Справа № 368/1355/16-а
Суддя: Закаблук О. В.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/1355/16-а
Провадження 2 а/368/35/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2016 Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючий: суддя Закаблук О.В.

При секретарі: Широкоступ К.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 до виконавчого комітету Кагарлицької міської ради Київської області про визнання незаконною та скасування постанови адміністративної комісії про накладення адміністративного стягнення, суд, -

В С Т А Н О В И В :

13.10.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 ОСОБА_2 до виконавчого комітету Кагарлицької міської ради Київської області про визнання незаконною та скасування постанови адміністративної комісії про накладення адміністративного стягнення, в якій позивач просить суд винести постанову, якою:

- постанову адміністративної комісії від 29.09.2016 року № 18/16 про накладення адміністративного стягнення скасувати;

- провадження по адміністративній справі закрити, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП в зв»язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 ОСОБА_2 в мотивувальній частині адміністративної позовної заяви обґрунтовує наступним:

29.09.2016 р. виконавчий комітет Кагарлицької міської ради Київської області (далі - Відповідач), розглянувши протокол КХ № 026669 від 1508.2016р., який склав ДОП Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, капітан поліції ОСОБА_3, відповідно до змісту якого він нібито порушив вимоги ст. 152 КУпАП "Порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів та пп. 311 "Правил благоустрою території міста Кагарлика", визнав його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 152 КУпАП, та наклав на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Згідно змісту постанови № 18/16 його притягнуто до відповідальності за те, що на думку ДОП Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, капітана поліції ОСОБА_3, він 15.08.2016р. о 12:30 годині в м. Кагарлик по вул. Свято-Троїцька, у невстановленому місці та без відповідного дозволу на торгівлю, здійснював реалізацію баштанових культур (кавунів).

В свою чергу він вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП є неправомірним, необгрунтованим, недоведеним з наступних причин:

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак всупереч вказаної норми, йому не було надано екземпляру примірника протоколу від 15.08.2016р., що був складений ДОП Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП в Київській області, капітан поліції ОСОБА_3

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі (ст. 255 КУпАП).

Проте при складенні протоколу йому не було розяснено його права, внаслідок чого він не зміг скористатися послугами адвоката та перекладача, оскільки погано розуміє українську мову та українське законодавство.

Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

- чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

- чи сповіщено осіб, які беруть участь и розгляді справи, про час і місце її розгляду;

- чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Проте при винесенні постанови, Відповідач не виконав вимоги ст. 278 КУпАП та інших вимог законодавства, чим грубо його порушив, виходячи з наступного:

Ст. 277-2 КУпАП, передбачено порядок повідомлення особи про розгляд справи, де вказано, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Крім того відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надішло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак жодних повідомлень про розгляд адміністративної справи він не отримував, внаслідок чого був позбавлений реалізувати свої права під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведену вище норму, Відповідач розглядаючи справу, обмежив його права та надав йому недостатній час для належної підготовки до розгляду справи та залучення адвоката, а також надання додаткових доказів та пояснень.

Крім того, він був позбавлений можливості скористатися допомогою перекладача, оскільки являюсь нерезидентом України, та в повній мірі не розуміє українську мову та законодавство України.

Розгляд справи без надання йому достатнього часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують його особистість, інших доказів по справі, - не тільки порушило його права, передбачені ст.268 КУпАП, але й призвело до того, що при винесенні Постанови не було враховано його особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно до ст.33 КУпАП.

За таких умов його права при такому розгляді справи грубо порушено.

Додатково зазначає, що на час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, 29.09.2016р., він перебував за митною територією України, про що свідчать відмітки в паспорті про перетин кордону з 23.09.2016р. по 06.10.2016р.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Таким чином, при винесенні Постанови, Відповідачем вчинено низку порушень вимог чинного законодавства України.

Враховуючі вищевикладене вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення від 29.09.2016р. № 18/16 винесена з порушеннями його прав та чинного законодавства, є необгрунтованою, протиправною, незаконною та підлягає скасуванню.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Разом з тим субєктом владних повноважень визнається орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст.71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскаржувану постанову від 29.09.16р. № 19/18, він отримав 10.10.16 року після повернення в Україну.

