Справа № 761/33758/15-а
Суддя: Гуменюк А. І.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/54/2016
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Гуменюк А.І.
при секретарі Савенко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2015 року ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі Відповідач), в якому просить визнати дії Відповідача щодо неправильного нарахування грошової суми пенсійного забезпечення протиправними; скасувати протокольне рішення ГУПФУ від 19.05.2015 про призначення пенсії та зобов`язати ГУПФУ здійснити їй перерахунок пенсії, призначеної на підставі протокольного рішення за пенсійною справою № , у зв`язку із смертю годувальника, шляхом її збільшення з 30% до 70% грошового забезпечення годувальника, та виплатити недоотриману суму пенсії, починаючи з дати подання нею Відповідачу заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника, як члену сім`ї військовослужбовця, який помер під час виконання обов`язків військової служби, а саме 23 квітня 2015 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач посилається на те, що вона разом зі своїм чоловіком, полковником Збройних Сил України, заступником начальника управління військової частини НОМЕР_1 , ветераном Збройних Сил України, проходила службу у підрозділі Збройних Сил України в м. Києві і, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер. Вказує, що його смерть кваліфікується такою, що пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується постановою Подільського районного суду м. Києва від 02.03.2010 року, витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 22.04.2010 № 390. Вказує, що у відповідності до ст.ст. 7, 8, 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, 23 квітня 2015 року, в день, з якого у неї виникло право на отримання пенсії (виповнилось 52 роки), вона звернулася до Відповідача із заявою про призначення пенсії у разі втрати годувальника, як члену сім`ї військовослужбовця, який помер під час виконання обов`язків військової служби. Зауважує, що 19 травня 2015 року відповідачем прийнято протокольне рішення за пенсійною справою № про призначення їй пенсії, у зв`язку зі смертю годувальника у розмірі 30% його грошового забезпечення. Не погоджуючись з таким рішенням, вона письмово звернулась до Відповідача з питання перерахунку пенсії, яка призначається у разі втрати годувальника членам сімей військовослужбовців, які померли під час виконання інших обов`язків військової служби у відповідності до п. «а» ч.1 ст. 36 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зауважує, що на її звернення, 15 серпня 2015 року, нею отримано відповідь за № 16912/12/С-1549, де зазначено, що на думку співробітників Відповідача, призначення їй пенсії у розмірі 70 процентів грошового забезпечення годувальника в разі смерті, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, статтею 36 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачено. Вважає, що вищезазначені висновки Відповідача є наслідком неналежного дослідження фактів та обставин, що призвели до прийняття неправомірного протокольного рішення, що і стало підставою для звернення з даним адміністративним позовом до суду.

У судовому засіданні, представник Позивача позовну заяву підтримав з підстав, викладених в адміністративному позові.

Представник Відповідача в судовому засіданні просив задоволенні позовної заяви відмовити, мотивуючи тим, що смерть полковника ОСОБА_2 настала внаслідок, хронічної ішемічної хвороби серця, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у зв`язку з чим, на його думку, відсутні підстави для перерахунку Позивачеві грошового забезпечення із 30% до 70%.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, Позивач проходила військову службу за контрактом з 2005 року та була звільнена у відставку у 2008 році (за станом здоров`я). З червня 2008 року отримала пенсію (за вислугу років). З червня 2008 року до липня 2015 року, Позивач проходила державну службу головним спеціалістом військової частини НОМЕР_1 . Її стаж державної служби складає понад 20 років.

Чоловік Позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його смерть кваліфікується такою, що пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується постановою Подільського районного суду м. Києва від 02.03.2010 року, витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 22.04.2010 № 390.

На підставі статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Позивач має статус члена сім`ї загиблого, що підтверджується постановою Подільського районного суду м. Києва від 02.10.2010 у справі № 2-А-1024/10.

Як вбачається і з матеріалів справи, 23 квітня 2015 року, відповідно до ст.ст. 7, 8, 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Позивач звернулася в ГУПФУ із заявою про призначення пенсії у разі втрати годувальника, як члену сім`ї військовослужбовця, який помер під час виконання обов`язків військової служби.

