Справа № 806/2368/16
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року м.Житомир справа № 806/2368/16

категорія 8.3.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Грабський А.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Клименка О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.08.2015,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.08.2015 року.

Позов обґрунтовано тим, що податковий орган дійшов помилкового висновку, що прощена сума пені по кредитному договору у 2012 році є доходом.

Відповідач у письмових запереченнях зазначає, що позивачем незадекларовано отримання доходу (списання заборгованості) в розмірі 77344,68 грн, який відображений у відомості про виплачені доходи за ознакою 126 (додаткове благо) від АТ "Райффайзен Банк Аваль" у 3-му кварталі 2012 року, а тому вважає спірне податкове повідомлення-рішення законним.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що Малинською ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області на підставі наказу №212 від 21.07.2015 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичною особою ОСОБА_1 (інд.код НОМЕР_1) за період з 01.07.2012 по 30.09.2012.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 17.08.2015 №224/17-2/НОМЕР_1 (а.с.12-14).

Перевіркою встановлено порушення:

- пп. 49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2012 рік;

- пп.164.2.7 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.4.5 п.168.4 ст.168, п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого визначено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік в сумі 12934,00 грн.

Підставою для даного висновку стало те що, за період з 01.01.2012 по 31.12.2012 фізичною особою ОСОБА_1 було отримано суму доходу (списання заборгованості) в розмірі 77344,68 грн., який відображений у відомості про виплачені доходи за ознакою 126 (додаткове благо) від АТ "Райффайзен Банк Аваль" у 3-му кварталі 2012 року.

На підставі вказаного акту, 26.08.2015 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування: за основним платежем на суму 12934,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 3403,50 грн. (а.с. 11).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Суд встановив, що 24.07.2006 між АТ "Райффайзен банк Аваль" та ОСОБА_1 було укладено Договір №014/7655/82/87024 про надання останній кредиту в сумі 8000,00 грн., погашення заборгованості по якому у 2012 році здійснено у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що у 3-му кварталі 2012 року ОСОБА_1 за даним кредитним договором було анульовано (прощено) заборгованість за пенею в розмірі 77344,68 грн., що підтверджується листом ПАТ "Райффайзен банк Аваль" від 27.07.2016 року № 600 (а.с. 15).

Відповідно до п.164.1 ст.164 Розділу IV Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом "д" 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Так, відповідно до п.п.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України (у відповідній редакції на момент виникнення правовідносин) доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно з п.п.14.1.47. п.14.1. ст.14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п.163.1 ст.163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Тобто, основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Відповідно до пп.165.1.29 ст.165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума кредиту, що була отримана платником податку (протягом строку дії договору), у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, на визначений строк та під проценти.

З аналізу вказаної норми вбачається, що протягом дії кредитного договору отримані платником податку від банку кошти не можуть бути включені до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого платника.

Частиною 3 ст.549 Цивільного кодексу України визначено, що пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Прощена неустойка у вигляді пені та штрафів не є доходом і додатковим благом позивача, сума кредиту надається безпосередньо позичальнику, а неустойка ним не отримується, та при цьому, банківська установа вправі на свій розсуд визначати доцільність її стягнення.

Аналогічну правову позицію викладено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 04.10.2016 у справі №809/4380/15 та постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі №822/4487/14.

Оскільки сума неустойки (пені) не є складовою основної суми боргу (кредиту), тому вона не включається до загальномісячного (річного) доходу, так як основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Отже, пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нарахована банком відповідно до умов договору та анульована за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню.

При цьому слід зазначити, що на момент прийняття податкового повідомлення-рішення від 26.08.2015, пп.165.1.55 ПК України було чітко визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення цього положення надано рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), в якому зокрема, зазначено, що Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.

Таким чином, відповідальність можлива лише за наявності в законі визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена. В даному випадку недекларування фізичною особою додаткового блага у вигляді анульованої (прощеної) кредитором суми пені не є правопорушенням, відповідно відсутні підстави для притягнення до відповідальності.

Аналогічну правову позицію викладено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06.09.2016 у справі №808/7334/14.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість спірного податкового повідомлення - рішення, а тому позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

За приписами ст.94 КАС України понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області.

Керуючись статтями 158-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області № від 26.08.2015.

Стягнути з Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст постанови виготовлено: 25 листопада 2016 р.