Справа № 804/242/16
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКУРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

07 жовтня 2016 р. Справа № 804/242/16

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Гончарова І.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Реєстраційної служби П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області Куріщенка Дмитра Сергійовича, Реєстраційної служби П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа, яка на заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «СФГ Гермес» про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 до Державного реєстратора Реєстраційної служби П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області Куріщенка Дмитра Сергійовича, Реєстраційної служби П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа, яка на заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «СФГ Гермес», в якому позивач, просить:

- визнати протиправними дії державного реєстратора Реєстраційної служби П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області Куріщенка Дмитра Сергійовича щодо реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно додаткової угоди №7 від 17.01.2015 р. про передачу права користування земельною ділянкою від СФГ "Гермес" до ТОВ "СФГ Гермес", яка належить ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку;

- скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області Куріщенка Дмитра Сергійовича від 25.03.2015 р., індексний номер: 20268121, про реєстрацію додаткової угоди №7 від 17.01.2015 р., щодо передачі права користування земельною ділянкою від СФГ "Гермес" до ТОВ "СФГ Гермес";

- зобов'язати Реєстраційну службу П'ятихатського районного управління юстиції внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом вилучення запису про реєстрацію додаткової угоди № 7 від 17.01.2015 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що державний реєстратор Реєстраційної служби П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області Курищенко Д.С. здійснив незаконну державну реєстрацію додаткової угоди №7 від 17.01.2015р. до договору оренди землі №48 від 07.03.2006р., укладеного між ОСОБА_1 та СФГ "Гермес", якою передбачено перехід права користування земельною ділянкою позивача від СФГ "Гермес" до ТОВ "СФГ Гермес", чим порушив права та законні інтереси ОСОБА_1 як власника земельної ділянки, оскільки не врахував, що додаткова угода №7 від 17.01.2015р. укладена без згоди ОСОБА_1, що суперечить приписам ст.654 ЦК України, ст.16 Закону України "Про оренду землі" та ч.6 ст.93 Земельного кодексу України. Крім того, на теперішній час згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців юридичну особу СФГ "Гермес" припинено, а, отже, дія договору оренди землі №48 від 07.03.2006р. припинилася на підставі абз.6 ч.1 ст.31 Закону України "Про оренду землі". Тому реєстрація додаткової угоди №7 від 17.01.2015р. до вказаного договору оренди є незаконною, оскільки не відповідає вимогам чинного законодавства щодо укладання та реєстрації змін до договору оренди землі, адже у даному випадку були застосовані норми відчуження земельної ділянки за умовами передачі права емфітевзису.

Позивач про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, проте у судове засідання не з'явилася, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності в порядку письмового провадження.

Представники відповідачів та третьої особи у судове засідання також не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