19 травня 2015 року Відповідачем прийнято протокольне рішення за пенсійною справою № про призначення Позивачеві пенсії у зв`язку зі смертю годувальника у розмірі 30% його грошового забезпечення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Позивач письмово звернулась до ГУПФУ з питання перерахунку пенсії, яка призначається у разі втрати годувальника членам сімей військовослужбовців, які померли під час виконання інших обов`язків військової служби у відповідності до п. «а» ч.1 статті 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

15 серпня 2015 року Позивачем отримано відповідь на її звернення за № 16912/12/С-1549, де зазначено, що на думку співробітників Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, призначення їй пенсії у розмірі 70 процентів грошового забезпечення годувальника в разі смерті, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, статтею 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачено.

Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах:

а) членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, які є непрацездатними та перебували на утриманні загиблого (померлого) годувальника (при цьому дітям та іншим особам, зазначеним в абзаці другому статті 30 цього Закону, незалежно від того, чи перебували вони на утриманні загиблого (померлого) годувальника), - 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї. Якщо на утриманні загиблого (померлого) годувальника перебували двоє і більше членів сім`ї, пенсія призначається у розмірі 90 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника, що розподіляється між ними рівними частками, але не менше ніж 40 процентів на кожного непрацездатного члена сім`ї. У таких самих розмірах, незалежно від причини смерті годувальника, обчислюються пенсії членам сімей померлих інвалідів війни та членам сімей, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків;

б) сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які померли внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, - 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї.

Отже, як вбачається із матеріалів справи, Відповідач призначив пенсію Позивачеві відповідно до п. б частини 1 статті 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у розмірі 30 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми діючого законодавства, суд дійшов висновку, що при призначені пенсії Позивачеві Відповідачем було невірно застосовано норми статті 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а саме, як вбачається із матеріалів справи, смерть ОСОБА_2 пов`язана із виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 22.04.2010 року (а.с. 7).

Таким чином, на думку суду, слід вважати, що ОСОБА_2 помер при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), як це передбачено п. а частини 1 статті 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з чим, вимоги Позивача про перерахунок пенсії, у зв`язку із смертю годувальника, шляхом її збільшення із 30% до 70% грошового забезпечення годувальника, є законними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку, зокрема, пенсії у разі втрати годувальника призначаються з дня виникнення права на пенсію, але не більш, як за 12 місяців перед зверненням за пенсією. Переведення з одного виду пенсії на інший проводиться з дня подання відповідної заяви з усіма необхідними документами.

Оскільки 23 квітня 2015 року, в день, з якого у Позивача виникло право на отримання пенсії (виповнилось 52 роки), вона звернулася до Відповідача із заявою про призначення пенсії у разі втрати годувальника, як члену сім`ї військовослужбовця, який помер під час виконання обов`язків військової служби, право на призначення такої пенсії у неї виникло саме з 23 квітня 2015 року.
Крім того, суд також вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині щодо зобов`язання Відповідача призначити Позивачеві пенсію у розмірі 70% грошового забезпечення, у зв`язку зі смертю годувальника та здійснити перерахунок пенсії, з урахуванням розміру пенсії 70% грошового забезпечення, у зв`язку зі смертю годувальника, починаючи з 23 квітня 2015 року.

Відповідно до частини 2 статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Таким чином позовна вимога щодо зобов`язання Відповідача виплатити Позивачеві недоотриману пенсію, починаючи із 23 квітня 2015 року також є підлягає задоволенню.

Крім того, у відповідності до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, за рахунок Державного бюджету України на користь Позивача підлягають присудженню судові витрати, пов`язані із розглядом справи, у розмірі 551 грн. 20 коп.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закону України «Про пенсійне забезпечення», Керуючись статтями 8-12, 14, 18, 69, 71, 72, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії з а д о в о л ь н и т и у повному обсязі.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 19 травня 2015 року про призначення ОСОБА_1 пенсії у розмірі 30% грошового забезпечення, у зв`язку зі смертю годувальника.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Код ) призначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) пенсію у розмірі 70% грошового забезпечення, у зв`язку зі смертю годувальника.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Код ) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) з урахуванням розміру пенсії 70% грошового забезпечення, у зв`язку зі смертю годувальника, починаючи з 23 квітня 2015 року та виплатити недоотриману суму пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) за рахунок Державного бюджету судові витрати, пов`язані із розглядом справи у розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Київським апеляційним адміністративним судом, якщо вона не буде скасована.
СУДДЯ :