Справа № 805/2847/16-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016 р. Справа №805/2847/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 12:15

Донецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Христофорова А.Б.,

при секретарі Нестеренко Н.Л.,

за участю:

представника позивача Романенка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 14.04.2016 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 502 985,00 грн, та застосовано штрафні санкції у сумі 251 493,00 грн, обґрунтовуючи тим, що контролюючий орган, приймаючи податкове повідомлення-рішення, неправомірно зменшив суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, оскільки господарські операції позивача з ТОВ "Прайд-Компані" здійснювались у межах господарської діяльності та підтверджені необхідними первинними документами. Зазначає, що товариство є добросовісним платником податків та здійснює свою господарську діяльність у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим просить визнати протиправним та скасувати спірне податкове повідомлення-рішення.

Відповідачем через відділ діловодства та документообігу суду подано заперечення на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначає, що податковим органом за результатми опрацювання податкових періодів виявлено за січень 2016 рік розбіжності по податковому кредиту. Перевіркою правомірності нарахування податкового кредиту з податку на додану вартість встановлено невідповідність придбаних та реалізованих товарів по ланцюгу: контрагенти-постачальники за період 2016 року. Відсутність факту придбаних товарів, робіт, послуг або в разі придбання товари, роботи, послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту та податкового зобов'язання з податку на додану вартість за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Податковий кредит сформовано за рахунок підприємств ризикової категорії, що задіяні у формуванні схемного податкового кредиту, що призвело до завищення від'ємного значення між сумою податкового зоовзання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду на 502 985,20 грн та завищення суми від'ємного значення, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунках платника у банку на суму 502 985,20 грн.Отже, просить відмовити у задоволені позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні навів доводи аналогічні зазначеним у позовній заяві, наполягав на задоволені позовних вимог.

Представник відповідача у судов засідання не з'явився, з заявами та клопотаннями про відкладання розгляду справи до суду не звертався.

Суд, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (, вул. Левченка, буд.1,м. Маріуполь Донецька область, 87504)пройшов передбачену законом процедуру державної реєстрації 30.12.1996 року №1 000679 є юридичною особою та в даних правовідносинах, у відповідності до вимог ст.48 Кодексу адміністративного судочинства України, здатний особисто здійснювати свої права та обов'язки.

Порядок діяльності позивача визначено Статутом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча".

Відповідач, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС, є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

Судом встановлено, що Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС проведено камеральну перевірку ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень 2016 року.

На підставі зазначеної перевірки складено довідку (акт) №121/28-03-40/00191129 від 21.03.2016 року.

Перевіркою встановлено встановлено порушення вимог: п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на суму 502 985,20 грн за січень 2016 року по взаємовідносинам з ТОВ «Прайд- Компані»; п.201.6 ст.201 ПК України, що призвело до завищення від'ємного значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на 502 985,20 грн та завищення суми від'ємного значення, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платник у банку на 502 985,20 грн

Позивачем було подано заперечення № 04/332 від 04.04.2016 року до довідки перевірки, згідно відповіді СДПІ з обслуговування великих платників у м. Донецьку № 3637/10-28-03-40 від 11.04.2016 року, висновок довідки (акту) перевірки №121/28-03-40/00191129 від 21.03.2016 року, залишено без змін.

На підставі зазначеної довідки(акту)сформовано спірне податкове повідомлення-рішення № від 14.04.2016 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 502 985,00 грн, у т.ч. штрафні санкції у сумі 251 493,00 грн.

Позивачем для захисту своїх прав було використано право на позасудове врегулювання спірних правовідносин шляхом адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення.

Рішенням ДФС України № 16848/6/99-99-11-01-00-25 від 04.08.2016 року залишено без змін рішення МГУ ДФС- Центрального офісу з ОВП від 18.05.2016 року №11081/10/28-10-10-4-33, скаргу позивача без задоволення.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Спірним питанням даного позову є правомірність складання податковим органом податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається зі змісту довідки (акту) перевірки, підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень слугувало те, що перевіркою не встановлено факт реального здійснення господарських операцій ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" з придбання товарів у контрагента ТОВ «Прайд- Компані», податковий кредит сформовано за рахунок підприємств ризикової категорії, що задіяні у формуванні податкового кредиту.

