Справа № 804/5936/16
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2016 р. Справа № 804/5936/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ляшка О.Б.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРІС ПЛЮС" до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -
Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОРІС ПЛЮС" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач виніс протиправні податкові повідомлення-рішення від 10.06.16р., яким нарахував позивачу штрафи у розмірі 10% та 20% за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань із земельного податку з юридичних осіб, оскільки, на думку позивача, у ТОВ «ДОРІС ПЛЮС» відсутні узгодженні зобов'язання з даного податку, в зв'язку з тим, що товариством подано до податкового органу уточнюючу декларацію згідно якої не визначено сум із земельного податку, а тому обов'язку по сплаті земельного податку в нього не виникає та не може бути пропущено строки його сплати.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити.
Представник відповідача, в судове засіданні не з'явився, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлений належним чином, подав до суду заперечення в яких просив відмовити в задоволенні позову з огляду на те, що позивачем подано до ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська податкову декларацію з земельного податку на 2015 рік від 19.02.15р. В зазначеній декларації підприємством було визначені відповідні податкові зобов'язання до сплати щомісячно рівними частинами протягом 2015 року. Отже, у зв'язку із самостійним декларуванням зобов'язань з земельного податку, вони є узгодженими у відповідності до приписів ст.54 ПК України, а тому підприємство має їх сплачувати щомісячно відповідно до п.287.3 ст. 287 ПК України. Відповідно до пункту 126.1 ст.126 ПК України, у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених ПК України, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу. У зв'язку з тим, що підприємством несвоєчасно сплачувались грошові зобов'язання з земельного податку за 2015р., податковим органом й були прийняті відповідні податкові повідомлення-рішення. Враховуючи наведене, на думку відповідача, спірні рішення є правомірними та не підлягають скасуванню.
Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
13.05.2016 р. ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на підставі пп.20.1.4 ст.20.1 ст.20, пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України, проведена перевірка платника ТОВ «ДОРІС ПЛЮС» з питання своєчасності сплати земельного податку за результатами якої відповідачем було складено акт №564/12-02/33339683 від 13.05.2016 р. (надалі - акт).
Згідно акту перевірки №564/12-02/33339683, позивачем в порушення п.57.1 ст.57, по 57.3 ст.57, п.287.3 ст.287, п. 287.4 ст.287 ПК України , платником земельного податку несвоєчасно сплачено суму податкового зобов'язання з плати за землю, зазначеного у поданій ним податковій звітності з плати за землю.
У зв'язку з незгодою із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями ТОВ «Доріс Плюс» було подано скаргу до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на зазначені рішення. 02.09.16р. ТОВ «ДОРІС ПЛЮС» отримало Рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 31.08.16р. №5389/10/04-36-10-01-09 про результати розгляду первинної скарги, яким скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржені податкові повідомлення-рішення без змін.
Не погоджуючись із такими рішеннями відповідача, позивач звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.
Пунктом 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.
Згідно пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.
Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.
Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.
Оскільки, податковим періодом з плати за землю є податковий (звітний) рік (п. 285.2 ст. 285 Податкового кодексу), а сплата податкових зобов'язань здійснюється щомісяця, то для виправлення помилок, допущених у податковій декларації на поточний рік, суб'єкт господарської діяльності може подати одну уточнюючу податкову декларацію з уточненням показників як за місяці, строк сплати податкових зобов'язань за якими минув, так і за місяці, строк сплати за якими не настав. При цьому штраф, передбачений п. 50.1 ст. 50 цього Кодексу, застосовується лише до суми недоплати податкового зобов'язання за місяці, строки сплати за якими минули.
Отже, законодавством передбачена можливість виправити помилки у вже поданій декларації платником податку.
Посилання податкової на те, що платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання у визначений строк є безпідставною, оскільки фактично зобов'язання з плати за землю не існують, в зв'язку з поданням уточнюючої декларації, якою не нараховано земельного податку за 2015 рік.
Відповідно до п.286.2 ст.286 Податкового кодексу, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого в межах встановлених строків та самостійно виявлено технічну помилку, та подано поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.
Оскільки в судовому порядку встановлено, що позивачем не задекларовані суми грошових зобов'язань із земельного податку в уточнюючому розрахунку, в зв'язку з чим у позивача відсутні узгоджені зобов'язання та не виникає обов'язку сплати їх протягом строків визначених ПК України, а тому у податкового органу були відсутні підстави для притягнення платника до відповідальності у вигляді штрафу спірними податковими повідомленнями-рішеннями за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання по земельному податку з юридичних осіб.
Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Між тим відповідач зазначеного обов'язку не виконав.
За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд дійшов висновку, що поданих позивачем доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРІС ПЛЮС" до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРІС ПЛЮС (код 33339683) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області сплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн. за подання адміністративного позову.
Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Б. Ляшко