Справа № 821/1540/16
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/1540/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.

при секретарі - Рябчич А.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Яцемирського С.С.

представника третьої особи - Полян Ю.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про визнання протиправними та скасування рішення "Про опис майна у податкову заставу" №408 від 27 вересня 2016 року та податкової вимоги №3152-1 від 27 вересня 2016 року, -

встановив:

11 жовтня 2016 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (далі - третя особа, ПАТ «Укрсоцбанк») про визнання протиправними та скасування рішення "Про опис майна у податкову заставу" №408 від 27 вересня 2016 року та податкової вимоги №3152-1 від 27 вересня 2016 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що 05 жовтня 2016 року він отримав рішення «Про опис майна у податкову заставу» №408 від 27 вересня 2016 року та податкову вимогу форми «Ф» №3152-17 від 27 вересня 2016 року, відповідно до яких станом на 26 вересня 2016 року сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 15523,47 грн, з яких податок з доходів фізичних осіб 15031,17 грн, військовий збір 492,30 грн. Позивач вважає, що утриманням податку з доходів фізичних осіб повинен був займатись ПАТ «Укрсоцбанк» з поданням відповідних звітів контролюючому органу, в зв'язку з чим податкова вимога повинна направлятись на адресу Банку. Вважає, що оскільки зазначена Банком як податковим агентом в податковому розрахунку сума грошового зобов'язання в розмірі 15523,47 грн є узгодженою, то у відповідача не було підстав для повторного визначення податкового зобов'язання на підставі п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58 ПК України. З наведеного позивач робить висновок про наявність правових підстав для постановлення судового рішення про визнання протиправними та скасування рішення "Про опис майна у податкову заставу" №408 від 27 вересня 2016 року та податкової вимоги №3152-1 від 27 вересня 2016 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

Протокольною ухвалою від 17 листопада 2016 року в судовому засіданні замінено неналежного відповідача - Державну податкову інспекцію у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області на належного - Херсонську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - відповідач, ОДПІ).

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставин викладені в письмових запереченнях на адміністративний позов від 16 листопада 2016 року, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на пояснення по справі від 17 листопада 2016 року та просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір про внесення змін до договору кредиту №Ф070370К від 17 травня 2007 року №4 15 червня 2015 року.

Додатком №1 до Договору про внесення змін №4 від 15 червня 2015 року є заява про сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням, в якій серед іншого позивачем зазначено «Повідомляю про те, що я є належним чином повідомлений Банком про суму анулювання (прошення) заборгованості на вищевизначених умовах та про свій обов'язок самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми прощеної основної заборгованості за Кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України».

В подальшому позивач 08 лютого 2016 року самостійно подав до ОДПІ податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік №, в якій визначив податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 18681,17 грн та з військового збору в розмірі 1587,30 грн.

На момент нарахування відповідних податкових зобов'язань по особовим рахункам позивача рахувалась переплата з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 3650 грн та з військового збору в розмірі 1095 грн, як наслідок до сплати на момент розгляду справи в суді підлягає заборгованість з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 15031,17 грн та заборгованість з військового збору в розмірі 492,30 грн.

Доказів подання до ОДПІ уточнюючої податкової декларації сторони суду не надали.

В зв'язку з несплатою ОСОБА_1 податкових зобов'язань самостійно визначених ним в податковій декларації заступником начальника Херсонської ОДПІ 27 вересня 2016 року прийнято Рішення про опис майна у податкову заставу.

27 вересня 2016 року ОДПІ винесено податкову вимогу форми «Ф» №3152-17 на суму 15523,47 грн.

Правомірність рішення "Про опис майна у податкову заставу" №408 від 27 вересня 2016 року та податкової вимоги №3152-1 від 27 вересня 2016 року є предметом розгляду в даній справі.

При вирішенні спору по суті, суд виходить із наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п.1.1. ст.1 ПК України).

Податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв'язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом (п.3.1. ст.3 ПК України).

Платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом (п.15.1 ст.15 ПК України).

Позивач в розумінні податкового законодавства є платником податків з обов'язками визначеними ст.16 та правами визначеними ст.17 ПК України.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом (пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України (в редакції чинній на момент подання декларації)).

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов'язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити) (пп.165.1.59 п.165.1 ст.165 ПК України (в редакції чинній на момент подання декларації)).

В матеріалах справи знаходиться заява на сплату заборгованості з гідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням від 15 червня 2015 року, в якій серед іншого позивачем зазначено «Повідомляю про те, що я є належним чином повідомлений Банком про суму анулювання (прощення) заборгованості на вищевизначених умовах та про свій обов'язок самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми прощеної основної заборгованості за Кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України».

Станом на дату написання такої заяви Податковий кодекс України діяв в редакції чинній на 11 червня 2015 року, яка не передбачала в ст.165 пунктів 165.1.57-165.1.59, що унеможливлює застосування до ОСОБА_1 норм п.165.1.59 при поданні податкової декларації, оскільки такі норми виникли вже після правовідносин пов'язаних з анулюванням (прощенням) заборгованості за договором кредиту в загальній сумі 5053 доларів США 74 центів США.

Вищевикладене вказує на необхідність подання позивачем податкової декларації з відображенням відповідної суми за приписами пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, що ним і було зроблено.

Після подання податкової декларації на ОСОБА_1 на суми податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та з військового збору почали діяти норми п.57.1 ст.57 ПК України.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п.57.1 ст.57 ПК України).

Не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків (п.56.11 ст.56 ПК України).

Однак позивач мав змогу змінити показники своєї податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік шляхом подання уточнюючого розрахунку відповідно до п.50.1 ст.50 ПК України, однак таких дій він не вчинив.

У разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку (п.50.1 ст.50 ПК України).

Платником податків суми податкових зобов'язань, самостійно визначених ним в податковій декларації від 08 лютого 2016 року не сплачено, що не заперечується сторонами.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 ПК України).

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.4 ст.59 ПК України).

Керуючись зазначеними нормами ОДПІ надіслала на адресу позивача податкову вимогу форми «Ф» № 3152-17 від 27.09.2016 року на суму 15523,47 грн, з яких податковий борг по податку на доходи фізичних осіб 15031,17 грн та податковий борг з військового збору 492,30 грн.

Право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку (пп.89.1.1. п.89.1 ст.89 ПК України).

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг (п.89.3 ст.89 ПК України).

На підставі даних норм заступник начальника ОДПІ виніс рішення про опис майна у податкову заставу №408 від 27 вересня 2016 року.

Враховуючи, що позивач не сплатив самостійно визначені суми податкових зобов'язань, останні перейшли в категорію податкового боргу та до них застосовано відповідні правові наслідки. Таким чином, рішення "Про опис майна у податкову заставу" №408 від 27 вересня 2016 року та податкова вимога №3152-1 від 27 вересня 2016 року є правомірними та скасуванню не підлягають.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

Вирішуючи питання про застосування ст.13 Конвенції, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Аманн проти Швейцарії» (Заява N 27798/95 п.88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди. Однак це положення не вимагає безумовного досягнення вирішення спору на користь заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивач належними доказами не підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про правомірність дій відповідача.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 17 листопада 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" про визнання протиправними та скасування Рішення "Про опис майна у податкову заставу" №408 від 27 вересня 2016 року та податкової вимоги №3152-1 від 27 вересня 2016 року - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 22 листопада 2016 р.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 8.3.2.