проведенні перерахунку, проінформувавши про те, що такий провести неможливо, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», відповідно до яких йому нараховано та виплачено разову грошову допомогу до 05 травня в розмірі 920 гривень. Оскільки відповідачем не виконано вимог Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту", просить визнати дії відповідача, які полягали у нарахуванні та виплаті позивачу до 05 травня в 2016 році разової грошової допомоги в розмірі, меншому, ніж п'ять мінімальних пенсій за віком, протиправними та зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок та виплату недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 05 травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше виплачених коштів.

В поданому до суду письмовому запереченні відповідач адміністративний позов не визнав та зазначив, що позивачу виплачено у 2016 році разову грошову допомогу до 05 травня як учаснику бойових дій в розмірі 920,00 грн., що встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». Вказав, що з 01 січня 2015 року Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 року №79-VIII, яким внесено зміни до Прикінцевих положень Бюджетного кодексу України, право встановлювати розміри виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня надано Кабінету Міністрів України. Згідно з положеннями пункту 26 Бюджетного кодексу України встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012 роз'яснено, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону Про державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. За наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах необхідно застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше. Виходячи з цього, сума щорічної разової грошової допомоги до 05 травня була виплачена позивачу відповідно до закону, тому просить відмовити у задоволенні позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій та перебуває на обліку управління соціального захисту населення Іваничівської районної держаної адміністрації Волинської області, що підтверджується відповідним посвідченням серії АБД №067667 від 16.02.2016 року (а.с.6 ).

Як встановлено, позивачу вже було проведено виплату щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій до 05 травня 2016 року у розмірі 920 грн.

Позивач 27.09.2016 року звернувся до управління соціального захисту населення Іваничівської районної держаної адміністрації Волинської області з письмовою заявою, де просив відповідача перерахувати та виплатити йому недоплачену суму грошової допомоги (а.с. 7 ).

Листом № 1315/1.15 від 07.10.2016 року управління соціального захисту населення Іваничівської районної держаної адміністрації Волинської області відмовило ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті різниці між належною йому до сплати сумою разової грошової допомоги до 05 травня 2016 року та фактично виплаченою сумою (а.с.8 ).

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Отже, між позивачем та управлінням соціального захисту населення Іваничівської районної держаної адміністрації Волинської області виник адміністративний спір, який є предметом даного судового розгляду. Між ними склалися правовідносини щодо виплати ветерану війни - учаснику бойових дій щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2016 року, які регулюються Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як вбачається з листа № 1315/1.15 від 07.10.2016 року управління соціального захисту населення Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області позивачу у 2016 році було здійснено виплату допомоги до 5 травня в розмірі 920 грн. відповідно до вимог постанови КМУ від 02 березня 2016 року № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (а.с.8 ).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Положеннями частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, з врахуванням рішення Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року встановлено, що щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Поряд з тим, згідно п.63 (І) Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнений пунктом 26, яким установлено, що норми і положення … статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» … застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Дане положення Закону України неконституційним не визнавалося.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» - у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), учасникам бойових дій у розмірі 920 грн.

Вказані положення є чинними та не визнані Конституційним судом України не конституційними.

Конституційний Суд України в рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року у справі № 1-11/2012 Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин діяли два нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03 жовтня 1997 року у справі набуття чинності Конституцією України зазначив про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

За змістом частини 3 статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

При вирішенні спору суд також враховує правову позицію Вищого адміністративного суду України по аналогічній категорії справ (зокрема, ухвала від 19.02.2016р. у справі № К/800/4176/16 (№753/13867/15-а).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-11/2012 від 25 січня 2012 року суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Закріплений у ст. 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі «Великода проти України», яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст.1 Протоколу №1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини, розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень та обставин справи, суд приходить до висновку, що у 2016 році виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», правомірно здійснена в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в адміністративному позові та в запереченні проти цього позову обставини, приходжу до висновку, що управління соціального захисту населення Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області, здійснюючи позивачеві нарахування та виплату одноразової допомоги до 05 травня, діяло відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», (чинного з 1 січня 2015 року), та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань", а відтак позов безпідставний і задоволенню не підлягає.

Так, як позивач звільнений від сплати судових витрат, то понесені судові витрати компенсуються за рахунок Державного бюджету України у відповідності до положень частини 5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі ст. ст. 19, 22, 46, 150 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 03 жовтня 1997року № 4-зп, рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року у справі № 1-11/2012, Бюджетного кодексу України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік", постанови Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 р. «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань», Закону України від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 11, 71, 86, 158-163, 1832, 186 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити нарахування та виплату недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.М.Нєвєров