Відповідно до ч. 5 ст. 288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

13.10.2016 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 15 1 КАС України для слухання справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

20.10.2016 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст. 107 КАС України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 03.11.2016 року.

03.11.2016 року слухання справи було відкладено на 17.11.2016 року в зв»язку з неявкою сторін по справі.

В судове засідання, яке відбулося 17.11.2016 року, позивач ОСОБА_1 ОСОБА_2 не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява позивача, в якій він просить суд слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання, яке відбулося 17.11.2016 року, представник відповідача, - Кагарлицької міської ради Київської області не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, про що маються відповідні відмітки в матеріалах справи, проте, 02.11.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло письмове заперечення відповідача наступного змісту:

У провадженні Кагарлицького районного суду Київської області знаходився справа за № 368/1355/16-а за позовом ОСОБА_1 Чингіз ОСОБА_2 до виконавчого комітету Кагарлицької міської ради Київської області про скасування постанови адміністративної комісії про накладення адміністративного стягнення.

Однак, відповідач вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4Ч.О. є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не відповідають вимогам Закону, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому, на думку відповідача, не можуть бути задоволені судом за наступних підстав.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до делегованих повноважень органів місцевого самоврядування щодо забезпечення прав, свобод і законних інтересів громадян належить розгляд справ про адміністративні правопорушення, віднесені законом до їх відання; утворення адміністративних комісій, спрямування їх діяльності.

До адміністративної комісії при виконавчому органі Кагарлицької міської ради надійшов адміністративний матеріал про адміністративне правопорушення, передбачене сг. 152 КУпАП, ОСОБА_1 Чингіз ОСОБА_2.

Протокол про адміністративне правопорушення КХ № 026669 від 15.08,2016 р. складений у відповідності до вимог ст. 156 КУпАП, підписаний правопорушником. Це свідчить про правильність оформлення адміністративного матеріалу.

Позивач в достатній мірі розуміє українську мову та успішно веде підприємницьку діяльність, може самостійно і без перекладача вступати у відносини з громадянами та державними органами.

Позивача неодноразово було притягнено до адміністративної відповідальності, в тому числі за порушення статті 152 КУпАП, що вказує на недобропорядність та неповагу до українського законодавства. Вчинені Позивачем правопорушення розглядалися на адміністративній комісії при виконкомі міської ради, де члени комітету змогли переконатися, що Позивач добре розуміє українську мову, вміє читати та писати (неодноразово звертався до виконкому міської ради про надання дозволу на здійснення торгівлі та власноруч писав відповідні заяви).

При розгляді адміністративного матеріалу адміністративна комісія зясувала всі необхідні факти, а саме чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясували інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. І тільки на підставі правильного оформлення адміністративного матеріалу та з'ясованих необхідних фактів адміністративна комісія прийняла рішення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В той же час члени адміністративного комітету оцінювали надані їм докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтувалися на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю та згідно ст. 252 КУпАП.

Позивача було повідомлено належним чином про розгляд протоколу про адміністративне правопорушення, вчинене ним, на засіданні адмінкомісії. Всі засідання адміністративної комісії є заплановані. Відсутність Позивача не перешкоджає адміністративній комісії вивчати матеріали справи та виносити обґрунтовані рішення.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч. 6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Ці рішення є обовязковими для виконання на певній території.

У звязку з здійсненням громадянами несанкціонованої торгівлі, іншої діяльності на вулицях міста, з метою дотримання Правил благоустрою міста, рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради № 51 від 31.03.2014 р. «Про заборону вуличної торгівлі на центральних вулицях міста Кагарлика» було заборонено вуличну торгівлю на центральних вулицях міста Кагарлика, крім торгівлі квасом у літній період на підставі розпоряджень міського голови.

Вулиця Воровського в м. Кагарлику відноситься до центральних вулиць міста. Своєю діяльністю Позивач заважав дорожньому руху по зазначеній вулиці. Для здійснення торгівельної чи будь-якої іншої підприємницької діяльності в м, Кагарлику створені та функціонують відведені для цього місця.

Отже, здійснюючи діяльність з продажу бахчевих культур по вул. Скято-Троїцькій в м. Кагарлику Позивач порушив вищезазначені норми законодавства та локального нормативно- правового акту.

