Справа № 815/5618/16
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5618/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - Позивач, або ОСОБА_1) з адміністративним позовом (а.с. 4-7) до Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області (далі - Відповідач, або Ізмаїльська ОДПІ ГУ ДФС України в Одеській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС України в Одеській області № 42234-13 від 22.07.2016 року.

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

22.07.2016 року Ізмаїльською ОДПІ ГУ ДФС України в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № 42234-13, яким Позивача зобов'язано сплатити суму податкового зобов'язання з транспортного податку в розмірі 25000,00 грн. В обґрунтування протиправності прийнятого Відповідачем рішення Позивачем зазначено, що рішенням Одеської міської ради № 6257-VI від 21.01.2015 року було встановлено транспортний податок у м. Одесі. Враховуючи, що транспортний податок, як елемент податку на майно, належить до місцевих податків, то бюджетний період, в якому починає застосовуватися транспортний податок у м. Одесі є 2016 рік. Автотранспортний засіб Позивача, LEXUSGS 350, 2011 року випуску, станом на 2016 рік є таким, що не підлягає оподаткуванню. Крім того, Позивач зауважив, що середньо ринкова вартість автотранспортного засобу LEXUSGS 350, 2011 року випуску, відповідно до Методики визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18.02.2016 року, складає 844 157,34 грн., що є менш між 750 розмірів мінімальної заробітної плати, а тому вказаний автотранспортний засіб не є об'єктом оподаткування.

В судовому засіданні 10.11.2016 року представник Позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов з підстав, викладених в позовній заяві (а.с. 4-7).

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового засідання свого представника до суду не направив, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Судом визнано неявку в судове засідання Відповідача неповажною та, на підставі ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), ухвалено рішення про розгляд справи за відсутності Відповідача.

У зв'язку із неявкою до судового засідання Відповідача, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд на підставі приписів ч.6 ст.128 КАС України ухвалив про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

23.11.2016 року до канцелярії суду надійшли письмові заперечення Відповідача (а.с. 28-29), в яких останній зазначив, що згідно ст. 267 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування. Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України. Так, 22.07.2016 року Ізмаїльською ОДПІ ГУ ДФС України в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № 42234-13, яким Позивача зобов'язано сплатити суму податкового зобов'язання з транспортного податку в розмірі 25000,00 грн. Оскаржуване податкове повідомлення-рішення сформовано в ІС «Податковий блок» підсистемі «Облік платежів» «Транспортний податок» в режимі «Перелік суб'єктів та об'єктів оподаткування», до якого автоматично на вищому рівні було внесено дані про легковий автотранспортний засіб LEXUSGS 350, 2011 року випуску.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, письмові заперечення Відповідача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, заперечення проти позову та перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що Позивач є власником автотранспортного засобу, а саме: LEXUS GS 350, 2011 року випуску, колір білий, номерний знак НОМЕР_2, об'єм двигуна 3436 куб. см (а.с. 13).

22.07.2016 року, на виконання приписів ст.267 ПК України, Ізмаїльською ОДПІ ГУ ДФС України в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № 42234-13, яким Позивачу визначено суму податкового зобов'язання за 2016 рік за платежем: транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 25000,00 грн. із граничним строком сплати - 60 днів з дня його отримання (а.с. 8).

Вказане податкове повідомлення-рішення направлено Відповідачем на адресу Позивача.

Не погодившись із прийнятим податковим органом рішенням, Позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи викладені в позовній заяві, письмові заперечення, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу неправомірного, на думку Позивача, винесення податкового повідомлення-рішення, відповідно до якого Позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 25000,00 грн.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.

З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (далі - Закон України №71-VIII), яким введено новий податок з громадян України - транспортний податок.

Відповідно до ст.267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до п.п.267.2.1 п.267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування (п.267.1.1). Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см (п.267.2.1). Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до п.п.267.2.1 п.267.2 цієї статті (п.267.3.1). Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до п.п.267.2.1 п.267.2 цієї статті (п.267.4). Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.267.5.1). Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку (п.267.6.1).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Органи внутрішніх справ зобов'язані до 01.04.2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку. З 01.04.2015 року органи внутрішніх справ зобов'язані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації об'єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця. Форма подачі інформації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики (п.267.6.3). Податок сплачується за місцем реєстрації об'єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України (п.267.7.1). Транспортний податок сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (п.267.8.1).

Рішенням Одеської міської ради № 6257-VI від 21.01.2015 «Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку» встановлено з 01.01.2015 року на території міста Одеси податок на майно в частині транспортного податку та визначено ставку податку з розрахунку на календарний рік 25000,00 гривень за кожний легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування.

З урахуванням оприлюднення рішення Одеської міської ради № 6257-VI про введення (встановлення) транспортного податку 21.01.2015 року, нараховуватися він може платникам цього податку лише в 2016 бюджетному році.

