Справа № 826/7958/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

24 листопада 2016 року № 826/7958/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Літвінової А.В., суддів Балась Т.П., та Мазур А.С., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомприватного підприємства «Донтспрінт»
додержавної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (відповідач-1) Державної фіскальної служби України (відповідач-2)
провизнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Донтспрінт» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Державної фіскальної служби України, в якому просить (з урахуванням уточненого адміністративного позову від 21.06.2016):

- визнати протиправними дії державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 07.05.2016 №1;

- вважати прийнятими та зареєстрованими датою (операційним днем) та часом, коли вони були направлені до Державної фіскальної служби України приватним підприємством «Донтспрінт» засобами електронного зв'язку для реєстрації в Єдиному реєстрі податкову накладну від 17.05.2016 №102 - яку було доставлено для реєстрації в ЄДРПН 20.05.2016, податкову накладну від 23.05.2016 №97 - яку було доставлено для реєстрації в ЄДРПН 23.05.2016;

- вважати прийнятими та зареєстрованими звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2016 року від 01.06.2016, доставлену до ДПС України 01.06.2016; розшифровку податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за травень 2016 року від 01.06.2016, доставлену до ДПС України - 01.06.2016 днем їх фактичного отримання державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - 01.06.2016.

Позовні вимоги мотивовано тим, що державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві безпідставно розірвано в односторонньому порядку договір про визнання електронних документів, оскільки, за твердженням позивача, законодавчо мотивовані підстави для цього відсутні. Крім того, як зазначено позивачем, у зв'язку з необґрунтованим розірванням даного договору, не прийнято податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 року та податкові накладні від 17.05.2016 №102 та від 23.05.2016 №97.

Відповідачі проти задоволення позовних вимог заперечували, вказавши про те, що приватне підприємство «Донтспрінт» за податковою адресою не знаходиться, на підставі чого і не було прийнято вказану податкову звітність.

Розгляд справи №826/7958/16 здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, між приватним підприємством «Донтспрінт» та державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві укладено договір про визнання електронних документів від 07.05.2016 №1, предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

На виконання умов вказаного договору приватним підприємством «Донтспрінт» засобами електронного зв'язку 01.06.2016 направлено податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2016 року та розшифровку податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за травень 2016 року, яку не було прийнято із зазначенням можливого розірвання договору про визнання електронної звітності, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія квитанції №1.

Також, приватним підприємством «Донтспрінт» засобами електронного зв'язку направлено податкові накладні від 17.05.2016 №102 (направлено 20.05.2016) та від 23.05.2016 №97 (направлено 23.05.2016), які не були прийняті з аналогічних підстав, про що свідчать наявні у матеріалах справи копії квитанцій №1.

Вважаючи дії з розірвання договору та неприйняття вказаної податкової звітності протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи підстави викладеного, суд аналізує наступні правові норми.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 №233 затверджено Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (надалі - Інструкція №233), яка визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису.

З метою подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку платник податків: отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці; отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки); надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії; після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору (пункт 5 розділу ІІІ Інструкції №233).

Додатком 1 до Інструкції №233 затверджено примірний договір про визнання електронних документів, згідно пункту 6.4 якого орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що законодавчо обґрунтованими підставами для розірвання договору про визнання електронних документів органом ДПС в односторонньому порядку є 1) ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих; або 2) зміна платником податків місця реєстрації.

За твердженнями представників відповідачів, підставою для розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 07.05.2016 №1, укладеного між приватним підприємством «Донтспрінт» та державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, слугувало те, що 19.05.2016 до державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від першого заступника начальника державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві надійшла службова записка №30/26/54-21, в якій зазначено, що при проведенні заходів щодо встановлення місцезнаходження приватного підприємства «Донтспрінт» місцезнаходження останнього не встановлено, а 01.06.2016 на адресу підприємства направлено запит №6644/26-54-12-01-29 про надання письмових пояснень та їх документального підтвердження, який повернувся на адресу державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві з відміткою «не зазначено номеру квартири».