При цьому третьою особою подано письмові заперечення на позов, в яких зазначено, що ТОВ "СФГ Гермес" заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки СФГ "Гермес" відповідно до договору оренди землі від 07.03.2006р., укладеного між ОСОБА_1 та СФГ "Гермес", є користувачем земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 на праві власності, при цьому відповідно до ст.411 ЦК України встановлено право землекористувача на відчуження права користування земельною ділянкою. Так, користувач земельних ділянок сільськогосподарського призначення має право відчужувати своє право користування іншим особам на підставі будь-яких договорів, передбачених цивільним законодавством, після письмового повідомлення власника земельної ділянки про це та з дотриманням правила щодо першочергового права власника на придбання права користування. Скориставшись цим правом, 10 грудня 2014 року СФГ "Гермес" укладено договір купівлі-продажу посівів №29/12/Б з ТОВ "СФГ Гермес", згідно з яким продавець - СФГ "Гермес" передало у власність покупцю - ТОВ "СФГ Гермес" посіви озимої пшениці, які розташовані на земельній ділянці, щодо якої укладено договір оренди землі №48 від 07 березня 2006 року. Разом з посівами на підставах, передбачених ст.411 ЦК України від продавця до покупця перейшло право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, належне продавцю на підставі договору оренди землі із збереженням за покупцем усіх прав та обов'язків орендаря, передбачених договором оренди землі (п.1.4 Договору). На виконання вимог ст.411 Цивільного кодексу України СФГ "Гермес" надіслало позивачу повідомлення, згідно з яким ОСОБА_1 повідомлено про намір укласти договір купівлі-продажу власних посівів, умовами якого передбачено відчуження права користування земельною ділянкою, що є об'єктом оренди за договором оренди землі №48 від 07 березня 2006 року, та запропоновано у разі наявності бажання придбати право користування земельною ділянкою, та повідомити про це протягом одного місяця, направивши відповідний лист на адресу СФГ "Гермес". Також, листом від 10.12.2014 р. №10/12/029 СФГ "Гермес" надіслало позивачу повідомлення від 10.12.2014р. про те, що між СФГ "Гермес" та ТОВ "СФГ Гермес" було укладено договір купівлі - продажу посівів № 29/12/Б від 10 грудня 2014 року. Жодних заперечень або пропозицій від позивача щодо укладення договору купівлі-продажу посівів до цього часу не надходило. 17 січня 2015 року між СФГ "Гермес" та ТОВ "СФГ Гермес" укладена додаткова угода №7 до договору оренди №48 від 07.03.2006р., згідно з якою сторони дійшли згоди здійснити передачу від СФГ "Гермес" до ТОВ "СФГ Гермес" права користування земельною ділянкою за договором оренди землі, набутого СФГ "Гермес" на підставі договору оренди землі №48 від 07.0432006р. Передачу земельної ділянки здійснено на підставі акту приймання-передачі земельної ділянки від 17.01.2015р. Оскільки відповідно до законодавства України право власності та право користування земельною ділянкою підлягає обов'язковій державній реєстрації, 25.03.2015р. державним реєстратором Реєстраційної служби П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області Курищенком Д,С. проведено державну реєстрацію додаткової угоди №7 від 17.01.2015р. до договору оренди землі №48 від 07.03.2006р. на підставі наданих належним чином оформлених документів. Крім того, третя особа зазначала, що ОСОБА_1 отримує від ТОВ "СФГ Гермес" плату за користування земельною ділянкою, яка належить позивачу на праві власності, а тому своїми діями дає згоду на користування земельною ділянкою ТОВ "СФГ Гермес", що є конклюдентними діями, які виражають волю ОСОБА_1 на встановлення правовідносин (вчинення правочину).

Зважаючи на приписи ч.4 ст.122, ч.4, ч.6 ст.128 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження.

Як свідчать матеріали справи, 07 березня 2006 року між ОСОБА_3 та Селянським фермерським господарством "Гермес" був укладений договір оренди землі №48, згідно з яким ОСОБА_1, як орендодавець, надала, а СФГ "Гермес", як орендар, приймав у строкове платне користування земельну ділянку для сільськогосподарського використання площею 6,873 гектарів, яка знаходиться на території Лозуватівської сільської ради П'ятихатського району. Договір було укладено на строк 5 років.

Означена земельна ділянка належить на праві власності ОСОБА_5 відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_1.

21 травня 2009 року між позивачем та СФГ "Гермес" укладена додаткова угода № 1 до вказаного договору оренди, згідно з якою збільшено строк оренди землі до 25 років.

Зазначений договір та додаткова угода №1 до нього зареєстровані територіальним відділом ДРФ ДП "Центр Державного земельного кадастру".

10 грудня 2014 року між СФГ "Гермес" та ТОВ "СФГ Гермес" укладено договір купівлі-продажу посівів №29/12/Б, згідно з умовами якого продавець - СФГ "Гермес" передало у власність покупцю - ТОВ "СФГ Гермес" посіви озимої пшениці, які розташовані на земельній ділянці, щодо якої укладено договір оренди землі №123 від 17 квітня 2006 року, та яка перебуває у користуванні продавця на підставі вказаного договору оренди землі, а покупець у свою чергу зобов'язався прийняти та оплатити такі посіви.

Відповідно до п.1.4 договору купівлі-продажу посівів №29/12/Б від 10.12.2014р. разом з посівами на підставах, передбачених ст.411 ЦК України, від продавця до покупця переходить право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, належне продавцю на підставі договору оренди землі, із збереженням за покупцем всіх прав та обов'язків орендаря, передбачених договором оренди землі.

