Справа № 815/2031/16
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2031/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.;

за участі:

секретаря судового засідання - Свириди Х.С.;

представника позивача - Шульги Ю.І. (довіреність від 20.10.2015 року);

представника відповідача - Павлова О.Д. (довіреність від 14.01.2016 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Дорлідер» до Комінтернівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.02.2016 року № та № , -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Комінтернівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.02.2016 року № та № .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

В період з 01.02.2016 року по 05.02.2016 року співробітники Комінтернівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області провели документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «БК «Дорлідер» з питань правильності нарахування податку на додану вартість по взаємовідносинам з ПП «КНАП» за грудень 2014 року та ТОВ «Алендвік» за березень 2015 року.

За результатами цієї перевірки 12.02.2016 року Комінтернівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області склала акт № 3/15-17-22-01-24-37468590, яким встановлені порушення позивачем:

- п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 4394090,00 грн.;

- п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми від'ємного значення на загальну суму 128063,00 грн.

На підставі цього акту перевірки від 12.02.2016 року № 3/15-17-22-01-24-37468590 Комінтернівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області прийняла податкові повідомлення-рішення:

- від 29.02.2016 року № , яким позивачеві за порушення п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 5492613,00 грн., у тому числі за основним платежем 4394090,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 1098523,00 грн.;

- від 29.02.2016 року № , яким позивачеві за порушення п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у сумі 128063,00 грн.

Позивач не погоджується з податковими повідомленнями-рішеннями відповідача від 29.02.2016 року № та № , вважає їх протиправними та такими, що належать до скасування.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Дорлідер» зареєстроване та перебуває на обліку в Комінтернівській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області як платник податків з 14.03.2011 року за № 2172.

На підставі направлень від 01.02.2016 року № 4/15-17-22-01-24, № 5/15-17-22-01-24, на виконання наказу від 29.01.2016 року № 14, в період з 01.02.2016 року по 05.02.2016 року співробітники Комінтернівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області провели документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «БК «Дорлідер» з питань правильності нарахування податку на додану вартість по взаємовідносинам з ПП «КНАП» за грудень 2014 року та ТОВ «Алендвік» за березень 2015 року.

За результатами цієї перевірки 12.02.2016 року Комінтернівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області склала акт № 3/15-17-22-01-24-37468590 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «БК «Дорлідер» () з питань правильності нарахування податку на додану вартість по взаємовідносинам з ПП «КНАП» () за грудень 2014 року та ТОВ «Алендвік» () за березень 2015 року».

В акті перевірки встановлені наступні порушення з боку позивача:

- п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 4394090,00 грн., у тому числі за грудень 2014 року на суму 3372841,00 грн. та за березень 2015 року на суму 1021249,00 грн.;

- п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за грудень 2014 року на суму 128063,00 грн.

За наслідками перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Дорлідер» на підставі акту перевірки від 12.02.2016 року № 3/15-17-22-01-24-37468590 Комінтернівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області прийняла податкові повідомлення-рішення:

- від 29.02.2016 року № , яким позивачеві за порушення п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 5492613,00 грн., у тому числі за основним платежем 4394090,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 1098523,00 грн.;

- від 29.02.2016 року № , яким позивачеві за порушення п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у сумі 128063,00 грн.

ТОВ «БК «Дорлідер» подало до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області скаргу на податкові повідомлення-рішення від 29.02.2016 року № та № , за результатами розгляду якої винесено рішення № /10/15-32-10-01-07 від 31.03.2016 року, яким залишено без змін вказані податкові повідомлення-рішення, а первинну скаргу без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області ТОВ «БК «Дорлідер» звернулося зі скаргою до Державної фіскальної служби України, за результатами розгляду якої рішенням № 9115/6/99-99-10-01-01-25 від 22.04.2016 року про результати розгляду скарги податкові повідомлення-рішення від 29.02.2016 року № та № залишено без змін, а скарга без задоволення.

Суд вважає, що вказані висновки про наявність зазначених порушень податкового законодавства позивачем є необґрунтованими.

Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

Впродовж розгляду справи суд встановив, що в періоді, який перевірявся, ТОВ «БК «Дорлідер» мало фінансово-господарські відносини з контрагентами ПП «КНАП» та ТОВ «Алендвік» на підставі договорів купівлі-продажу від 20.12.2014 року та від 31.03.2015 року.

ТОВ «БК «Дорлідер» відповідно до договорів купівлі-продажу від 20.12.2014 року та від 31.03.2015 року, укладеними з ПП «КНАП» та ТОВ «Алендвік», придбало бітум, емульсію бітумну дорожню, ЩПС, пісок, порошок активований мінеральний, добавки, модифікатор бітуму, мазут.

