Справа № 2а-5870/11/2670
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2011-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 липня 2011 року 16:27 № 2а-5870/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Патратій О.В. за участю секретаря судового засідання Сервачинської І.М. та представників сторін:

позивача: Іваненка М.А. (довіреність від 18.04.2011 р.),

відповідача: Горбатенка А.О. (довіреність № 3474/9/10-214 від 30.05.2011 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріент Електро»
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва
про скасування податкового повідомлення - рішення від 26 січня 2011 року № , -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Оріент Електро»(далі -позивач, ТОВ «Оріент Електро») з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва (далі -відповідач, ДПІ у Шевченківському районі м. Києва) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26 січня 2011 року № .

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що відповідач безпідставно прийшов до висновку про неправомірне формування позивачем податкового кредиту за наслідками операцій з ТОВ «С.Дж.Р.Груп», оскільки на момент виписки податкових накладних ТОВ «С.Дж.Р.Груп»було зареєстровано платником ПДВ, податковий кредит було сформовано на підстав наданих контрагентом оригіналів податкових накладних, які оформлені відповідно до вимог закону.

Позивач також вказував на необґрунтованість висновку відповідача про нікчемність договорів, укладених між позивачем та ТОВ «С.Дж.Р.Груп», як таких, що порушують публічний порядок, оскільки рішенням суду вказані договори не були визнані недійсними, а несплата контрагентом податків не може бути підставою для нікчемності таких правочинів.

Крім того, позивач посилався на те, що укладання договорів було спрямоване на реальне створення правових наслідків, оскільки документами, що були надані під час перевірки, повністю підтверджується фактичне виконання робіт та подальше використання результату робіт в господарській діяльності позивача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що під час перевірки було встановлено, що позивачем було задекларовано податковий кредит у розмірі 15 814,00 грн. за наслідками взаємовідносин з ТОВ «С.Дж.Р.Груп», оскільки відповідно до матеріалів кримінальної справи № 69-107, що надійшли до ДПІ у Шевченківському районі м. Києва, засновник та директор ТОВ «С.Дж.Р.Груп»Якимець А.В. не має жодного відношення до діяльності цього підприємства, фінансово-господарської діяльності не здійснював та жодних документів не підписував.

З пояснень Якимця А.В., наданих під час розслідування кримінальної справи, вбачається, що ТОВ «С.Дж.Р.Груп»було створене без мети здійснення справжньої господарської діяльності та мало ознаки фіктивного підприємства.

Враховуючи те, що документи фінансово - господарської діяльності, в тому правочини між ТОВ «Оріент Електро»та ТОВ «С.Дж.Р.Груп»від імені ТОВ «С.Дж.Р.Груп»були підписані не уповноваженою особою (не директором Якимцем А.В.), вказані правочини є такими, що не відповідають загальним умовам щодо чинності правочину, а саме ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України, та відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу України є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок.

Відповідач зазначав, що під час перевірки було встановлено, що операції по взаємовідносинам ТОВ «Оріент Електро»та ТОВ «С.Дж.Р.Груп»не мали реального характеру, кошти за вказаними правочинами перераховувались позивачем з метою заниження об'єкту оподаткування.

Відтак, формування позивачем податкового кредиту на підставі вказаних документів, на думку відповідача, суперечить пп. 7.2.3. п.7.2.; пп. 7.4.1., пп. 7.4.5. п. 7.4.; пп. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168/97-ВР від 03.04.1997 року.

З огляду на вищевикладене, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 25 липня 2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, суд встановив наступне.

У період з 03.12.2010 р. по 11.01.2011 року ДПІ у Шевченківському районі м. Києва було проведено документальну позапланову невиїзну документальну перевірку ТОВ «Оріент Електро»з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість за період: вересень 2009, грудень 2009, січень 2010 року при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «С.Дж. Р.Груп».

За результатами проведеної перевірки було складено акт № 10/2302/32856719 від 11.01.2011 року (далі по тексту - Акт перевірки, Акт).

26 січня 2011 року на підставі вказаного Акту перевірки ДПІ у Шевченківському районі м. Києва було прийнято податкове повідомлення -рішення № , яким Позивачу, на підставі вказаного Акту перевірки, за порушення пп. 7.2.3. п. 7.2.; пп. 7.4.1., пп. 7.4.5. п. 7.4.; пп. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» було нараховано суму податкового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість»у розмірі 19 767,00 грн., в тому числі основного платежу - 15 814,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій - 3 953,00 грн.

В Акті перевірки зазначено, що ТОВ «С.Дж.Р.Груп»(код за ) знаходиться на обліку в ДПІ у Печерському районі м. Києва, відносно керівника порушено кримінальну справу № 69-107 за ознаками злочину передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України.

Враховуючи зазначену обставину, відповідач прийшов до висновку, що угода, укладена між ТОВ «Оріент Електро»та ТОВ «С.Дж.Р.Груп»була спрямована не на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, а на зменшення суми податків, що підлягають сплаті до бюджету, а отже укладена з метою, спрямованою на приховування отриманих доходів від оподаткування. Оскільки, на думку відповідача, така мета суперечить одному з принципів існуючого суспільного ладу, вона є суперечною інтересам держави та суспільства та підлягає визнанню недійсною із застосуванням наслідків, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України.

Відповідач вважає, що наведена інформація свідчить про відсутність факту придбання товарів (робіт, послуг) у ТОВ «С.Дж.Р.Груп» та підтверджує неможливість їх фактичного отримання ТОВ «Оріент Електро».

Далі по тексту Акта перевірки відповідач, посилаючись на норми Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, встановив нікчемність правочину, укладеного між позивачем та ТОВ «С.Дж.Р.Груп», та неправомірність віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість на підставі такого нікчемного правочину.

За таких підстав в Акті перевірки зроблено висновок про порушення позивачем пп. 7.2.3. п.7.2.; пп. 7.4.1., пп. 7.4.5. п. 7.4.; пп. 7.5.1. п. 7.5.; пп. 7.7.1. п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до завищення суми податкового кредиту на суму 15 814,00 грн.

Окружний адміністративний суд міста Києва не погоджується з висновками Акта перевірки, що стали підставою для визначення позивачу суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість, виходячи з наступних мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, у періоді, що перевірявся, між ТОВ «Оріент Електро»та ТОВ «С.Дж.Р.Груп»відбувалися операції купівлі -продажу товарів, що підтверджується видатковими накладними № 159 від 07 жовтня 2009 року, № 2 від 05 січня 2010 року, № 4 від 04 лютого 2010 року (а.с. 51-53).

Матеріали справи свідчать, що 07 жовтня 2009 року між ТОВ «Оріент Електро» (покупець) та ТОВ «С.Дж.Р.Груп»(продавець) здійснено операцію з купівлі -продажу товарів, під час якої продавець відвантажив, а покупець прийняв наступний товар: рубільник 400 А -2 шт.; автомат захисту 250 А -2 шт.; переключатель ввода 380В, 40А 3:1 -1 шт.; автомат захисту 100 А -4 шт.; панель управління -1 шт.; АВР 63 А -1 шт., про що складено видаткову накладну № 159 від 07 жовтня 2009 року. Вартість товару складає 53 685,00 грн., у тому числі ПДВ - 8 947,50 грн (а.с. 51).

05 січня 2010 року між ТОВ «Оріент Електро»(покупець) та ТОВ «С.Дж.Р.Груп»(продавець) здійснено операцію купівлі -продажу товарів, під час якої продавець відвантажив, а покупець прийняв наступний товар: ABP Lovato -1 шт., про що складено видаткову накладну № 2 від 05 січня 2010 року. Вартість товару складає 18 200,00 грн., у тому числі ПДВ -3 033,33 грн (а.с. 52).

04 лютого 2010 року між ТОВ «Оріент Електро»(покупець) та ТОВ «С.Дж.Р.Груп»(продавець) здійснено операцію купівлі -продажу товарів, під час якої продавець відвантажив, а покупець прийняв наступний товар: ABP Lovato -1 шт.; панель управління -1 шт., про складено видаткову накладну № 4 від 04 лютого 2010 року. Вартість товару складає 23 000,00 грн., у тому числі ПДВ -3 833,33 грн (а.с. 53).

В оплату за товари ТОВ «Оріент Електро»перерахувало на поточний рахунок ТОВ «С.Джи .Р.Груп»грошові кошти у загальному розмірі 94 885,00 грн. згідно наступних платіжних доручень: № 941 від 28.09.2009 р. перераховано 53 685,00грн. (ПДВ- 8 947,50 грн.), № 1005 від 23.12.2009р. перераховано 18 200,00 грн. (ПДВ-3 033,33 грн.), № 1011 від 18.01.2010р. перераховано 23 000,00 грн. (ПДВ-3 833,33 грн.).

Згідно Акту перевірки, ТОВ «Оріент Електро»повністю розрахувалося з ТОВ «С.Дж.Р.Груп»за відвантажений товар. Станом на 30.09.2010 року заборгованості між контрагентами немає.

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «С.Дж.Р.Груп»були виписані на користь ТОВ «Оріент Електро» наступні податкові накладні на суму ПДВ у розмірі 15 814,16 грн., а саме: № 145 від 29.09.2009 р. на суму ПДВ 8 947,50 грн.; № 28 від 23.12.2009р. на суму ПДВ 3 033,33 грн.; № 2 від 18.01.2010 р. на суму ПДВ 3 833,33 грн., які були складені у момент виникнення податкових зобов'язань ТОВ «С.Дж.Р.Груп», тобто в момент надходження оплати за товарно-матеріальні цінності (а.с. 54-56).

Зазначені податкові накладні відображені в реєстрах податкових накладних, а суми ПДВ були включені до складу податкового кредиту у відповідному періоді.

Суми ПДВ за вищевказаними операціями віднесені позивачем до складу податкового кредиту в сумі 15 814,00 грн.

Як зазначено Вищим адміністративним судом України в Інформаційному листі від 20 липня 2010 року № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби», а також у Інформаційному листі від 02 червня 2011 року № 742/11/13-11, процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:

1) встановлення факту здійснення господарської операції (в т. ч. дослідження усіх первинних документів, які належить складати залежно від певного виду господарської операції);

2) встановлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції (в т.ч з'ясування можливої обізнаності платника щодо можливих дефектів у правовому статусі його контрагентів);

3) встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку (зокрема, наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку);

4) встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Спеціальним законом, що визначає платників податку на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету на час виникнення спірних правовідносин був Закон України «Про податок на додану вартість».

Вказаний Закон втратив чинність з 01.01.2011 року у зв'язку із вступом в дію Податкового кодексу України, однак положення даного Закону підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки він був чинним на момент здійснення розглядуваних господарських операцій та на момент формування позивачем спірного податкового кредиту .

Згідно з пунктом 1.7 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість», податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»вiд 03.04.1997 № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

З аналізу вказаної правової норми та обставин справи суд приходить до висновку, що достатніми підставами для включення ТОВ «Оріент Електро»до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товарів; використання зазначених товарів та послуг у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням, з врахуванням рівня звичайних цін.

Судом встановлено, що позивач в податкових деклараціях з податку на додану вартість за вересень 2009, грудень 2009 року та січень 2010 року в складі податкового кредиту відобразив суми податку на додану вартість, в тому числі на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «С.Дж.Р.Груп», та які сплачені (нараховані) ним, в зв'язку з придбанням товарів.

Підставою для нарахування податкового кредиту, відповідно до підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»є податкова накладна, яка видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача.

За приписом підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті Закону України «Про податок на додану вартість»датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Закон України «Про податок на додану вартість»передбачає тільки один випадок не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг) - це не підтвердження таких сум податковими накладними чи митними деклараціями (підпункт 7.4.5 пункту 7.4 статті 7).

Згідно з підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: а) порядковий номер податкової накладної; б) дату виписування податкової накладної; в) назву юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); д) місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; е) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); є) повну назву отримувача; ж) ціну продажу без врахування податку; з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; и) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Відповідно до вимог підпункту 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних контрагент позивача - ТОВ «С.Дж.Р.Груп»- був зареєстрований як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку (Свідоцтво платника ПДВ № 100039671 від 08.05.2007 року, а.с. 127), а тому мав право видавати податкові накладні на кожну поставку товарів; в свою чергу податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам встановленим підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Суд зазначає що свідоцтво платника ПДВ, видане ТОВ «С.Дж.Р.Груп», було анульоване з 28.04.2011 року згідно рішення ДПІ у Печерському районі м. Києва № 165/15-3 від 28.04.2011р. (а.с. 128-130), в той час як податкові накладні на користь позивача були виписані ТОВ «С.Дж.Р.Груп»29.09.2009 р., 23.12.2009р. та 18.01.2010 р., тобто на момент видачі податкових накладних таке свідоцтво було чинним.

Подальше анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість не позбавляє правового значення податкові накладні, які були видані ТОВ «С.Дж.Р.Груп»до прийняття рішення про анулювання свідоцтва платника ПДВ.

Таким чином, позивачем було дотримано спеціальні вимоги щодо документального підтвердження спірних сум податкового кредиту.

Суд зазначає, що у разі, якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податковий орган не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, постачальники були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мали свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

При цьому слід ураховувати вимоги статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», згідно з якою відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, були внесені до нього, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні, за винятком випадків, коли вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Довідка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 21.06.2011 року № 10287832 підтверджує, що ТОВ «С.Дж.Р.Груп»станом на момент винесення рішення суду зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 85-87).

Вирішуючи питання про реальність виконання та отримання позивачем послуг та придбання таких послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності, суд зазначає наступне.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Пункт 1.32 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»(чинного на момент виникнення спірних правовідносин) визначає господарську діяльність як будь-яку діяльність особи, направлену на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

За даними довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України серії АА № 262097 від 30.03.2011 року ТОВ «Оріент Електро»здійснює наступні види діяльності: оптова торгівля іншими машинами та устаткуванням; ремонт та технічне обслуговування електродвигунів, генераторів і трансформаторів; монтаж електродвигунів, генераторів і трансформаторів; електромонтажні роботи; діяльність у сфері інжинірингу; посередництво в торгівлі товарами широкого асортименту (а.с. 65).

Матеріали справи свідчать, що товари, надані ТОВ «С.Дж.Р.Груп», фактично замовлялися позивачем з метою використання їх в якості витратних матеріалів для виготовлення нових товарів, які вподальшому були реалізовані іншим контрагентам.

Так, згідно видаткової накладної № РН-76 від 15.10.2009 року позивачем було продано на користь ТОВ «Техносерв Україна»шафу електромонтажну та витратні матеріали для підключення ДБЖ загальною вартістю 95 277,60 грн. Як витратні матеріали для виготовлення вказаної продукції згідно калькуляції № 1 від 14.10.2009 р. позивачем було використано рубильник (2 шт.), автомат захисту 100 А (4 шт.), АВР 63-а (1 шт.), панель управління (1 шт.), які були придбані у ТОВ «С.Дж.Р.Груп»(а.с. 98-99).

Згідно видаткової накладної № РН-0000008 від 24.06.2010 р. позивачем було продано на користь ТОВ «Техносерв Україна»шафу паралельної роботи (2 шт.) загальною вартістю 66 000 грн. Як витратні матеріали для виготовлення вказаної продукції згідно калькуляції № КА -0000030 від 24.06.2010 р. позивачем було використано -використано ABP Lovato (1 шт.), який було придбано у ТОВ «С.Дж.Р.Груп»(а.с. 101 -102).

Згідно видаткової накладної № РН -0000006 від 30.04.2010 р. позивачем було продано на користь ТОВ «Науково -виробниче підприємство «Аеротехніка - МЛТ»АВР ДГУ Deutz 400A, провід ПВ-3, додатковий паливний бак 2000 л. загальною вартістю 42 960,00 грн. (а.с. 114). Як витратні матеріали для виготовлення вказаної продукції згідно калькуляції № КА -0000025 від 30.04.2010 р. позивачем було використано АBP Lovato (1 шт.), отримане від ТОВ «С.Дж.Р.Груп»(а.с. 113).

Згідно видаткової накладної № РН-0000007 від 25.06.2010 р. позивачем було передано на користь ТОВ «Науково -виробниче підприємство «Аеротехніка -МЛТ»Powerware 9355-15 (6 шт.), Powerware 9355-TC (2 шт.), Connect UPS-X WebSNMP (4 шт.), EMP (4 шт.) загальною вартістю 594 213,60 грн. (а.с. 120). Як витратні матеріали для виготовлення вказаної продукції згідно калькуляції № КА-0000037 від 29.06.2010 р. позивачем було використано панель автоматичного управління, отримана від ТОВ «С.Дж.Р.Груп»(а.с. 118).

Крім того, відповідно до податкової звітності, поданої ТОВ «С.Дж.Р.Груп»до ДПІ у Печерському районі м. Києва - довідки форми 1 ДФ за 4 кв. 2009 р., 1 кв. 2010 р. - загальна чисельність працюючих у 4 кварталі 2009 р. склала 9 осіб, у 1 кварталі 2010 р. -8 осіб (а.с. 125-126).

Вказане свідчить про наявність у ТОВ «С.Дж.Р.Груп»адміністративно-господарських можливостей (трудових ресурсів), необхідних для виконання господарських зобов'язань.

Враховуючи вказані обставини, у суду є підстави вважати, що господарські операції позивача з ТОВ «С.Дж.Р.Груп»є реальними та підтверджуються необхідними документами, а зазначені вище товари, передані від ТОВ «С.Дж.Р.Груп»до ТОВ «Оріент Електро»були використанні у власній господарській діяльності позивача.

Не приймаються судом до уваги доводи відповідача про порушення кримінальної справи відносно керівника ТОВ «С.Джи.Р.Груп», оскільки, на переконання суду, порушення кримінальної справи відносно керівника юридичної особи - контрагента не може призводити до недійсності всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої юридичної особи до моменту виключення її з державного реєстру, та не позбавляє правового значення видані за цими господарськими операціями податкові накладні.

Суд також звертає увагу, що порушення кримінальної справи відносно особи не є доказом її вини у вчиненні злочину. Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Крім того, на запит суду Слідчим управлінням податкової міліції ДПА України було повідомлено, що кримінальну справу, порушену відносно Якимця А.В. за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 105 та ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України було закрито на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (а.с. 74).

Що стосується посилання відповідача на нікчемність правочинів, укладених між позивачем та ТОВ «С.Джи.Р.Груп», суд дійшов висновку, що зміст зазначених правочинів не суперечить актам цивільного законодавства; а відповідач не надав доказів, які б підтверджували, що зміст угод не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Крім того, суд звертає увагу про неможливість порушення позивачем підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що регулює питання складання податкової накладної, оскільки в межах спірних правовідносин позивач податкових накладних не складав.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ТОВ «Оріент Електро»правомірно сформовано податковий кредит з податку на додану вартість за за вересень 2009 року, грудень 2009 року, січень 2010 року, а висновки Акта перевірки про порушення позивачем підпункту 7.2.3 пункту 7.2, підпунктів 7.4.1 та 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»є помилковим, відтак визначення суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 15 814,00 грн. є протиправним.

Відповідно до пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" штрафні санкції накладаються на платника податків за порушення податкового законодавства.

Аналогічні норми закріплено також у Податковому кодексі України, який набув чинності 01.01.2011р., статями 111, 113 якого встановлено, що фінансова відповідальність (в тому числі штрафні (фінансові) санкції) застосовуються за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Оскільки суд встановив відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача, то накладення на позивача штрафних санкцій на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у розмірі розмірі 25 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, що становить 3 953,00 грн., є також протиправним.

Враховуючи викладене, податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Києва від 26 січня 2011 року № є протиправним та має бути скасоване.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ у Шевченківському районі м. Києва не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ «Оріент Електро» підлягає задоволенню.

На розподілі судових витрат на користь позивача останній не наполягав.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва № від 26 січня 2011 року.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Патратій О.В.

Повний текст постанови складено та підписано: 29 липня 2011 року.