Третьою особою додано до своїх заперечень на позов копії повідомлень, які надсилалися СФГ "Гермес" на адресу ОСОБА_1 у зв'язку із укладенням вищевказаного договору купівлі-продажу посівів №29/12/Б від 10.12.2014р.

Так, листом від 10.12.2014р. №10/12/029 СФГ "Гермес" надіслало позивачу повідомлення про те, що між СФГ "Гермес" та ТОВ "СФГ Гермес" було укладено договір купівлі-продажу посівів №29/12/Б від 10 грудня 2014 року, умовами якого передбачено відчуження права користування (оренди) земельної ділянки, тому у разі наявності бажання придбати право користування земельною ділянкою, що є об'єктом оренди за договором оренди землі, позивачу слід повідомити про це протягом одного місяця, направивши відповідний лист на їх адресу.

У січні 2015 року між СФГ "Гермес" та ТОВ "СФГ Гермес" укладена додаткова угода №7 до договору оренди №48 від 07.03.2006р., згідно з якою сторони дійшли згоди здійснити передачу від СФГ "Гермес" до ТОВ "СФГ Гермес" права користування земельною ділянкою за договором оренди землі, набутого СФГ "Гермес" на підставі договору оренди землі №48 від 07.03.2006р.

Передачу земельної ділянки здійснено на підставі акту приймання-передачі земельної ділянки від 17.01.2015р.

ОСОБА_1 у позові зазначає, що їй взагалі не було відомо про укладення вищевказаної додаткової угоди і своєї згоди на її укладення вона не надавала, при цьому договором оренди, до якого укладено означену додаткову угоду, не передбачено суборенди, і будь-яких письмових повідомлень від СФГ "Гермес" стосовно передачі земельної ділянки у користування третім особам ОСОБА_1 не отримувала.

25.03.2015р. державним реєстратором Реєстраційної служби П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області Курищенком Дмитром Сергійовичем проведено державну реєстрацію додаткової угоди №7 від 17.01.2015р. до договору оренди землі №48 від 07.03.2006р.

Вважаючи вказану державну реєстрацію додаткової угоди №7 від 17.01.2015р. до договору оренди землі №48 від 07.03.2006р. незаконною та такою, що порушує права та законні інтереси ОСОБА_1, як власника земельної ділянки, оскільки при її проведенні державним реєстратором не враховано, що додаткова угода №7 від 17.01.2015р. укладена без згоди ОСОБА_1, що суперечить приписам ст.654 ЦК України, ст.16 Закону України "Про оренду землі" та ч.6 ст.93 Земельного кодексу України, позивач звернулась із цим позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з означеним позовом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно зі ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

З вищевикладених обставин справи вбачається, що спір між сторонами цієї справи стосується не стільки правомірності рішення державного реєстратора Реєстраційної служби П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області Курищенка Д.С. від 25.03.2015р., індексний номер: 20268121, про державну реєстрацію додаткової угоди №7 від 17.01.2015р. до договору оренди землі №48 від 07.03.2006р., скільки правомірності укладення цивільно-правових угод щодо користування спірною земельною ділянкою, з урахуванням наявності (відсутності) згоди її власника на надання цієї ділянки у користування третій особі.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із питанням правомірності укладення та виконання цивільно-правових угод, суд доходить висновку про те, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у своїх постановах від 14.06.2016р. у справі №21-41а16 та від 31.05.2016р. у справі №21-678а16.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи характер спірних правовідносин, який є цивільно-правовим, суд приходить до висновку, що даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства і має бути розглянутий в порядку цивільного судочинства, тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись п.1 ч.1 ст.157, ст. ст. 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №804/242/16 за позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора Реєстраційної служби П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області Куріщенка Дмитра Сергійовича, Реєстраційної служби П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа, яка на заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «СФГ Гермес» про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Роз'яснити позивачу, що він може звернутися з даною позовною заявою в порядку цивільно-процесуального законодавства.

Повторне звернення з цією ж самою позовною заявою в порядку адміністративного судочинства, відповідно до приписів ч.3 ст.157 КАС України, не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та у строки, визначені ст. 186 КАС України, та набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України.

Суддя І.А. Гончарова