Під час розгляду справи суд встановив, що позивач за КВЕД має право займатися наступними видами діяльності: виробництво неметалевих мінеральних виробів, н. в. і. у.; оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; будівництво житлових і нежитлових будівель; будівництво доріг і автострад (основний).

Тобто, суд встановив, що укладені договори позивача з його контрагентами повністю узгоджуються, є логічними та відповідають тому виду діяльності, яким займається підприємство позивача.

Також, суд звертає увагу, що зазначені договори, укладені між позивачем та контрагентами є чинними, ніким не скасовані.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Також, суд звертає увагу, що згідно з пп.180.1.1 п.180.1 ст.180 Податкового кодексу України платником податку є будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу.

Суд встановив, що позивач та його контрагенти на момент здійснення вказаних господарських операцій були платниками податків.

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Під час розгляду справи представник позивача надав до суду акт про пожежу від 07.08.2015 року, відповідно до якого за результатами виникнення пожежі 06.08.2015 року було знищено договори, видаткові та податкові накладні, акти виконаних робіт та наданих послуг, товарно-транспортні накладні, довіреності на отримання ТМЦ за 2012-2015 роки підприємств, крім іншого, ТОВ «БК «Дорлідер».

З огляду на матеріали справи суд встановив, що відповідно до акту перевірки від 12.02.2016 року № 3/15-17-22-01-24-37468590 висновки відповідача про наявність зазначених порушень позивачем податкового законодавства були зроблені на підставі наступних документів: декларація з податку на додану вартість за грудень 2014 року № від 26.01.2015 року; уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2014 року № від 20.02.2015 року; уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2014 року № від 06.03.2015 року; уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2014 року № від 31.03.2015 року; декларація з податку на додану вартість за березень 2015 року № від 20.04.2015 року; уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2015 року № від 20.05.2015 року; запит № 2972/10/15-17-15-01-22 від 06.05.2015 року про надання інформації та її документального підтвердження стосовно взаємовідносин ТОВ «БК «Дорлідер» () з ТОВ «Алендвік» () за березень 2015 року; запит № 651/10/15-17-15-01-22 від 17.02.2015 року про надання інформації та її документального підтвердження стосовно-взаємовідносин ТОВ «БК «Дорлідер» () з ПП «КНАП» () за грудень 2014 року; запит № 3811/10/15-17-15-01-22 від 29.05.2015 року про надання інформації та її документального підтвердження стосовно взаємовідносин ТОВ «БК «Дорлідер» () з ПП «КНАП» () за грудень 2014 року; лист ТОВ «БК «Дорлідер» () від 02.02.2016 року № 0202/16 (вх. № 257/10 від 02.02.2016 року), яким надано копію протоколу обшуку, проведеного 11.06.2015 року старшим слідчим СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області лейтенантом податкової міліції Очеретюком Д.А., під час якого було вилучено первинні, бухгалтерські та інші документи (у тому числі документи, що підтверджують фінансово-господарські відносини, вид, обсяг операцій та розрахунків, що здійснювалися ТОВ «БК «Дорлідер» з ПП «КНАП» та ТОВ «Алендвік») та жорсткі диски, що містили в собі електронну інформацію про фінансово-господарську діяльність ТОВ «БК «Дорлідер»; лист СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області від 22.01.2016 року № 297/7/15-32-09-02 щодо проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню за фактом умисного ухилення від сплати податків посадовими особами ТОВ «БК Дорлідер», яким направлено вирок Приморського районного суду м. Одеси від 21.12.2015 року стосовно директора та засновника ПП «КНАП», ТОВ «Алендвік» ОСОБА_4; лист ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області від 27.01.2016 року № 464/8/15-17-22-01-34, направлений до СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області, про надання наявної доказової бази щодо відпрацювання обставин господарської діяльності ТОВ «БК Дорлідер», а також первинних документів з питань взаємовідносин з ПП «КНАП», ТОВ «Алендвік»; лист СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області від 27.01.2016 року № 355/7/15-32-09-02 щодо надання співробітникам ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області можливості ознайомлення з наявною доказовою базою за адресою: м. Одеса, вул. Семінарська, 5 в каб. № 203; копії видаткових та податкових накладних, що свідчать про взаємовідносини ТОВ «БК «Дорлідер» () з ПП «КНАП» () за грудень 2014 року, ТОВ «Алендвік» () за березень 2015 року, які згідно протоколу огляду документів від 14.07.2015 року оглянуті (оглянуті сфотографовані, роздруковані та завірені підписом і печаткою) заступником начальника першого відділу кримінальних розслідувань СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області капітаном податкової міліції Цибом В.В. у відповідності до ст.100, 104, 105, 106, 237 КПК України. Вказані документи вилучені 11.06.2015 року старшим слідчим СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області лейтенантом податкової міліції Очеретюком Д.А. в результаті обшуку офісного приміщення ПП «Дорлідер» за адресою: м. Одеса, вул. Дунаєвського, 1.