Враховуючи вищевикладене Кагарлицька міська рада ніжністю не визнає позивні вимоги і просить суд відмовити ОСОБА_1 Чингіз ОСОБА_2 у задоволенні адміністративного позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 1 ст. 41 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та позовні вимоги задовольнити, шляхом винесення постанови, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права.

Суд вважає, що первинним фактом, який послугував подачі даного позову до Кагарлицького районного суду Київської області даного адміністративного позову послугував факт складення адміністративного протоколу серії КХ № 026669 від 15.08.2016р., який склав ДОП Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, капітан поліції ОСОБА_3 у відношенні позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 за вчинення ним адміністративного правопорушення, яке передбачено ст. 152 КУпАП.

Суд вважає, що слід окремо дати юридичну оцінку факту складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, відповідач зазначає, що вищевказаний протокол серії КХ № 026669 від 15.08.2016 р. складений у відповідності до вимог ст. 156 КУпАП, підписаний правопорушником. Це свідчить про правильність оформлення адміністративного матеріалу.

Проте, до такого твердження від подача суд відноситься критично, так як сам факт підписання протоколу особою, у відношенні якої його складено, не є достатнім та головним доказом, що такий протокол складено у повній відповідності до вимог ст. 156 КУпАП.

Перш за все слід зазначити, що ст. 156 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил торгівлі пивом, алкогольними напоями і тютюновими виробами.

Суд вважає, що не потрібно бути експертом чи юристом, щоб зрозуміти, що ст. 156 КУпАП, ( на яку посилається відповідач) не має ніякого відношення до вимог, які ставляться чинним КУпАП до складання адміністративного протоколу, а також не відноситься до факту торгівлі баштанними культурами.

Суд роз»яснює, що умови, порядок складання, та зміст протоколу про адміністративне правопорушення чітко та конкретно регламентовано в ст.ст. 254, 256 КУпАП.

Так, згідно ст. 254 КУпАП:

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Суд в даному випадку зазначає, що найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.

КУпАП детально регламентує питання, що повязані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Також ці питання врегульовані і тими галузевими нормативно-правовими актами, органи яких мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

В даному випадку таким галузевим нормативно правовим актом, ( зв»язку з тим, що протокол складено працівником Кагарлицького ВП), є «Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», зареєстрована в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941, та затверджена Наказом № 1376 від 06.11.2015 року.

Отже, протокол - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Складати протокол про адміністративне правопорушення мають право уповноважені на те посадові особи, представники громадської організації чи органу громадської самодіяльності (перелік надається у ст. 255 КпАП).

Посадові особи повинні мати відповідні документи або знаки, які вони зобовязані предявити на вимогу особи, яка вчинила правопорушення.

Окремо слід зазначити, що норми діючого КУпАП визначає випадки, коли протокол обов»язково складається у двох екземплярах, - при заподіянні адміністративним правопорушенням шкоди, при вчиненні правопорушень іноземцями.

Що стосується «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941, та затверджена Наказом № 1376 від 06.11.2015 року, то в ній є розділ ІІ, - документування адміністративних правопорушень, в якому зазначено наступне:

1. Складання протоколів про адміністративні правопорушення, протоколів про адміністративні затримання, протоколів про вилучення речей і документів, протоколів про огляд речей та особистий огляд, а також отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції.

2. У справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів поліції, зазначених у статті 222 КУпАП, протоколи відповідно до статті 255 КУпАП складають уповноважені на те посадові особи зазначених органів.

3. Протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

Якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 1853 КУпАП.

4. У разі вчинення адміністративного правопорушення особами, які досягли віку, з якого настає адміністративна відповідальність, уповноважені на те посадові особи органів поліції складають протокол про адміністративне правопорушення.

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа) поліції, уповноважений(а) розглядати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитися усним зауваженням.

5. Протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом згідно з технічним описом бланка протоколу про адміністративне правопорушення (додаток 2), на якому проставлено відповідні серію та номер.

6. Усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою.

7. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

8. Протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема:

- у графі «місце складання протоколу» - населений пункт або географічна точка;

- у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол» - прізвище, імя, по батькові посадової особи, яка склала протокол (повністю, без скорочень);

- у графі «склав цей протокол про те, що громадянин(ка)» - прізвище, імя та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (повністю, без скорочень);

- у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла));

- у графі «чи притягався(лася) до адміністративної відповідальності» - інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності);

- у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол);

- у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

10. Якщо внаслідок вчинення адміністративного правопорушення заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі про адміністративне правопорушення.

11. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

12. Протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписаний також цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підписати протокол про адміністративне правопорушення у ньому робиться запис про це.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його.

У разі, якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

13. Особі, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, пропонується надати по суті вчиненого адміністративного правопорушення письмове пояснення, яке підписується зазначеною особою. Пояснення може додаватися до протоколу про адміністративне правопорушення окремо, про що робиться запис у ньому.

14. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно зі статтею 63 Конституції України не несе відповідальності за відмову давати пояснення щодо себе, членів своєї сімї чи близьких родичів.

15. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

16. У разі якщо правопорушення вчинено кількома особами, протокол про адміністративне правопорушення складається стосовно кожної особи окремо.

17. У разі вчинення адміністративного правопорушення неповнолітньою особою віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років протокол про адміністративне правопорушення складається стосовно одного з батьків неповнолітньої особи або особи, яка їх замінює, відповідно до частини третьої статті 184 КУпАП.

У разі вчинення неповнолітньою особою віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121 - 127, частинами першою, другою і третьою статті 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 174, 185, 190 - 195 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення складається стосовно цієї особи.

18. Протокол про адміністративне правопорушення та матеріали про вчинене адміністративне правопорушення відповідно до статті 257 КУпАП надсилаються (надаються) органу (посадовій особі), уповноваженому(ій) розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 256 КУпАП:

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права і обовязки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Отже, слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ і до нього висуваються певні вимоги.

В ст. 256 КУпАП надається перелік тих даних, що обовязково повинні бути закріплені у протоколі для того, щоб він мав відповідну силу і щоб його неможливо було заперечувати.

Бланки протоколів про адміністративне правопорушення є бланками суворої звітності, вони повинні бути надруковані у друкарні, мати захист від підробки та єдину наскрізну нумерацію в межах відповідного органу. Протоколи та акти повинні бути зареєстровані в бухгалтерії цих органів, як бланки суворої звітності, видаватися та обліковуватися у встановленому законодавством порядку.

Протокол містить усі відомості, що стосуються правопорушення; майнової шкоди (якщо така мала місце в результаті скоєння правопорушення); особи порушника (прозвище, імя і по батькові; дата і місце народження; місце проживання; телефон; посада; зарплата, пенсія чи з інших джерел у гривнях; освіта; сімейний стан; кількість осіб, що перебувають на утриманні; чи притягувалася особа раніше до відповідальності (адміністративної, кримінальної); документ, що посвідчує особу порушника); особи, що склала протокол (посада, прозвище, імя і по батькові, зазначається дата і місце складення протоколу); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності порушника; зазначається, що порушнику розяснені права та обовязки, передбачені ст. 286 КпАП, та повідомлено про час і місце розгляду справи; за наявності свідків зазначається їх прозвище, імя і по батькові, адреса та телефон. Обовязково робиться посилання на той нормативний акт, який передбачає відповідальність за вчинене правопорушення.

Протокол повинен бути підписаний особою, що його склала, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Також за наявності свідків і потерпілих протокол підписується і ними. У випадку, коли порушник відмовляється підписати протокол, про це робиться запис у протоколі. Можливе засвідчення такого запису підписами понятих.

Залежно від того, яке саме правопорушення було вчинене, у протоколі можуть зазначатися і інші відомості, які необхідні для більш повного відображення фактів.

Отже підсумовуючи вищевикладене, що стосується самого протоколу про адміністративне правопорушення, то суд зазначає наступне.

Перш за все слід зазначити, що відповідачем до письмового заперечення не додано в якості доказу щодо законності своїх дій про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, (у виді винесення оскаржуваної постанови), протоколу про адміністративне правопорушення, складеного у відношенні позивача, або належним чином завіреної його копії, що позбавляє суд дати юридичну оцінку вищевказаному процесуальному документу, та, відповідно, дає підстави суду позитивно сприймати той факт, що, як зазначає позивач, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення йому не було роз»яснено його прав, не вручено копії протоколу.

