Справа № 815/5856/16
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5856/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Овідіопольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправним висновку та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд скасувати висновок від 5 травня 2016 р. про відмову внесення змін до актового запису цивільного стану № 1 від 6 січня 2006 р.; зобов'язати відповідача внести зміни до вказаного актового запису у зв'язку із технічною помилкою, а саме виправити у відомостях про батька дитини у графі "Батько" ім'я, прізвище та по батькові з "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він уклав шлюб 13.05.2002 р. з ОСОБА_4, у цьому шлюбі у нього народилась дочка ОСОБА_4. При видачі дочці позивача свідоцтва про народження від 06.01.2005 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області допущено помилку, а саме: неповно зазначено відомості про батька, вказано батька ОСОБА_1, тоді як повинно було - ОСОБА_1. Пояснив, що підставою для запису відомостей про батька у свідоцтво був актовий запис про шлюб № 348 від 13.05.2002 р., складений міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції. Позивач звернувся до відповідача з заявою про внесення змін до актового запису про народження від 06.01.2005 р. у зв'язку із допущенням технічної помилки Відділом, однак за висновком від 05.05.2016 р. йому було відмовлено у зв'язку з неможливістю підтвердити заявлене. Також зазначив, що мала місце саме технічна помилка, оскільки підставою запису у свідоцтві про народження відомостей про батька був актовий запис про шлюб. Зважаючи на невмотивованість та незаконність оскаржуваного висновку про відмову внесення змін до актового запису, позивач звернувся за судовим захистом із даним адміністративним позовом.

До суду з'явився представник позивача, який позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності; заперечення на адміністративний позов не надходило.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих позивачем доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначені позовні вимоги підлягаючими задоволенню.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 13 травня 2002 року було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 348 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 13.05.2002 р.

У позивача в цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_4, про що також зроблено відповідний актовий запис № 1 від 06.01.2005 р. та Відділом реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 06.01.2005 р. При цьому, в актовому записі про народження, а також у вказаному свідоцтві про народження вказано батьком ОСОБА_1.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 р. № 2398-VI (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон) закріплено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Згідно з ч.1 ст.22 Закону внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Як зазначено у частині 5 статті 9 цього ж Закону, правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

На виконання вищевказаної норми. Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 р. за № 55/18793, затвердженні Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила).

Пунктом 1.1. Правил визначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Згідно до пункту 1.5 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011р. за №96/5 передбачено, що заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами. Працівник відділу державної реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву, звіряє відомості, зазначені заявником у заяві, з паспортом або паспортним документом.

За приписами пунктів 1.7 та 1.15 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Відповідно до п 2.5 заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається: особою, щодо якої складено актовий запис; одним із батьків неповнолітнього (малолітнього); піклувальником неповнолітнього та опікуном малолітнього; опікуном недієздатної особи; спадкоємцем померлого; представником органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Так, позивач звернувся до Овідіопольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою про внесення змін до актового запису про народження від 06.01.2005 р. у зв'язку із технічною помилкою, а саме: виправити у відомостях про батька дитини в графі "Ім'я" з "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1" та у графі "По батькові" з "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1". Однак відповідачем складено висновок від 05.05.2016 р. про відмову у внесенні таких змін у зв'язку з неможливістю підтвердити заявлене.

Пунктами 2.6, 2.7 Правил встановлено, що разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті. На підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділ державної реєстрації актів цивільного стану до матеріалів справи додає повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану та копії відповідних актових записів, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмову у задоволенні прохання заявника.

Як вбачається із оскаржуваного висновку, позивачем на підтвердження прохання про внесення змін у актовий запис та Відділом були зібрані такі документи: витяг з паспорта заявника серії НОМЕР_3, виданий Овідіопольським РВ ГУМВС в Одеській області 28.01.2009 р. на громадянина ОСОБА_1; копія свідоцтва про народження дитини заявника серії НОМЕР_2, виданого 06.01.2005 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області на громадянку ОСОБА_4; копія актового запису про народження дитини заявника № 1, складеного 06.01.2005 р. . відділом державної реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області на громадянку ОСОБА_4; повний витяг з ДРАЦСГ № 7 щодо актового запису про народження дитини заявника відносно громадянки ОСОБА_4.

