Справа № 826/3203/16
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3203/16 Головуючий у 1-й інстанції: Шулежко В.П. Суддя-доповідач: Коротких А. Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

21 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі: Козуб А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 вересня 2016 року про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Тарнавської Світлани Володимирівни, треті особи - Державна архітектурно-будівельна інспекція України, Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 вересня 2016 року провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою направити справу в суд першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції були неповно з'ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами, за своїм змістом не є публічно-правовими, а позовні вимоги повинні вирішуватися в порядку цивільного судочинства з урахуванням положень ст. 15 ЦПК України, посилаючись при цьому на правову позицію Верховного Суду України у постанові від 14 червня 2016 року у справі № 21-41а16.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про закриття провадження в адміністративній справі щодо позовних вимог ОСОБА_3, керувався положеннями п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, відповідно до якої суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Позивач є власником 8/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13 січня 2010 року. При цьому, житловий будинок по АДРЕСА_1 є власністю кількох осіб, а тому, на думку позивача, будь-яке самочинне будівництво, добудова та інші дії з боку одного співвласника, які є неузгодженими з іншими співвласниками є такими, що суперечать нормам чинного законодавства України. Позивач стверджує, що будівництво мансардного поверху та отримання його у власність з подальшою реєстрацією прав на нерухоме майно є незаконним та таким, що порушує права інших співвласників.

Посилаючись на протиправність оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 грудня 2015 року індексний номер 27659839 на житлове приміщення, мансардний поверх житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_6, позивач зазначив, що ОСОБА_6 не надано реєстратору для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об'єкт нерухомого майна письмову згоду співвласників багатоквартирного будинку, документу, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані). В тому числі, позивач посилається на незаконність договору дарування, згідно з яким ОСОБА_6 подарував ОСОБА_9 земельну ділянку площею 0,1 га по АДРЕСА_1, оскільки він прямо порушує права інших співвласників будівлі при відчуженні прав власності на нерухоме майно, не надано документу, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

З огляду на викладене, як вбачається із позовної заяви, спір стосується оспорювання правомірності набуття права власності ОСОБА_6 (невизнання за останнім права власності) на реконструйоване приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та як наслідок його реєстрацію відповідно.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

За правилами п. 1 ч. 1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із невиконанням умов цивільно-правової угоди, колегія суддів дійшла висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 14 червня 2016 року у справі №21-41а16.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" у рішенні від 12.10.1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у ч.1 ст.6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 199, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 вересня 2016 року про закриття провадження у справі - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Повний текст виготовлено 22 листопада 2016 року.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Ганечко О.М.

ОСОБА_2