При цьому, в акті перевірки відповідач зазначає, що відповідно до наданих СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області копій документів ПП «КНАП» виписало (оформило) ТОВ «БК «Дорлідер» видаткові та податкові накладні на загальну суму 21005425,10 грн. у т.ч. ПДВ 3500904,14 грн., ТОВ «Алендвік» виписало (оформило) ТОВ «БК «Дорлідер» видаткові та податкові накладні на загальну суму 6127496,81 грн. у т.ч. ПДВ 1021249,31 грн., чим засвідчує факт їх отримання та ознайомлення.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України: «Витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником)».

Відповідно до п.138.1 ст.138 14 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті;

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з п.138.2. ст.138 14 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Відповідно до п.138.4 цієї статті витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з пп.138.8.1 п.138.8 ст.138 Податкового кодексу України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну); до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку.

З сукупного аналізу вказаних норм законів суд робить висновок, що до складу валових можуть бути віднесені будь-які витрати, здійснені (нараховані) як компенсація за отримані платником товари (послуги), пов'язані з його господарською діяльністю.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи) врегульовано Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704.

Відповідно до п.п.2.1.,2.2 п.2 Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; ґ) виключено; д) виключено; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, відповідно до вищезазначеного, з моменту отримання позивачем податкових накладних від контрагентів у нього виникло право на віднесення сум податку на додану вартість по операціях з цими контрагентами до складу свого податкового кредиту, що і було ним здійснено.

Згідно з п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Також, висновки відповідача про відсутність у контрагентів позивача управлінського та технічного персоналу, складських приміщень та транспортних засобів суд оцінює критично, оскільки чинне законодавство передбачає можливість залучення третіх осіб для виконання договірних зобов'язань.

Згідно з ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Крім того, відповідач в акті перевірки від 12.02.2016 року № 3/15-17-22-01-24-37468590, як на підставу відсутності фактичного здійснення господарських операцій, посилається на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 21.12.2015 року по кримінальній справі № 522/21888/15-к відносно директора та засновника ПП «КНАП» та ТОВ «Алендвік» ОСОБА_4, яким останнього визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 Кримінального кодексу України.

Однак, суд критично оцінює вказані посилання відповідача, оскільки даний вирок не є доказом несумлінності платника податку - ТОВ «БК «Дорлідер».

Суд вважає, що посилання відповідача в акті перевірки на вирок у кримінальній справі № 522/21888/15-к, як на підставу донарахування позивачу податкових зобов'язань, порушує передбачений ст.61 Конституції України принцип індивідуального характеру юридичної відповідальності. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, відповідно до норм чинного законодавства є неможливим. Дана позиція підтверджується правовими висновками у Постанові Вищого адміністративного суду України від 03.04.2013 року по справі № К/9991/38114/12.

Суд зазначає, що позивач не повинен нести відповідальність за дії чи бездіяльність своїх контрагентів. Порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не можуть бути підставою для позбавлення платника податку права на віднесення вартості отриманих послуг до складу валових витрат у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження їх розміру.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 31.01.2011 року в адміністративній справі за позовом закритого акціонерного товариства «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Також, суд звертає увагу на рішення Європейського Суду з прав людини від 9 січня 2007 року, про порушення Україною статті 1 Першого протоколу у справі «Інтерсплав проти України».

Так, у п.37 рішення вказується: «Заявник стверджував, що він сплачував податки відповідно до Закону і ці платежі перевірялись декілька разів державними органами. Він зазначив, що він не несе відповідальності за діяльність інших компаній, у яких він купував металевий брухт, ціна на який включала ПДВ. Обов'язок сплачувати це ПДВ покладався на ці компанії, а не на заявника. Заявник підкреслив, що він не мав ні компетенції, ні можливості контролювати господарську діяльність інших підприємств і ситуація, на яку посилається Уряд, вказує на незадовільну діяльність податкових органів, за які заявник не повинен нести відповідальність. Він далі підкреслював, що численні перевірки його діяльності які здійснювалися податковими органами, не виявили порушень, на підставі яких останні могли б ґрунтувати свої відмови».

Відповідно до п.38 рішення зазначено: «На думку Суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання в системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів для запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б указували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань».

Тобто, суд вважає, що позивач не порушував податкове законодавство.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд встановив, що відповідач всупереч нормам Податкового кодексу України безпідставно прийняв податкові повідомлення-рішення від 29.02.2016 року № та № .

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-72, 86, 94, 122, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Комінтернівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 29.02.2016 року № та № .

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Комінтернівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Дорлідер» () суму сплаченого судового збору в розмірі 84310 (вісімдесят чотири тисячі триста десять) грн. 14 коп.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст.185, 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.254 КАС України.

Повний текст постанови складений 29 листопада 2016 року.

Суддя М.М. Кравченко