Таку свою позицію суд обґрунтовує положенням ст.71 КАСУ, яка визначає як розподіляються обов»язки щодо доказування і подання доказів між особами, які беруть участь у справі.

Відповідно, положення ст. 71 КАС України спрямовані на забезпечення повного з»ясування обставин у справі на основі поєднання принципів змагальності та офіційності.

Так, згідно ч. 1 ст. 71 КАС України:

Кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України.

Отже, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Крім сторін, докази мають право подавати й інші особи, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України:

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Слід зазначити, що в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень ( як в даному випадку, так як суб»єктом владних повноважень є відповідач) встановлена презумпція його винуватості.

В справах даної категорії загальним є правило про те, що тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - субєкта владних повноважень.

В даному випадку в ч. 2 ст. 71 КАС України закладена презумпція винуватості відповідача.

Отже, презумпція винуватості покладає на субєкта владних повноважень обовязок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обовязок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Зазначена презумпція значно посилює позиції невладної особи (людини), якій бракує правових знань, щоб самостійно довести перед судом слушність своїх тверджень. Потенційний обовязок субєкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності в суді посилює його відповідальність при прийнятті рішень, вчиненні інших дій чи допущенні бездіяльності.

Так, зазвичай субєкт владних повноважень повинен спростувати свою вину, адже презумпція його винуватості дає можливість вважати встановленою неправомірність його рішень, дій чи бездіяльності. Позивач не зобовязаний доводити ці обставини.

Презумпція винуватості субєкта владних повноважень - відповідача означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів.

Презумпція винуватості позбавляє суд необхідності перевіряти повідомлені позивачем обставини, якщо вони не викликають обгрунтованого сумніву.

В даному адміністративному провадженні позивачем є фізична особа, - ОСОБА_1 ОСОБА_2, а основна частина доказів у справі знаходиться у відповідача Кагарлицької міської ради Київської області, як у субєкта владних повноважень, адже, вирішуючи те чи інше питання, субєкт владних повноважень, - відповідач повинен був в установленому Законом порядку зібрати цілу низку матеріалів, як докази на винуватість відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зглядаючись на обставини справи, позивач ОСОБА_1 ОСОБА_2 перебуває у гіршому становищі щодо можливості збору і подання доказів порівняно із субєктом владних повноважень.

До того ж, необізнаний у юридичному механізмі позивач, який, до речі, є громадянином іншої держави, погано орієнтується у тому, які докази можуть підтвердити обставини, на які він посилається.

Тому субєкт владних повноважень, - відповідач, Кагарлицька міська рада Київської області, як відповідач у справі, зобов»язаний був подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які могли б бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані - на користь відповідача чи навіть позивача.

Так, суд вважає, що відповідачем по справі до письмового заперечення слід було б подати фундаментальний доказ по даній справі, - протокол, що відповідачем зроблено не було, що дає підстави суду обґрунтовано мати підозру щодо невідповідності його нормам КУпАП, та галузевої інструкції системи поліції, які вказано судом вище в повній редакції.

Окрім того, по можливості відповідачем мали б бути подані з метою повного, всебічного, та об»активного розгляду справи пояснення громадян, - свідків адміністративного правопорушення, пояснення самої особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що позивачем зроблено не було.

Згідно ч. 6 ст. 71 КАС України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Положення ч. 6 ст. 71 КАС України спрямовані на дисциплінування осіб, які беруть участь у справі. Суд не може ухвалювати свої рішення на основі припущень. Тому якщо особа стверджує про певну обставину, вона має довести це доказами. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на прохання суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів і не зобовязаний проявляти будь-яку ініціативу.

Це обумовлено тим, що особа повинна добросовісно ставитися до своєї справи і виконання своїх обовязків. Якщо вона цього не робить, суд не має працювати замість цієї особи.

Поважною слід визнавати причину, яка зумовила обєктивну неможливість своєчасного подання доказу за добросовісного ставлення особи до виконання своїх процесуальних обовязків.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач мав забезпечити явку в судове засідання свого представника, який мав би належним чином оформлену довіреність на право представляти інтереси відповідача, у разі не можливості направлення свого представника відповідач мав би направити на адресу суду лист з проханням слухати справу без участі представника, причому, суд наголошує на такій обставині, така неможливість мала б бути обґрунтованою з зазначенням поважних причин, а не обмежена простим проханням, мав би направити на адресу суду в якості доказу протокол про адміністративне правопорушення, або належним чином завірену його копію, що відповідачем зроблено не було, а навпаки, направив на адресу лише письмове заперечення, яке, зглядаючись на його зміст, підготовлено не належно, не має ознаки юридичної обґрунтованості особи, яка його готувала, що, зокрема, виразилося в не орієнтуванні особи, що готувала заперечення, навіть в нумерації статтей діючого КУпАП, що судом обґрунтовано вище.

Зглядаючись на вищевикладене, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складений з грубими порушеннями вимог законодавства, а саме:

- протокол складений в одному екземплярі в результаті чого другий екземпляр не був вручений особі яка притягується до адміністративної відповідальності, в даному випадку відповідачу ОСОБА_1 ОСОБА_2 є порушенням ч. 2 ст. 254 КУпАП, та п. 8 Глави ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941, та затверджена Наказом № 1376 від 06.11.2015 року;

- під час складання протоколу позивачу ОСОБА_5 ОСОБА_2 не було роз»яснено його прав та обов»язків, які передбачено ст. 268 КУпАП, що є грубим порушенням ч. 4 ст. 256 КУпАП, п. 11 Глави ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941, та затверджена Наказом № 1376 від 06.11.2015 року.

Суд наголошує на тій обставині, що в ст. 256 КУпАП надається перелік тих даних, що обовязково повинні бути закріплені у протоколі для того, щоб він мав відповідну силу і щоб його неможливо було заперечувати, причому, посилання відповідача на ту обставину, що даний протокол можна вважати таким, який складений відповідно до Закону лише з тої позиції, що він підписаний особою, відносно якого складено такий протокол, суд розцінює лише як не орієнтування відповідача в нормах КУпАП, які регламентують складання такого основоположного доказу, як протокол про адміністративне правопорушення.

Слід зазначити також, що не роз»яснення позивачу його прав та обов»язків та не вручення копії протоколу є порушенням такого одного із важливих прав позивача, як право на захист, враховуючи також ту обставину, що позивач не є громадянином України, відповідно, навіть при знанні мови, апріорі погано орієнтується у Українському законодавстві.

Що стосується постанови адміністративної комісії Кагарлицької міської ради Київської області про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 ОСОБА_6 у виді штрафу 850 грн. за ні би то вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, то таку постанову суд вважає незаконною, та, відповідно, такою, яка повинна бути скасована, так як прийнята з порушеннями Конституції та законів України, з огляду на наступне.

Так, єдиною необхідною та достатньою підставою для вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення складу правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку за законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд зазначає, що склад адміністративного правопорушення містить:

1) об'єкт правопорушення (суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення);

2) об'єктивну сторону (конкретні дії, що виразилися в порушенні встановлених правил);

3) суб'єкт правопорушення - конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку;

4) суб'єктивну сторону складу (є ставленням особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу або необережності).

Отже, усі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення (проступку).

Суд вважає, що в діях ОСОБА_1 ОСОБА_2 не доведено склад адміністративного правопорушення, яке передбачене ст. 152 КУпАП, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Так, диспозиція ст. 152 КУпАП має наступний зміст, -

Порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Слід зазначити, що правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначені у Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

Відповідно до положень Закону, благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально - економічних, організаційно - правових та екологічних заходів з покращення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Територія - це сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення обєктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних обєктів, обєктів промисловості, комунально-складських та інших обєктів у межах населеного пункту.

Стандартизація і нормування у сфері благоустрою населених пунктів здійснюються з метою формування сприятливого для життєдіяльності людини середовища, в умовах якого забезпечуються захист довкілля, санітарне та епідемічне благополуччя населення, шляхом розроблення комплексу взаємоповязаних нормативних документів, якими визначаються взаємопогоджені вимоги до обєктів благоустрою.

