Справа № 428/12477/16-а
Суддя: Баронін Д. Б.
Дата ухвалення: 2016-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2016 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Баронін Д.Б., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, третя особа Комунальне підприємство «Житлосервіс «Світанок», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до Сєвєродонецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, третя особа Комунальне підприємство «Житлосервіс «Світанок», в якій просить про наступне:

- визнати протиправним рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 614 від 09.12.2015 року;

- скасувати рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 614 від 09.12.2015 року.

Розглянувши подану позовну заяву та додані до неї матеріали, суд вважає необхідним відмовити у відкритті провадження з наступних підстав.

З поданого позову вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 614 «Про скасування рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 02.12.2015 року № 593 «Про бронювання жилої площі» від 09.12.2015 року, скасовано рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 02.12.2015 року № 593 «Про бронювання жилої площі», яким площа однокімнатної квартири № 73 жилою площею 17,07 м2 по вул. Молодіжна, буд 15-Б, була заброньована за ОСОБА_1. Доручено відділу з обліку та розподілу жилої площі Сєвєродонецької міської ради (ОСОБА_2В.) вжити заходи щодо надання однокімнатної квартири № 73 жилою площею 17,07 м2 по вул. Молодіжна, буд 15-Б міста Сєвєродонецька згідно черговості громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов. Крім того, охоронне свідоцтво на спірну квартиру анульовано не було. При цьому позивач в позовній заяві посилається на норми статей 6, 17, 18, 19, 20, 99, 105, 106 КАС України.

Згідно із пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 року, у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобовязання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків (стаття 25 Закону України від 04 вересня 2008 року № 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків») тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача субєкта владних повноважень.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>. З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Спір про визнання незаконним та скасування рішення субєкта владних повноважень, згідно з яким, вирішено питання щодо бронювання жилих приміщень, має розглядатися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Аналогічний підхід до вирішення питання про юрисдикцію подібної справи застосовано в постанові Верховного Суду України від 29 березня 2016 року по справі № 21-5430а15.

Спір у справі, що розглядається, стосується визнання незаконним та скасування рішення Виконкому № 614 від 09 грудня 2015 року, яке в свою чергу стосується зокрема, права бронювання жилих приміщень, тобто цивільного права, а отже, його вирішення належить здійснювати в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд вважає, що належить відмовити у відкритті провадження за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, третя особа Комунальне підприємство «Житлосервіс «Світанок», адже така заява підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 109, 160, 165 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, третя особа Комунальне підприємство «Житлосервіс «Світанок».

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу разом із позовною заявою та всіма доданими до неї документами.

Розяснити позивачу, що поданий ним позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Б. Баронін