Справа № 816/524/16
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

15 листопада 2016 рокум. ПолтаваСправа № 816/524/16
Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Скорика С.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

позивача Приватного сільськогосподарського підприємства "Дружба"
до відповідача Державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень сектору економічного розвитку і торгівлі Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області
треті особи: 1.Чапаєвська сільська рада 2. ОСОБА_3 3. Чутівське районне управління юстиції Полтавської області
про зобов'язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року Приватне сільськогосподарське підприємство "Дружба" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень сектору економічного розвитку і торгівлі Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області, треті особи: Чапаєвська сільська рада, ОСОБА_3, Чутівське районне управління юстиції Полтавської області про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалами Полтавського окружного адміністративного суду від 06 травня 2016 року провадження в справі відкрито, закінчено підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду.

У ході судового розгляду справи судом поставлено на обговорення питання щодо закриття провадження у справі.

Представник позивача проти закриття провадження у справі 816/524/16 заперечував.

Представник третьої особи-2 проти закриття провадження у справі 816/524/16 не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника (а.с. 192).

Третя особа-1 у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі (а.с. 66, 82, 118, 142).

Третя особа-3 у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи-2, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог статті 4 цього Кодексу правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас, суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. У деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 8 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивача визначено як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "ОСОБА_4 v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Позивач в обґрунтування своєї позиції наводить обставини, які прямо стосуються питання права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1

Так, позивач зазначає щодо неправомірності дій третьої особи-2, а саме: порушення, на думку позивача, його права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 40-44).

Отже, фактично позивач ставить під сумнів цивільно-правовий договір, на підставі якого зареєстроване право власності на спірне майно.

Оскільки позивач не погоджується з видом права власності, часткою права власності третьої особи-2 у спірному майні, то у даному випадку суть спору зводиться до з'ясування обставин належності майна на праві власності тій чи іншій особі.

Отже, вирішуючи питання про правомірність рішення Державного реєстратора Чутівського районного управління юстиції Полтавської області про реєстрацію права спільної часткової власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 31 липня 2007 року за адресою: АДРЕСА_1, суд зобов'язаний перевірити законність підстав набуття права власності на майно, встановити осіб, яким належить відповідне майно на праві власності тощо.

Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Таким чином, у даному випадку, фактично існує спір про право, який має цивільно-правову природу та з огляду на суб'єктний склад учасників спору може бути вирішений судом в порядку цивільного - процесуального судочинства.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 14 червня 2016 року у справі № 21-41а16.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що цей адміністративний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України, натомість може бути розглянутий місцевим загальним судом згідно з нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 157, статтями 158, 160, 165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за адміністративним позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Дружба" до Державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень сектору економічного розвитку і торгівлі Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області, треті особи: Чапаєвська сільська рада, ОСОБА_3, Чутівське районне управління юстиції Полтавської області про зобов'язання вчинити дії закрити.

Роз'яснити позивачеві, що повторне звернення до суду з цією самою позовною заявою не допускається.

Роз'яснити позивачу право на звернення до місцевого загального суду із відповідним позовом в порядку, встановленому цивільним судочинством.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 21 листопада 2016 року.

Суддя Т.С. Канигіна