Крім того, суд зазначає, що законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» № 909-VIII від 24.12.2015 року було внесено до ПК України зміни. Зокрема, пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України викладено в новій редакції: об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Таким чином, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» № 909-VIII від 24.12.2015 року було змінено критерії визначення об'єкту оподаткування, встановленого ст. 267 ПК України, а саме: об'єкт оподаткування більше не залежить від об'єму циліндрів двигуна, критеріями визначення об'єкту оподаткування став рік випуску автомобіля та його середньо ринкова вартість.

У зв'язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» № 909-VIII від 24.12.2015 року, рішенням Одеської міської ради № 257-VII від 03.02.2016 року «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 21.01.2015 року № 6257-VI «Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку» відповідні зміни були внесені в рішення Одеської міської ради «Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку» від 21.01.2015 року (http://omr.gov.ua/ru/acts/council/79955/). Зазначене рішення було опубліковано в газеті «Думська площа» № 6 від 12.02.2016 року.

За наведених обставин та особливостей правового регулювання місцевих податків, суд дійшов висновку, що застосування контролюючим органом положень статті 267 ПК України в редакції Закону України № 909-VIII від 24.12.2015 року з метою оподаткування транспортним податком не може мати місце у 2016 році.

Суд також зазначає, що відповідно до даних сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України розрахунок середньо ринкової вартості автомобіля LEXUS GS 350, колір білий, номерний знак НОМЕР_2, об'єм двигуна 3436 куб. см, 2011 року випуску, з пробігом 44000 км. становить 844157,34 грн., що є менш між 750 розмірів мінімальної заробітної плати, у зв'язку з чим вказаний автотранспортний засіб не може бути об'єктом оподаткування, встановленим ст. 267 ПК України в редакції Закону України № 909-VIII від 24.12.2015 року.

Щодо нарахування транспортного податку за нормою ст. 267 ПК України в редакції Закону України № 71-VІІІ від 28.12.2014 року, яка діяла з 01.01.2015 року, суд зазначає наступне.

Визначений у спірному податковому повідомленні-рішенні об'єкт оподаткування є автотранспортний засіб LEXUS GS 350, колір білий, номерний знак НОМЕР_2, об'єм двигуна 3436 куб. см, 2011 року випуску, перша реєстрація в Україні вказаного автотранспортного засобу відбулась 23.06.2012 року.

Відповідно до п.п. 14.1.163 п. 14.1 ст. 14 ПК України перша реєстрація транспортного засобу - реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.

Новий транспортний засіб - транспортний засіб, що не має актів державної реєстрації уповноважених органів, у тому числі іноземних, які дають право на його експлуатацію (п.п. 14.1.124 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Транспортні засоби, що використовувалися, - транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби (п.п.14.1.251 п.14.1 ст.14 ПК України).

Враховуючи, що використання транспортного засобу пов'язується з його віком, а не з його першою реєстрацією в Україні, суд дійшов до висновку, що п'ятирічний термін використання автомобіля 2011 року випуску станом на 01.01.2016 року сплинув, а відтак, автомобіль Позивача не може бути об'єктом оподаткування за транспортним податком відповідно до приписів ПК України в редакції Закону України № 71-VІІІ від 28.12.2014 року, яка діяла з 01.01.2015 року.

При цьому суд зазначає, що та обставина, що за Позивачем вказаний автомобіль був вперше зареєстрований в Україні в 2012 році, не є безумовною підставою вважати вказану дату датою початку експлуатації вказаного автомобіля.

Отже, визначення контролюючим органом Позивачу суми податкового зобов'язання за 2016 рік з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000 грн. не відповідає положенням ПК України та є неправомірним.

У зв'язку із вказаним суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС України в Одеській області № 42234-13 від 22.07.2016 року.

Судом також встановлено, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято Відповідачем 22.07.2016 року, тобто з порушенням строків, визначених ст. 267 ПК України. Проте, суд зазначає, що строк направлення платнику податків податковим органом податкового повідомлення-рішення не змінює обсягу законних прав та обов'язків такого платника податків, адже перебіг строку як для сплати податку, так і для оскарження такого рішення, починається з дня, наступного за днем отримання податкового повідомлення-рішення. А відтак суд приходить до висновку, що порушення Відповідачем строку направлення податкового повідомлення-рішення, не може слугувати підставою для визнання прийнятого рішення протиправним та його скасування.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених в судовому засіданні фактів, суд приходить до висновку, що Відповідачем під час розгляду справи не було доведено правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення, тому суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги Позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з квитанцією № 284 від 19.10.2016 року (а.с. 3) Позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 551,21 грн.

З урахуванням задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення з Відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь Позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 551,21 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 128, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області №42234-13 від 22.07.2016 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку в розмірі 25000,00 грн.

Стягнути з Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області (68609, Україна, Одеська обл., Ізмаїльський район, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 3, ) за рахунок її бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 (68600, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551,21 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 21 коп.).

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.