Справа № 820/3761/16
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 р.Справа № 820/3761/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2016р. по справі №820/3761/16

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держпраці у Харківській області

про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної служби України з питань праці у Харківській області (далі - відповідач) в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив стягнути з ГУ Держпраці у Харківській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 07.10.2013 р. по 29.09.2015 р. у розмірі суми 166736 грн. та визнати дії відповідача в частині ухилення від укладання трудового договору з ОСОБА_1, запрошеного за погодженням між начальниками на роботу в порядку переведення із ТДІзПП у м.Києві на роботу в ТДІзПП у Харківській області, після його звільнення з роботи в ТДІзПП у м.Києві з 07.07.2013 р. по 29.09.2015 р. - незаконними діями.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2016 р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з питань праці у Харківській області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити певні дії, визнання дій незаконними - задоволено частково.

Визнано незаконними дії Головного управління Державної служби України з питань праці у Харківській області в частині ухилення від укладання трудового договору з ОСОБА_1, запрошеного за погодженням між начальниками на роботу в порядку переведення із ТДІзПП у м.Києві на роботу в ТДІзПП у Харківській області, після його звільнення з роботи в ТДІзПП у м.Києві з 07.10.2013 р. по 29.09.2015 р.

Зобов'язано Головне управління Державної служби України з питань праці у Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 07.10.2013 р. по 29.09.2015 р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанову звернуто до негайного виконання в частині виплати заробітної плати, в межах суми стягнення за один місяць.

Відповідач, не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2016 р. по справі № 820/3761//16 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Позивачем на апеляційну скаргу відповідача надано заперечення з проханням апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.09..2016 р. по справі №820/3761/16, як таку, що винесена згідно вимог матеріального і процесуального права, залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 р. по справі № 820/10521/15 (а.с.5-6), позов ОСОБА_1 задоволений частково. Зобов'язано територіальну державну інспекцію з питань праці у Харківській області винести наказ про призначення на посаду державного інспектора праці ОСОБА_1 відповідно до його заяви від 07.10.2013 р. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вказана постанова в силу статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, набрала законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання незаконними дії відповідача в частині ухилення від укладання трудового договору з ОСОБА_1 та зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 07.10.2013 р. по 29.09.2015 р. суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Зі змісту постанови Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 р по справі №820/10521/15 вбачається факт наявності з вини Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області на підставі незаконних дій, що виражаються в ухиленні від укладення трудового договору, а саме: час вимушеного прогулу становить проміжок часу з 07.10.2013 р. по 29.09.2015 р.

Отже, проміжок часу, який є вимушеним прогулом з 07.10.2013 .у по 29.09.2015 р. є юридично встановленим фактом, який у відповідності до положень ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 27.04.2016 р. звертався до відповідача з заявою про виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 07.10.2013 р. по 29.09.2015 р. (а.с.124). Проте, відповідачем не надано відповіді на вказану заяву та не виплачено грошове забезпечення за спірний період.

Разом з тим, в письмових запереченнях на позов відповідач стверджує, що Територіальна державна інспекція з питань праці у Харківській області, в трудових відносинах з яких перебував позивач - ліквідована, про що свідчить запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а в трудових відносинах з Головним управління Державної служби України з питань праці в Харківській області ОСОБА_1 не перебував, а тому й вимога про компенсацію грошового забезпечення не може бути задоволена.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до листа Державної служби України з питань праці від 25.08.2016 р., пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. №100 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань праці, реорганізувавши шляхом злиття територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці. Головне управління Держпраці у Харківській області утворено шляхом реорганізації Територіального управління Держгірпромнагляду у Харківській області та Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області і відповідно до абзацу другого пункту 2 Постанови №100 є правонаступниками їх прав та обов'язків. (а.с.137).

Оскільки, відповідач Головне управління Державної служби України з питань праці у Харківській області є правонаступником прав та обов'язків Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області, в тому числі й заборгованості по виплаті заробітної плати, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача по зверненню за стягненням грошового забезпечення за час вимушеного прогулу є обґрунтованими.

Згідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Середній заробіток працівника згідно з ч.1 ст. 27 Закону України "Про оплату праці" №108/95-ВР від 24.03.1995 р. визначається за правилами, закріпленими у порядку.

Умови обчислення середньої заробітної плати визначаються, постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати".

Із положень п.5 вищевказаного Порядку вбачається, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Також вірно суд першої інстанції зазначає, що відповідно до наказу Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області №43-к від 04.11.2015 р., ОСОБА_1, призначено на посаду 07.10.2013 р.

Згідно наказу Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області № 42-к від 26.10.2015 р. та довідки Інспекції з питань праці про прибуток за 2015 рік позивачу виплачено заробітну плату за період з 30.09.2015 р. по 26.10.2015 р.. (а.с.14).

Тобто, період за який підлягає виплаті середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.10.2013 року по 29.09.2015 рік, становить 499 день.

Враховуючи, що судом при розгляді справи № 820/10521/15 не вирішено питання щодо стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та неправомірність дій ТДІзПП у Харківській області, які полягають в ухиленні від укладання трудового договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність заявленої позивачем вимоги про виплату йому грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07.10.2013 р. по 29.09.2015 р. та відмовив позивачу у розрахунку розміру заробітної плати, оскільки суд не може перебирати на себе функції роботодавця.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2016р. по справі № 820/3761/16 відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2016р. по справі № 820/3761/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бондар В.О.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Калиновський В.А.

Повний текст ухвали виготовлений 28.11.2016 р.