До нормативних документів із стандартизації у сфері благоустрою населених пунктів належать документи, які містять:

1) визначення основних понять і термінів;

2) характеристику систем класифікації;

3) методи, методики та способи визначення обєктів благоустрою населених пунктів;

4) метрологічні норми і вимоги до організації робіт з благоустрою населених пунктів;

5) інші нормативи із стандартизації у цій сфері, передбачені законом.

Стандарти у сфері благоустрою населених пунктів розробляються, приймаються (ухвалюються), переглядаються (змінюються) або їх дія припиняється в порядку, встановленому законом.

У сфері благоустрою населених пунктів діє система нормативів, що встановлюється у сфері землеустрою, містобудування, озеленення територій, утримання будинків і споруд, освітлення територій, а також у галузі охорони здоровя та охорони навколишнього природного середовища.

Законом можуть встановлюватися й інші нормативи, повязані із забезпеченням благоустрою населених пунктів.

Правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно- правовий акт, яким установлюється порядок благоустрою та утримання територій обєктів благоустрою.

Правила розробляються для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.

Правила складаються з текстової та графічної частин.

Текстова частина Правил включає:

1) визначення сфери дії Правил та учасників правовідносин у цій сфері;

2) забезпечення державних, громадських та приватних інтересів, відкритості та доступності Правил;

3) участь громадян, громадських організацій у виконанні Правил;

4) порядок громадського обговорення проекту Правил;

5) порядок внесення змін до Правил;

6) порядок здійснення благоустрою та утримання територій обєктів благоустрою;

7) заходи з реалізації проекту благоустрою території населеного пункту;

8) вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій;

9) вимоги до утримання зелених насаджень на обєктах благоустрою загального користування (міських лісів, парків, скверів, бульварів, садів, рекреаційних зон тощо);

10) вимоги до утримання будівель і споруд інженерного захисту території;

11) вимоги до санітарного очищення території;

12) інші вимоги, передбачені цим та іншими законами;

13) перелік установлених законом обмежень (обтяжень) на використання земельних ділянок обєктів благоустрою;

14) здійснення контролю за виконанням Правил;

15) встановлена законом відповідальність громадян та юридичних осіб за порушення Правил;

16) перелік законодавчих та нормативноправових актів, на основі яких діють Правила. Текстова частина Правил благоустрою території населеного пункту може включати інші питання відповідно до законодавства.

Графічна частина Правил включає:

1) план благоустрою території населеного пункту з визначенням заходів з реалізації цього плану та термінів їх виконання;

2) схему обмежень використання територій обєктів благоустрою;

3) схему меж обєктів благоустрою населеного пункту з визначенням балансоутримувачів цих обєктів, а також меж територій, закріплених за підприємствами, установами, організаціями.

До складу графічної частини Правил може бути включена інша технічна документація з питань благоустрою територій населених пунктів.

Громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобовязані:

1) утримувати в належному стані обєкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих обєктів територію;

2) дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів;

3) не порушувати права і законні інтереси інших субєктів благоустрою населених пунктів;

4) відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані порушенням законодавства з питань благоустрою населених пунктів;

5) допускати на обєкти благоустрою, що перебувають у їх власності або користуванні, аварійно-рятувальні та інші служби для здійснення заходів щодо запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру

Затвердження правил благоустрою території населених пунктів належить до компетенції сільських, селищних і міських рад.

Отже, об'єктом адміністративного правопорушення, яке передбачене ст. 152 КУпАП є суспільні відносини у сфері громадського благоустрою.

Об'єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП полягає у порушенні правил благоустрою території міст та інших населених пунктів, а також недодержанні правил щодо забезпечення чистоти і порядку в містах та інших населених пунктах.

Суд вважає, що в діях позивача, - ОСОБА_1 ОСОБА_2 відсутня така складова адміністративного правопорушення, як об»єктивна сторона. Свою позицію суд обґрунтовує наступним.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, чого не має в матеріалах справи.

Згідно ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Так, із доказів на підтвердження вини позивача, - ОСОБА_1 ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, яке передбачено ст. 152 КУпАп є лише копія самої постанови, (яка, до речі надана самим позивачем), та копія рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради Київської області № 51 від 31.03.2014 року «Про заборону вуличної торгівлі на центральних міста Кагарлика».