Матеріалами справи підтверджено та встановлено в судовому засіданні, що між ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" та ТОВ «Прайд- Компані» 03.08.2015 року укладено договір №1358, предметом якого є передача матеріалів(ресурсів) на умовах передбачених договором.

На виконання договору між сторонами підписані специфікації: №2 на отримання позивачем алюмінію вторинного АВ 87 гранульованого у кількості 140 т на суму 4 410000,00 грн; №3 на отримання позивачем алюмінію вторинного АВ 87 гранульованого у кількості 5 т на суму 169 000,00 грн та алюмінію вторинного АВ 87 чушкового у кількості 15 т на суму 507 000,00 грн; №3 на отримання позивачем алюмінію вторинного АВ 87 чушкового у кількості 18 т на суму 608 400,00 грн;

Фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Прайд- Компані», підтверджується видатковими накладними: №000000004 від 17.01.2016 року; № 000000003 від 14.01.2016 року; №000000002 від 12.01.2016 року; № 000000005 від 20.01.2016 року та прибутковими ордерами.

На підтвердження сплата за поставлений товар позивачем надані рахунки на оплату: № 000000004 від 14.01.2016 року; № 000000005 від 17.01.2016 року; №000000002 від 12.01.2016 року; № 000000007 від 20.01.2016 року та платіжними дорученнями № від 15.02.2016 року; № від 19.01.2016 року;№ від 12.02.2016 року; № від 17.02.2016 року; № від 04.02.2016 року.

Факт поставки товару підтверджується товарно-транспортними накладними: № №17/01/2016 від 17.01.2016 року; №20/01/2016 від 20.01.2016 року;№ 12/01/2016 від 12.01.2016 року;№14/01/2016 від 14.01.2016 року; аткми прийму-передачі № 000000004 від 17.01.2016 року; № 000000005 від 20.01.2016 року; №000000002 від 12.01.2016 року; № 000000007 від 14.01.2016 року.

Для формування податкового кредиту за вищевказаними операціями згідно Витягу з Єдиного реєстру податкових накладних №467754 ТОВ «Прайд- Компані» виписано позивачу податкові накладні: №2 від 12.01.2016 року на суму 119 700,00 грн; №3 від 14.01.2016 року на суму 134 510,48 грн, №5 від 17.01.2016 року ан суму 113 290,84 грн, №6 від 20.01.2016 року №135 483,92 грн.

Згідно п.п. 14.1.178 п. 14.1 ст. 14 ПК України (зі змінами та доповненнями на час виникнення спірних правовідносин), податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При цьому, відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Положеннями пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу їх покупця, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Із системного аналізу положень цих норм законодавства України вбачається, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наступних умов: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної, яка має усі обов'язкові реквізити.

Крім цього, відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Отже, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.

Засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні врегульовані Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV).

Підпунктом 44.1 статті 44 ПК України (зі змінами та доповненнями на час виникнення спірних правовідносин)встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий вищевказаної правової норми).

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Господарські операції, як зазначено в пункті 5 статті 9 Закону № 996-ХІV, повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Відповідно до статті 11 Закону № 996-ХІV, на основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов'язані складати фінансову звітність.

Згідно частини 1 статті 3 Закону № 996-ХІV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Визначення терміну "первинний документ" наведено у статті 1 Закону №996-ХІV: первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 2 статті 9 Закону № 996-ХІV встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З положень чинного податкового законодавства випливає, що умовою виникнення у платника права на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених в ціні товару (послуги) та віднесення сум до витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою використання їх у господарській діяльності, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4. ст. 200 Податкового кодексу України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Отже, законом передбачено право переносу від'ємного значення попереднього звітного періоду, сформованого із врахуванням правомірно сформованого податкового кредиту, до наступного звітного періоду до погашення такого від'ємного значення.

Проаналізувавши надані позивачем первинні документи, судом встановлено їх відповідність вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Надані позивачем первинні документи сформовані з дотриманням спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту та підтверджують реальне виконання сторонами, укладених правочинів. Крім того, встановлено, що керуючись положеннями пункту 187.1 статті 187, статті 198 Податкового кодексу України, позивачем сформовано податковий кредит на підставі податкових накладних, виданих вказаними вище контрагентом та сплачено вартість послуг (робіт) з ПДВ.

У податковому праві визначається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів щодо існування судового рішення про визнання недійсним договору укладеного між позивачем та контрагентом, також, не підтверджено належності контрагента позивача до категорії ризикових підприємств.

Спору щодо відповідності податкових накладних чинному законодавству між сторонами відсутній, видані контрагентом позивача податкові накладні не мають недоліків, а форма і порядок їх заповнення відповідає чинному, на момент їх виписки, законодавству та підтверджують право позивача на формування ним податкового кредиту за спірний період відповідно до норм Податкового кодексу України.

Вищевказані обставини та докази, які суд оцінює у їх сукупності відповідно до статті 86 КАС України, спростовують посилання відповідача щодо відсутності реального характеру у спірних господарських операціях.

Суд також зазначає, що відповідач ґрунтує свої висновки на припущеннях. Жодного доказу, який би підтвердив висновок податкового органу щодо відсутності реального характеру у спірних господарських операціях відповідачем не надано.

Враховуючи наведене, суд не приймає до уваги висновки відповідача, щодо нереальності господарських операцій, оскільки позивачем надано докази на підтвердження реального здійснення правочинів і досягнення законної мети їх здійснення.

Суд зауважує також на принципі персональної відповідальності платника податку, згідно п. 36.1., 36.5 статті 36, п. 38.1. статті 38, п. 44.1. статті 44, п. 47.1. статті 47, п. 49.2. статті 49 ПК України, а саме, що право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету або подання податкової звітності, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому сама по собі несплата податку контрагентом чи неподання ним звітності (у тому числі внаслідок ухилення) не може бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції.

Виходячи з позицій, висловлених Європейським Судом з прав людини у рішеннях по справах "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії", "Булвес" АД проти Болгарії", позицій Верховного Суду України, Вищого адміністративного суду України, викладених в Інформаційному листі від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби" наголошено на індивідуальному характері відповідальності особи та відсутності підстав для притягнення платника податків до відповідальності у зв'язку із порушенням податкової дисципліни його контрагентами.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивач мав всі правові підстави для формування податкового кредиту, що свідчить про необґрунтованість висновку податкового органу відповідно до якого зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі502 985,00 грн

У відповідності до ст.ст. 71,86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повноту та об'єктивному дослідженні.

Відповідачем по справі правомірність прийнятих спірних податкових повідомлень - рішень не доведена, отже, спірне податкове повідомлення-рішення винесене податковим органом безпідставно та необґрунтовано, у відповідності до чого є протиправним.

Крім того, суд зазначає, що зміст постанови має виходити з потреби захисту прав, свобод та інтересів позивача у цій сфері, у відповідності до чого встановивши, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача в даному випадку, є скасування спірного податкового повідомлення - рішення.

З огляду на зазначене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" задоволенню.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст. 94 КАС України

Керуючись ст.ст. 17, 18, 19, 20, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС № від 14.04.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (, вул. Левченка, буд.1,м. Маріуполь Донецька область, 87504) судовий збір у розмірі 11 317 грн (одинадцять тисяч триста сімнадцять) 17 коп.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошено у судовому засіданні 22.11.2016 року.

Повний текст постанови виготовлено 25.11.2016 року.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання особами, які беруть участь у справі, копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Христофоров А.Б.