Крім того, підставою внесення інформації про батька при складанні актового запису про народження дитини позивача став актовий запис про шлюб № 348 від 13.05.2002 р., складений міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції. Так, в останньому відомості про чоловіка в графі "Прізвище після державної реєстрації шлюбу" внесені як "ОСОБА_1", а в графі "Власне ім'я, по батькові" - "ОСОБА_1".

Згідно до ч.3 ст.9 Закону актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Отже, із зазначених документів вбачається, що в актовому записі про народження дитини позивача від 06.01.2005 р. вірним відображенням відомостей про батька є саме "ОСОБА_1".

В спірних правовідносинах на переконання суду мала місце технічна помилка при внесенні відомостей про батька в актовий запис про народження № 1 від 06.01.2005 р.

Враховуючи викладене та ті обставини, що внаслідок помилки при внесенні відомостей в актовий запис про народження в графі "Батько" можуть бути порушені права позивача та його дочки, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог.

Як передбачає ч.2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

Вирішуючи питання стосовно застосування ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України (заява №19336/04 п.227) зазначено, що засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці; використанню засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади держави-відповідача.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Аманн проти Швейцарії" (Заява № 27798/95 п.88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди.

Обставини даної справи, які пов'язані із внесенням змін до актового запису про народження дитини позивача, безсумнівно охоплюється статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки ім'я та прізвище стосуються приватного та сімейного життя особи, що неодноразово відображалося Європейським судом з прав людини у рішеннях "Бургхартц проти Швейцарії" (Burghartz v. Switzerland) від 22 лютого 1994 року; "Ст'єрна проти Фінляндії" (Stjerna v. Finland) від 25 листопада 1994 року; "Гійо проти Франції" (Guillot v. France) від 24 жовтня 1996 року.

Так, у справі "Гарнага проти України" (Garnaga v. Ukraine) від 16 травня 2013 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що хоча мета статті 8 Конвенції головним чином стосується захисту особи від свавільного втручання державних органів, вона не лише зобов'язує державу утриматися від такого втручання, але й покладає на неї позитивні зобов'язання, властиві дієвій повазі до приватного та сімейного життя. Якщо межі між позитивними та негативними зобов'язаннями держави за статтею 8 не можна визначити з достатньою точністю, то застосовні принципи, тим не менш, є подібними. В обох контекстах слід дотримуватись справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства вцілому (п. 37 Рішення).

Відповідно до пункту 2.13 Правил, однією з підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а згідно ч.3 ст. 105 КАС України позивач має право, у тому числі, вимагати скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що відповідачем без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень та без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, в порушення приписів наведених вище норм, було необґрунтовано відмовлено позивачу у внесенні змін до актового запису про народження № 1, складеного 06.01.2005 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області, оскільки, на думку суду, зібраних Відділом та наданих позивачем документів, а також у зв'язку із можливістю відповідачем зробити витяг з ДРАЦСГ про державну реєстрацію шлюбу позивача, було достатньо для підтвердження необхідності внесення таких змін, у зв'язку із чим адміністративний позов підлягає до задоволення.

На підставі положень ч.2,3 ст.162 КАС України суд вважає за необхідне винести постанову, яка б гарантувала дотримання та захист прав, свобод, інтересів особи, яка звернулась за судовим захистом.

Керуючись ст.ст. 128, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати висновок Овідіопольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 05 травня 2016 року про відмову у внесенні змін до актового запису про народження № 1 від 06 січня 2005 р.

Зобов'язати Овідіопольський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни до актового запису про народження № 1 від 06 січня 2005 року, а саме: виправити у відомостях про батька дитини в графі "Ім'я" з "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1" та у графі "По батькові" з "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1".

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя І.В. Завальнюк