Згідно з пунктом 45.2 статті 45 Податкового кодексу України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до наявних у матеріалах справи витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 19.05.2016, тобто станом на момент складання службової записки про не встановлення місцезнаходження позивача (19.05.2016) в якості місцезнаходження приватного підприємства «Донтспрінт» визначено місто Київ, вулиця Героїв Дніпра, 38, що відповідає адресі останнього, зазначеній у договорі про визнання електронних документів від 07.05.2016 №1.

Водночас, питання встановлення місцезнаходження (місця проживання) платників податків врегульовано розділом ХІІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588 (надалі - Порядок №1588).

У відповідності до пункту 12.2 Порядку №1588, підрозділи контролюючого органу: стосовно платників податків, якими не подано у встановлені законом терміни податкових декларацій (звітів, розрахунків), у порядку, передбаченому законодавством, самостійно визначають суму грошового зобов'язання, проводять роботу з узгодження грошового зобов'язання та інші заходи; стосовно платників податків, які мають податковий борг, у порядку, передбаченому законодавством, здійснюють заходи з погашення податкового боргу.

У рамках проведення цих заходів, а також при призначенні чи проведенні будь-якого виду перевірки платника податків чи при виконанні інших службових обов'язків працівниками контролюючих органів здійснюється або може здійснюватись перевірка місцезнаходження (місця проживання) платника податків. За наслідками перевірки складається акт перевірки місцезнаходження платника податків. Якщо встановлено відсутність платника податків за його місцезнаходженням (місцем проживання), то проводиться робота із з'ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження, місця проживання) платника податків, відповідальних та пов'язаних осіб.

Згідно з пунктом 12.4 Порядку №1588, щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою.

Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження дотримання відповідачем-1 передбаченої Порядком №1588 процедури не надано (доказів проведення роботи із з'ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження, місця проживання) платника податків, відповідальних та пов'язаних осіб).

Таким чином, суд дійшов до висновку, що у відповідача-1 були відсутні законодавчо мотивовані підстави для розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 07.05.2016 №1, укладеного між приватним підприємством «Донтспрінт» та державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, з підстави не знаходження приватного підприємства «Донтспрінт» за податковою адресою.

Щодо решти позовних вимог суд зазначає про таке.

У відповідності до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (пункт 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України).

Податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору (пункт 48.1 статті 48 Податкового кодексу України).

У розумінні пункту 48.2 статті 48 Податкового кодексу України, обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності) (пункт 48.3 статті 48 Податкового кодексу України).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період (пункт 48.4 статті 48 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 48.7 статті 48 Податкового кодексу України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється (пункт 49.10 статті 49 Податкового кодексу України).

Таким чином, з урахуванням вищенаведених правових норм, перелік підстав для відмови контролюючого органу від прийняття податкової декларації, визначений положеннями статей 48 та 49 Податкового кодексу України, є вичерпним, а, відтак, неприйняття податкової декларації з інших підстав податковим законодавством не передбачено, а тому забороняється.

У той же час, у розумінні підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Таким органом центральної виконавчої влади, у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №236, є Державна фіскальна служба України.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що підставою для неприйняття податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2016 року та розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за травень 2016 року, а також податкових накладних від 17.05.2016 №102 та від 23.05.2016 №97 слугував факт розірвання відповідачем-1 в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 07.05.2016 №1, укладеного між приватним підприємством «Донтспрінт» та державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, останні слід вважати прийнятими днем їх фактичного отримання 01.06.2016, 20.05.2016 та 23.05.2016 відповідно.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві з розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 07.05.2016 №1, укладеного між приватним підприємством «Донтспрінт» та державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Зобов'язати державну податкову інспекцію в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві вважати прийнятими податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2016 року та розшифровку податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за травень 2016 року днем їх фактичного отримання - 01.06.2016.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України вважати прийнятими податкові накладні приватного підприємства «Донтспрінт» днем їх фактичного отримання, а саме: податкової накладної від 17.05.2016 №102 - 20.05.2016 та податкової накладної від 23.05.2016 №97 - 23.05.2016.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Літвінова А.В.

Судді Балась Т.П.

Мазур А.С.