Що стосується постанови, то вона прийнята на підставі протоколу, який, як вказано вище судом є таким, який складений з грубим порушенням чинного законодавства, а тому не може бути покладений в основу доказової бази при винесенні рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності у виді постанови, з огляду на положення ч. 3 ст. 70 КАС України.

Згідно ч. 3 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги, а відповідно до ч. 4 коментованого кодексу, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Інших же доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 ОСОБА_2 немає.

Суд вважає, що такими доказами могли б бути хоча б пояснення свідків адміністративного правопорушення.

Крім того, згідно ст. 283 КУпАП, - зміст постанови про адміністративне правопорушення, у постанові обов»язково необхідно вказати одну з основних елементів складу адміністративного правопорушення, - місце вчинення адміністративного правопорушення, що відповідачем зроблено не конкретно, вказано лише загальну назву вулиці, не вказавши конкретно місце, крім того, не вказано, що це є центральна вулиця міста Кагарлика в дотримання вимог Рішення виконавчого комітету № 51 від 31.03.2014 року «про заборону вуличної торгівлі на центральних вулицях міста Кагарлика.

Суб»єктивна сторона правопорушення, яке передбачено ст. 152 КУпАП характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Суб»єктами правопорушення, яке передбачене ст. 152 КУпАП можуть бути посадові особи, громадяни та громадяни, - суб»єкти підприємницької діяльності.

Окрім того, що оспорювана постанова винесена з порушенням чинного КУпАП, сам процес притягнення позивача до адміністративної відповідальності має ознаки порушення законних прав та інтересів позивача, яке виразилося в наступному.

Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

- чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

- чи сповіщено осіб, які беруть участь и розгляді справи, про час і місце її розгляду;

- чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Проте при винесенні постанови, Відповідач не виконав вимоги ст. 278 КУпАП та інших вимог законодавства, чим грубо його порушив

Так, положення ст. 277-2 КУпАП передбачено порядок повідомлення особи про розгляд справи, де вказано, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Крім того відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак жодних повідомлень про розгляд адміністративної справи позивач ОСОБА_1 ОСОБА_2 не отримував, внаслідок чого був позбавлений реалізувати свої права під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Оскаржувану постанову від 29.09.16р. № 19/18, він отримав лише 10.10.16 року після повернення в Україну.

Враховуючи наведену вище норму, Відповідач розглядаючи справу, обмежив його права та не надав йому достатній час для належної підготовки до розгляду справи та залучення адвоката, а також надання додаткових доказів та пояснень.

Крім того, він був позбавлений можливості скористатися допомогою перекладача та адвоката, оскільки є нерезидентом України, та в повній мірі не розуміє українську мову та законодавство України.

Розгляд справи без надання йому достатнього часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують його особистість, інших доказів по справі, - не тільки порушило його права, передбачені ст.268 КУпАП, але й призвело до того, що при винесенні Постанови не було враховано його особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно до ст.33 КУпАП.

За таких умов його права при такому розгляді справи грубо порушено.

Додатково слід зазначити, що на час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, 29.09.2016р., - він перебував за митною територією України, про що свідчать відмітки в паспорті про перетин кордону з 23.09.2016р. по 06.10.2016р.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Таким чином, при винесенні Постанови, Відповідачем вчинено низку порушень вимог чинного законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення від 29.09.2016р. № 18/16 винесена з порушеннями законних прав та інтересів позивача та чинного законодавства, є необгрунтованою, протиправною, незаконною та підлягає скасуванню.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Разом з тим субєктом владних повноважень визнається орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 276, 277 2, ст.ст. 278 - 280 КУпАП, ч. 1 ст. 158, 159, 160, 161, 163, 171 2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ОСОБА_2 до виконавчого комітету Кагарлицької міської ради Київської області, виконкому Кагарлицької міської ради Кагарлицького району Київської області про визнання незаконною та скасування постанови адміністративної комісії про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії виконкому Кагарлицької міської ради № 18/16 по справі про адміністративне правопорушення від 29.09.2016 року, відповідно до якої ОСОБА_1 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Провадження по адміністративній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, - в зв»язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з моменту проголошення, а особами, які беруть участь у справі та не були присутніми при проголошенні рішення, - протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя: О.В. Закаблук