Справа № 826/22994/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 листопада 2016 року № 826/22994/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Ірпінської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області
про визнання протиправним та скасування рішень,

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернулася з позовом до Ірпінської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (надалі - Відповідач) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішення від 18.08.2014 року №4061-15, винесене Ірпінською об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Київській області, про визначення суми податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб код платежу (13050300) в сумі 43602,88 грн. та №4062-15 про визначення суми податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб код платежу (13050300) в сумі 77256,66 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивача зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими визначено суму грошового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб, винесене з порушенням положень Податкового кодексу України, оскільки, за твердженнями Позивача, Відповідачем земельний податок був визначений без нормативно грошової оцінки земельних ділянок.

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлені про розгляд справи.

Враховуючи, що в судове засідання не прибув представник Відповідача, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмовому провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1, є власником наступних земельних ділянок:

- площею 2,3815 га, розташованої у Київській області, м. Буча, з цільовим призначенням землі промисловості, комерційного використання і громадського призначення з кадастровим номером НОМЕР_1 (державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2);

- площею 4,2196 га, розташованої у Київській області, м. Буча, з цільовим призначенням землі промисловості, комерційного використання і громадського призначення з кадастровим номером НОМЕР_3 (державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4).

На підставі викладеного вище, Ірпінською об'єднаною ДПІ ГУ Міндоходів у Київській області винесено податкові повідомлення-рішення від 18.04.2014 року №4061-15 та № 4062-15, якими ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 43602,88 грн. та 77256,66 грн.

Позивач вважає спірні податкові повідомлення-рішення Відповідача протиправним та звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтування позовних вимог, виходячи з наступного.

Приписами ст. 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, правовідносини щодо нарахування та сплати якої врегульовано розділом XIII Податкового кодексу України.

Згідно п.п. 269.1.1 п. 269.1 ст. 269 ПК України, платниками податку, зокрема, є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв).

При цьому, п.п. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України передбачено, що об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Водночас, базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (п.п. 271.1.1 п. 271.1 ст. 271 ПК України).

Пунктом 274.1 ст. 274 ПК України визначено, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276 цього Кодексу.

Разом з тим, нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XIII, глави 2 розділу XIV цього Кодексу, це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів (п.п. 14.1.125 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

В свою чергу, нормативно-правовим актом, який визначає правові засади проведення оцінки земель, професійної оціночної діяльності у сфері оцінки земель в Україні та спрямований на регулювання відносин, пов'язаних з процесом оцінки земель, забезпечення проведення оцінки земель, з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки земель, інформаційного забезпечення оподаткування та ринку земель, є Закон України «Про оцінку земель» від 11.12.2003 року №1378-IV (надалі - Закон №1378).

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону №1378, нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться, зокрема, у разі визначення розміру земельного податку.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (ч. 2 ст. 20 Закону №1378).

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч. 3 ст. 23, ст. 20 Закону №1378).

Так, листом відділу Держкомзему у м. Бучі Київської області від 04.03.2015 року №100-1029-0.3-88/2-15, копія якого наявна у матеріалах справи, вбачається, що в програмному забезпеченні Державного земельного кадастру відсутній функціонал для надання довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території).

Крім того, із зазначеного листа вбачається лише середня грошова оцінка земельних ділянок на території Бучанської міської ради, станом на 01.01.2015 року, а не за 2014 рік.

Ірпінською об'єднаною ДПІ ГУ Міндоходів у Київській області взагалі не надано суду доказів чи було застосовано при нарахуванні Позивачу суми земельного податку нормативно грошову оцінку земельних ділянок, оскільки в матеріалах справи відсутній детальний розрахунок до податкових повідомлень-рішень.

При цьому, відповідно до п. 285.1 та п. 285.2 ст. 285 ПК України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Приписами ст. 286 ПК України визначено порядок обчислення плати за землю.

Так, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (п. 286.1 ст. 286 ПК України).

Вищезазначене також кореспондується з положеннями п. 4 Порядку взаємодії органів виконавчої влади щодо обміну інформацією, необхідною для обчислення і справляння плати за землю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 року №1066, згідно якого для здійснення контролю за надходженням до місцевих бюджетів коштів від сплати земельного податку та орендної плати за землю подаються щокварталу до 30 числа місяця наступного періоду відомості Держземагентством, Рескомземом Автономної Республіки Крим, обласними, Київським та Севастопольським міськими головними управліннями земельних ресурсів - органам державної податкової служби відповідного рівня щодо: проведення нормативної грошової оцінки земель у межах населених пунктів у цілому по Україні та в розрізі регіонів з розподілом на міста обласного і районного значення, селища, села та земель несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів у цілому по Україні та в розрізі регіонів з розподілом землекористувачів за категоріями земель.

Таким чином, на підставі вищевикладених правових норм вбачається, що розмір земельного податку встановлюється на підставі нормативно грошової оцінки земельних ділянок, дані про яку формує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та яка подається контролюючому органу не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки.

В свою чергу, згідно п. 286.5 ст. 286 ПК України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи Ірпінською об'єднаною ДПІ ГУ Міндоходів у Київській області винесено оскаржувані податкові повідомлення рішення від 18.04.2014 року №4061-15 та № 4062-15 без врахування отриманої від відділу Держземагентства у м. Бучі Київської області інформації, щодо нормативно грошової оцінки земельних ділянок, які перебувають у власності ОСОБА_1

Враховуючи вищевикладене, Суд прийшов до висновку, що Ірпінська об'єднана ДПІ ГУ Міндоходів у Київській області передчасно встановила розмір земельного податку, вказаного в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях без врахування розміру нормативно грошової оцінки земельних ділянок, належних ОСОБА_1, станом на 2014 рік, а тому, податкові повідомлення-рішення від 18.04.2015 року №4061-15 та № 4062-15 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, Суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158-163,167 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми від 18 квітня 2014 року №4061-15 та № 4062-15, видані Ірпінською об'єднаною ДПІ ГУ Міндоходів у Київській області.

3. Стягнути з Ірпінської об'єднаної ДПІ ГУ Міндоходів у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1, судові витрати в сумі 1208,60 грн.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук