Справа № 809/1120/16
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2016р. Справа № 876/8039/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): не з'явився

відповідач-1 у справі: не з'явився

відповідач-2 у справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.09.2016р. у справі №809/1120/16

за позовом ОСОБА_1

до відповідача-1: Територіального управління державної судової адміністрації в Івано-Франківській області ,

відповідача-2: Тлумацького районного суду Івано-Франківської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

02.09.2016р. позивач: ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного суду з позовом до відповідача: Тлумацького районного суду Івано-Франківської області та Територіального управління державної судової адміністрації в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов'язання до вчинення дій.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що при звільненні ОСОБА_1 з посади судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області йому протиправно не було виплачено вихідну допомогу, яка передбачена статтею 44 Кодексу законів про працю України. Позивач вважає, що оскільки, керуючись вимогами Закону України "Про судоустрій і статус суддів", за наявності 20 річного стажу роботи на посаді судді, суддям при виході у відставку виплачується вихідна допомога в розмірі 10 місячних заробітних плат, то враховуючи, що стаж роботи позивача на посаді судді складає більше 14 років, - йому належить до виплати вихідна допомога в розмірі не менше 7 місячних заробітних плат.

За результатами розгляду справи Івано-Франківський окружний адміністративний суд у задоволенні позовних вимог відмовив, оскільки вихідна допомога виплачується лише суддям, які вийшли у відставку, а в даному випадку позивача звільнено у зв'язку з неможливістю виконувати свої повноваження за станом здоров'я.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, апелянт (позивач у справі):ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що за нормами КЗпП України, при припиненні трудового договору працівнику виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Апелянт стверджує, що звільнення судді у зв'язку з неможливістю виконувати повноваження за станом здоров'я, не що інше, як звільнення з посади через невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоров'я, як це передбачено п.2 ст.40КЗпП України.

Апелянт вказує, що оскільки його стаж на посаді судді більше 14 років, то відповідач повинен виплатити вихідну допомогу в розмірі не менше 7 місячних заробітних плат. Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

25.04.2002p. ОСОБА_1, відповідно до Указу Президента України було призначено на посаду судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області, строком на п'ять років.

Постановою Верховної Ради України від 20.03.2008р. позивача обрано суддею Тлумацького районного суду Івано-Франківської області безстроково.

Постановою Верховної Ради України № 1433-VIII від 05.07.2016р. "Про звільнення суддів" позивача було звільнено з посади судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області у зв'язку з неможливістю виконувати свої повноваження за станом здоров'я.

01.08.2016p. на підставі заяви ОСОБА_1 від 01.08.2016р. та вищевказаної постанови Верховної Ради України № 1433-VIII від 05.07.2016р., позивача наказом від 01.08.2016р. № 58-16 "Про відрахування зі штату судді" відраховано зі штату Тлумацького районного суду Івано-Франківської області, у зв'язку з поданням заяви про неможливість виконувати свої повноваження за станом здоров'я та зобов'язано провести з ним повний розрахунок та виплати компенсацію за невикористані відпустки.

Наказом Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 02.08.2016p. № 64-16 змінено пункт 1 розпорядчої частини наказу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 01.08.2016p. № 58-16, а саме: замість формулювання: "у зв'язку з поданням заяви про неможливість виконувати свої повноваження за станом здоров'я" зазначено: "у зв'язку з неможливістю виконувати свої повноваження за станом здоров'я".

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, апеляційний суд виходить з наступного:

Підстави для припинення повноважень судді встановлено спеціальними нормами Конституції України та Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а не загальними нормами Кодексу законів про працю України. Також підстави для виплати вихідної допомоги судді та її розмір визначені нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів", які мають спеціальний характер, а не загальними нормами Кодексу законів про працю України.

Відповідно до приписів п.1 ч.5 ст.126 Конституції України, підставами для звільнення судді є: неспроможність виконувати повноваження за станом здоров'я.

Керуючись положеннями ст. 114 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", суддя звільняється з посади у разі неможливості здійснювати повноваження за станом здоров'я за наявності медичного висновку, що надається медичною комісією, утвореною спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань охорони здоров'я, або за рішенням суду про визнання судді обмежено дієздатним або недієздатним, яке набрало законної сили.

Відповідно до норм ст. 116 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з Постановою Верховної Ради України звільнено ОСОБА_1 з посади судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області у зв'язку з неможливістю виконувати свої повноваження за станом здоров'я.

Також відповідно до Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014p. виключено статтю 136, яка передбачає виплату судді, який вийшов у відставку, вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999p. №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відтак, в даному випадку, до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 19.11.2013р. №10-рп/2013 висловив думку, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю. У зв'язку з цим парламент повноважний встановлювати вихідну допомогу та визначати її розмір.

Колегія не бере до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки такі є безпідставними та жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції.

Приписами статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що у відповідачів не було правових підстав для виплати позивачу вихідної допомоги в розмірі 7 місячних заробітних плат.

Відповідно до приписів ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.09.2016р. у справі №809/1120/16 за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Територіального управління державної судової адміністрації в Івано-Франківській області , відповідача-2: Тлумацького районного суду Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій,- залишити без задоволення.

2. Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.09.2016р. у справі №809/1120/16,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст рішення виготовлено 23.11.2016р.