Справа № 810/1458/16
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1458/16 Головуючий у 1-й інстанції: Балаклицький А.І. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А
22 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Пилипенко О.Є.
суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,
при секретарі - Грабовській Т.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу,
В С Т А Н О В И Л А:
У квітні 2016 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , в якому просить визнати протиправним та скасування наказу від 28.03.2016 №134 "Про результати перевірки документів бойової та мобілізаційної готовності у військовій частині НОМЕР_2 " в частині накладення стягнень на майора ОСОБА_1 .
Постановою Київського окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги залишити без задоволення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.
У судове засідання з`явилися не всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова. З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що вирішальним при притягненні до дисциплінарної відповідальності за скоєний проступок військовослужбовця є характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, ступень вини, попередня поведінка порушника та розмір завданих державі та іншим особам збитків.
Однак, в даному випадку, суду не надано жодних доказів того, чи враховувалось під час накладення дисциплінарного стягнення від 28.03.2016 №134 та обрання його виду, характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка ОСОБА_1 . Також, відповідачем не надано суду доказів того, що у позивача відбирались пояснення з приводу вчинення даного правопорушення.
Відтак, суд дійшов висновку, що такі дії свідчать про неповне, необ`єктивне і не всебічне дослідження всіх обставин, що вплинули на накладення дисциплінарного стягнення від 28.03.2016 №134, та потягли за собою винесення наказу, який порушує права позивача.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді заступника командира батальйону по роботі з особовим складом у військовій частині НОМЕР_2 .
Заступником начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 було складено рапорт від 24.03.2016, з якого убачається, що 24.03.2016 заступником начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_3 за вказівкою командира в/ч НОМЕР_1 було перевірено документи бойової та мобілізаційної готовності у військовій частині НОМЕР_2 та в ході перевірки виявлено, зокрема, що особисті документи бойової та мобілізаційної готовності у майора ОСОБА_1 взагалі відсутні. Заступник начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_3 просив притягнути до дисциплінарної відповідальності майора ОСОБА_1 за незадовільний стан відпрацювання особистих документів бойової та мобілізаційної готовності.
На підставі рапорту заступником начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 від 24.03.2016 тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 винесено наказ від 28.03.2016 №134 "Про результати перевірки документів бойової та мобілізаційної готовності у військовій частині НОМЕР_2 ", згідно з яким, зокрема, за незадовільний стан відпрацювання особистих документів бойової та мобілізаційної готовності, порушення вимог Директиви НШ ПС ЗСУ від 29.05.2008 №ДШ-02, Директиви НШ ПС ЗСУ від 10.07.2006 №ДШ-01, заступнику командира військової частини НОМЕР_2 майору ОСОБА_1 оголошено догану.
З наказу вбачається, що 24.03.2016 заступником начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_3 було перевірено документи бойової та мобілізаційної готовності у військовій частині НОМЕР_2 м. Васильків та встановлено, зокрема, що особисті документи бойової та мобілізаційної готовності офіцерів частини потребують перепрацювання у відповідності до вимог розпорядження начальника штабу - першого заступника Командувача ПС ЗС України від 15.02.2013 №01-БГ (зі змінами від 01.03.2013 №02-БГ), а у заступника командира по роботі з особовим складом майора ОСОБА_1 особисті документи бойової та мобілізаційної готовності взагалі відсутні.
Вважаючи зазначений наказ протиправним, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.
Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV.
Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Згідно зі статтею 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Відповідно до статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.
Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Відповідно до приписів зазначених норм на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).
Після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Таким чином, вирішальним при накладення дисциплінарної відповідальності за скоєний проступок військовослужбовцем є характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, ступень вини, попередня поведінка порушника та розмір завданих державі та іншим особам збитків.
Військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби).
Статтею 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Таким чином, вирішальним при накладення дисциплінарної відповідальності за скоєний проступок військовослужбовцем є характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, ступень вини, попередня поведінка порушника та розмір завданих державі та іншим особам збитків.
Судом встановлено, що оскаржуваним наказом тимчасово від 28.03.2016 №134 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за незадовільний стан відпрацювання особистих документів бойової та мобілізаційної готовності, порушення вимог Директиви НШ ПС ЗСУ від 29.05.2008 №ДШ-02, Директиви НШ ПС ЗСУ від 10.07.2006 №ДШ-01. Підставою для прийняття даного наказу став рапорт заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 від 24.03.2016.
Проте, як правильно встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження коли, де та за яких обставин відбувалось таке порушення, в чому саме полягало порушення позивачем вимог Директиви НШ ПС ЗСУ від 29.05.2008 №ДШ-02, Директиви НШ ПС ЗСУ від 10.07.2006 №ДШ-01. Також правильно зауважено, що службове розслідування з приводу даного порушення відповідачем не проводилось.
В даному випадку, суду не надано жодних доказів того, чи враховувалось під час накладення дисциплінарного стягнення від 28.03.2016 №134 та обрання його виду, характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка ОСОБА_1 .
Судом також встановлено, що у позивача не відбирались пояснення з приводу вчинення даного правопорушення.
Апеляційний суд критично оцінює доводи апелянта про неможливість надання доказів наведеного у зв`язку із тим, що опрацювання документів бойової та мобілізаційної готовності є триваючим процесом та Директиви НШ ПС ЗСУ від 29.05.2008 №ДШ-02, Директиви НШ ПС ЗСУ від 10.07.2006 №ДШ-01 мають гриф секретності «Для службового користування». Як зазначив сам апелянт, наведені обставини унеможливили надати докази того коли, де та за яких обставин відбулось правопорушення та визначити які вимоги зазначених Директив порушено позивачем.
Викладене свідчить про неможливість встановити, що в разі наявності встановлених відповідачем порушень, вони допущені саме позивачем.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції, що наведене свідчить про неповне, необ`єктивне і не всебічне дослідження всіх обставин, що вплинули на накладення дисциплінарного стягнення від 28.03.2016 №134, та потягли за собою винесення наказу, який порушує права позивача.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. В зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року без змін.
Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.