Справа № 215/3090/16-а(2-а/215/102/16)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2016 рокусправа № 215/3090/16-а(2-а/215/102/16)
Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Кругового О.О.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 липня 2016 року по справі № 215/3090/16-а (2-а/215/102/16) за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії та стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

14.07.2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Виконавчого комітету Криворізької міської ради (далі відповідач) в якому просив визнати дії чи бездіяльність відповідача з 21.04.2016 року по 14.07.2016 року неправомірними під час розгляду заяви від 21.04.2016 року і не забезпеченням скорочення мереж державних і комунальних закладів охорони здоровя; визнати дії чи бездіяльність відповідача з 21.04.2016 року по 14.07.2016 року такими, що порушили порядок розгляду заяви від 21.04.2016 року та його прав та інтересів щодо: порушення права на належне забезпечення медичного страхування, права на інформацію, порушення права на ефективність і своєчасність захисту прав, не вжиття системи заходів, спрямованих на усунення правових, соціальних та інших причин виникнення складних життєвих обставин, не запобігання втраті цих прав, і не попередження виникнення негативних суспільних наслідків повязаних з скороченням мережі державних і комунальних закладів охорони здоровя, не сприяння особам, що перебувають у складних життєвих обставинах, які вони не в змозі передолати за допомогою наявних засобів і можливостей, порушення права на ліквідацію перешкод при здійсненні його прав та законних інтересів після звернення до відповідача і який не дотримався встановленого порядку реалізації даного права, порушення права будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань; визнання дій відповідача такими, що не відповідають ст. 1, 3, 6, 8, 19, 22, 32, 34, 46, 49, 55, 68, 92, 95, 96 Конституції України; зобовязати відповідача звернутись до державних установ для вжиття гарантованих державною заходів для відновлення функціонування будівлі колишнього дитячого відділення, кімнати кліматичного контролю (соляної кімнати), парафінонагрівача, медичного комплексу при другому горроддомі за адресою 50015, вул. Стасова, 5; відшкодувати моральну шкоду, завдану діями Держави Україна, стягнути за рахунок державного бюджету на його користь завдану моральну шкоду в сумі 41340 грн.; зобовязати відповідача додержуватися і правильно застосовувати статті 49, 55 Конституції України при прийнятті рішень згідно заяви від 21.04.2016 року та письмово повідомити про місце, день і час коли скарга від 21.04.2016 року буде розглянута по суті; зобовязати відповідача призначити спеціальну комісію по вивченню діяльності КЗ «Криворізька міська лікарня №7» та головного лікаря та перевірити його дії в правильності, своєчасності, повноті по збереженню допоміжних будівель та будівлі колишнього дитячого відділення.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 липня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги апелянт обґрунтував тим, що суд першої інстанції зробив хибний висновок про те, що ним не усунуто недоліки позовної заяви після залишення його позову без руху. Апелянт вказував, що залишення позовної заяви без руху сталось через те, що суд першої інстанції вважає, що ним не сплачено судовий збір, однак судовий збір, який встановлений судом першої інстанції є не помірним, сплата судового збору є фізично неможлива і залишить апелянта без коштів на існування. Суд першої інстанції не врахував його клопотання про звільнення від сплати судового збору, майновий стан. Апелянт вказував, що він вірно виклав позовні вимоги, заявляв клопотання про звільнення його від сплати судового збору, яке проігноровано судом та залишено позов без руху. Апелянт вказував на порушення його права звернення до суду, вільно розпоряджатись гарантованими правами на судовий захист.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справа розглянута відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України за відсутності сторін, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без руху зазначив, що позивач виклав обставини справи, але не надав докази, що підтверджують вимоги, не обґрунтував їх. При поданні позову не сплати судовий збір.

Матеріалами справи встановлено, що 14.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому відповідачем вказав Державу Україна, з змісту позову вбачається, що відповідачем є Держава Україна, однак фактично позовні вимоги звернені до Виконавчого комітету Криворізької міської ради. Оскільки всі позовні вимоги звернені саме до Виконавчого комітету Криворізької міської ради. Однієї з вимог позовної заяви, ОСОБА_1 просив суд звільнити його від сплати удового збору.

Встановлено, що ухвалою від 28.07.2016 року позов залишено без руху, строком до 18.08.2016 року.

Докази отримання ухвали від 28.07.2016 року у справі відсутні, копія ухвали про залишення позову без руху ОСОБА_1 не отримана.

Встановлено, що 01.09.2016 року судом повернуто позовну заяву.

Відповідно до ч. 1,4 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 11 КАС України, кожна особа, яка звернулась за судовим захистом, розпоряджається вимогами на свій розсуд. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Згідно ч. 1 ст. 51 КАС України крім прав та обов'язків, визначених у статті 49 цього Кодексу, позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову.

Позивач не може бути позбавлений свого права звернення до суду, більше того, позивач не позбавлений права звертатись до суду з такими позовними вимогами, які вважає за потрібне, з такими вимогами, за якими вважає, що його права будуть поновлені.

Суд першої інстанції повинен враховував, що позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви, змінити позовні вимоги. Нормами КАС України не передбачено як підставу для залишення позову без руху, надання або не надання позивачем відповідних додатків до позову на які вказує суд. Разом з ти, позивач в праві долучити до позову у якості додатків будь-які докази, які вважає за потрібне та вважає, що такі докази обґрунтовують зміст позову.

Суд не може вказувати позивачу по справі з якими позовними вимогами звертатись до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Суд першої інстанції вказує, що позивачем не повно та не конкретно викладено обставини, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Колегія суддів зазначає, що необґрунтованість позовних вимог, відсутність доказів є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що позов містить найменування адміністративного суду, імя позивача та його поштову адресу, номер засобу звязку, наявне найменування відповідача та його адреса, викладено зміст позовних вимог та самі позовні вимоги.

Варто вказати, що позовна заява ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 105 та ст. 106 КАС України, містить необхідні реквізити, виклад позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що судове рішення відповідно до ст. 159 КАС України має бути законним та обґрунтованим. Суд першої інстанції не мотивував залишення позову без руху, не розяснив позивачу у чому полягають недоліки його позовної заяви, а лише постався на загальні положення статей 105 та 106 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Поміж тим, варто нагадати, що згідно п. 5 ч. 1 ст. 106 КАС України у позовній заяві зазначаються, у разі необхідності клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Тобто, законодавчими нормами передбачений механізм забезпечення громадянам доступ до судочинства України.

З клопотання про звільнення від сплати судового збору вбачається, що станом на час подання позову ОСОБА_1 не мав можливості сплатити такий судовий збір. Однак, клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору не було вирішене судом першої інстанції. Більше того, суд першої інстанції вказуючи ОСОБА_1 на необхідність сплати судового збору, не розрахував суму такого судового збору.

Суд першої інстанції в ухвалі про залишення позову без руху не досліджує підстави для такого звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Окремо, варто вказати, що судом в ухвалі від 28.07.2016 року невірно розяснено порядок оскарження ухвали.

Судом першої інстанції порушено норму ч. 1 ст. 108 КАС України в ухвалі від 28.07.2016 року не зазначено спосіб усунення недоліків позовної заяви.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено право позивача на звернення до суду, підстави для залишення позовної заяви без руху відсутні.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвалу суду слід скасувати.

Керуючись ч.3 ст.108, п.3 ч.1 ст.199, п.4 ч.1 ст.204, ст.ст. 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 липня 2016 року по справі № 215/3090/16-а (2-а/215/102/16) скасувати.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.О. Круговий