Справа № 804/7827/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

23 листопада 2016 р. справа 804/7827/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, в якому просив зобов'язати відповідача вчинити дії щодо визнання проведеного на хибних заданих вихідних даних слідчого, без застосування матеріалів кримінального провадження, висновку експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Гармаша М.М. від 26.05.2014р. №58/27-139 хибним та нечинним.

Також, позивачем в вищевказаному позові було заявлено клопотання про його забезпечення шляхом зупинення дії вищевказаного висновку експерта.

Перевіривши матеріали вказаного позову відповідно до вимог ч.1 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі, виходячи з наступного.

Так, пунктом 1 частини 1 статті 109 КАС України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, зокрема, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно зі ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом ст.3 цього ж Кодексу справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вжитий у КАС України термін "суб'єкт владних повноважень" - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі при виконанні делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, експертиза, з якою не погоджується позивач, проводилась на виконання вимог постанови від 20.05.2014р. про призначення судової автотехнічної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 (дослідження обставин та механізму ДТП), винесеною слідчим Холопцовим М.О. у кримінальному проваджені №0005763.

Відповідно до приписів ч.2 ст.84 Кримінального процесуального кодексу України висновки експертів є процесуальними джерелами доказів.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.101 Кримінального процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях.

При цьому ч.10 ст.101 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що висновок експерта не є обов'язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

Відповідно до ст.1 Закону "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Статтею 7 Закону України "Про судову експертизу" встановлено, що судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ.

Відповідно до Інструкції про проведення судових експертиз, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 року висновок експерта оформлюється на бланку експертної установи і підписується експертом, який проводив дослідження. Підписи у заключній частині засвідчуються відбитком печатки експертної установи на кожній сторінці тексту заключних висновків. На кожне з поставлених питань має бути дана відповідь по суті або вказано, з яких причин це неможливо. У разі недотримання цих вимог сторона може клопотати про відхилення судом висновку судового експерта.

Згідно з п.1 Положення про Експертну службу Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №1343 від 03.11.2015р., Експертна служба Міністерства внутрішніх справ України є системою державних спеціалізованих установ судової експертизи, діяльність якої спрямовується і координується Міністерством внутрішніх справ України. Експертна служба МВС безпосередньо підпорядковується Міністру внутрішніх справ України. Експертна служба МВС складається з Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та територіальних підрозділів - науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів, перелік яких наведено в додатку до цього Положення.

При цьому, відповідно до п.3 Положення про Експертну службу Міністерства внутрішніх справ України основним із завдань Експертної служби МВС є здійснення судово-експертної діяльності.

Пунктом 1 частини першої статті 17 КАС України передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. При цьому названа норма визначає рішення як нормативно-правовий акт чи правовий акт індивідуальної дії.

Нормативно-правові акти - рішення, дію яких поширено на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб і які призначені для неодноразового застосування щодо цього кола осіб.

Правові акти індивідуальної дії - рішення, які є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні №2-зп від 23.06.1997 року, за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Таким чином, як нормативний, так і ненормативний правовий акт завжди виражають волю (волевиявлення) уповноваженого суб'єкта права, його владні приписи; мають офіційний характер, обов'язковий до виконання; спрямування на регулювання суспільних відносин; встановлюють правову норму чи конкретне правовідношення; оформляються у визначеній формі; є юридичними фактами, що спричиняють певні правові наслідки.

Тобто, до компетенції адміністративних судів віднесено справи щодо захисту прав, свобод і інтересів осіб від дій суб'єктів владних повноважень щодо управління цими особами чи здійснення інших владних функцій щодо них.

Відрізняючою ознакою правового акту від інших управлінських актів є наявність в ньому змісту управління особою, здійснення щодо нього влади, шляхом встановлення його прав і обов'язків.

Правовий акт - акт волевиявлення (рішення) уповноваженого суб'єкта права, що регулює суспільні відносини за допомогою встановлення (зміни, скасування, зміни сфери дії) правових норм, а також визначення (зміни припинення) на основі цих норм прав і обов'язків учасників конкретних правовідносин, міри відповідальності конкретних осіб за скоєне ними правопорушення. Критерієм розмежування понять нормативного правового акта і ненормативного (індивідуального) правового акта є сфера його дії за суб'єктивним складом, оскільки правові акти індивідуальної дії, на відміну від нормативних, поширюють свою дію на конкретно визначеного суб'єкта.

Таким чином, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір. У випадку, якщо суб'єкт, у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа у спірних правовідносинах не здійснює зазначених владних управлінських функцій щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, то такий суб'єкт не знаходиться "при здійсненні управлінських функцій", та не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України необхідних ознак суб'єкта владних повноважень.

З вищенаведеного аналізу слідує, що юрисдикція адміністративних судів виділена із цивільної та господарської юрисдикцій одночасно за предметною (публічно-правові спори) та суб'єктною ознаками (органи і особи, що здійснюють владні, управлінські функції). Одним з основних критеріїв розмежування юрисдикцій є предмет спору (спірні правовідносини). До адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, а саме ті спори, що пов'язані зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій на основі законодавства в тому числі на виконання делегованих повноважень. До змісту владної управлінської функції відноситься діяльність уповноваженого суб'єкта, що спрямована на виконання законодавства і безпосередньо не пов'язана зі здійсненням правосуддя та прийняттям законів. Найважливішою формальною ознакою публічно-правових спорів є участь у них хоча б на одній зі сторін суб'єкта владних повноважень. Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій та повноважень, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Таким чином, даний спір не є справою адміністративної юрисдикції, оскільки не містить властивих справам такої категорії ознак, тому що відповідач у цій справі, а саме: Дніпропетровський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України не є суб'єктом владних повноважень в розумінні приписів п.7 ч.1 ст.3 КАС України та не виконує владних управлінських функцій і повноважень, а висновок експерта не є рішенням суб'єкта владних повноважень, останній, як зазначалося вище, є процесуальним джерелом доказів, що будуть досліджені та оцінені судом у разі розгляду кримінального провадження.

Зважаючи на наведене, також не підлягає розгляду клопотання позивача про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч. 1 ст. 109 КАС України, -

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими матеріалами надіслати позивачу за зазначеною у позовній заяві адресою.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, зазначені в ст. 186 КАС України та набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Суддя О.М. Турова