Справа № 642/2859/16-а
Суддя: Ольховський Є. Б.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 642/2859/16-а
Провадження № 2а/642/300/16
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2016 року Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Ольховський Є.Б., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Міністерство оборони України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом, який в подальшому уточнив, у якому просить суд визнати протиправними дії Харківського обласного військового комісаріату, які підлягають в неподанні у 15-денний строк з дня реєстрації розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України всіх документів та висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як особі, яка звільнена з військової служби, який отримав інвалідність ІІ групи з 21.03.2013 року внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» в порядку, встановленому постановою КМУ №499 від 28.05.2008 року, на підставі ч.1 ст. 244-2 КАС України з урахуванням правових висновків Верховного Суду України у справі №21-446а14 від 18.11.2014 року; від 21.04.2015 року у справі №21-135а15; від 10.03.2015 року у справі №21-563а14. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати до розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України всіх документів та висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як особі, яка звільнена з військової служби, який отримав інвалідність ІІ групи з 21.03.2013 року внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» в порядку, встановленому постановою КМУ №499 від 28.05.2008 року, на підставі ч.1 ст. 244-2 КАС України з урахуванням рішення конституційного суду України від 09.02.1999 року №1-рп/99, правових висновків Верховного Суду України у справі №21-446а14 від 18.11.2014 року; від 21.04.2015 року у справі №21-135а15; від 10.03.2015 року у справі №21-563а14.; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) подати у 15-денний строк, після набрання законної сили рішенням суду, звіт про виконання судового рішення, який передбачено ч. 1 ст. 267 КАС України.
В обґрунтування позову зазначив, що завдяки протиправним діям ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають в неподанні у 15-денний строк з дня реєстрації розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України всіх документів та висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» №2011 та постановою КМУ №499 від 28.05.2008 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення ( контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» у зв`язку з встановленням позивачу ІІ групи інвалідності з 21.03.2013 р. внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, порушено право позивача на отримання грошової допомоги.

Відповідачем ХОВК надано заперечення на адміністративний позов, в яких вказано, що на день звільнення позивача з військової служби існувало "державне обов`язкове особисте страхування військовослужбовців» та виплати страхових сум здійснювалися через НАСК «ОРАНТА», а тому, на думку відповідача, правових підстав направляти висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до ч.2 ст. 16 Закону, у зв`язку з встановленням йому у 2013 році ІІ групи інвалідності по захворюванню, пов`язаному з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи немає, через що відповідач вважає свої дії законними і правомірними.

Третьою особою МОУ надано заперечення на адміністративний позов, в яких вказано, що в квітні 2013 року позивач отримав від Управління соціального захисту населення компенсацію за шкоду,

заподіяну здоров`ю по ІІ групі інвалідності в розмірі 284 грн., 40 коп. за ст.. 48 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».Згідно п.9 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплата відповідних грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором особи, яка має право на отримання таких виплат. ОСОБА_1 за своїм вибором отримав одноразову компенсацію як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Отже, у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Вважає дії ХОВК законними і правомірними.

Згідно зі ст. 183-2 КАС України даний позов підлягає розгляду та вирішенню у порядку скороченого провадження. При цьому суд відзначає, що оскільки матеріали справи містять докази, які в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, то спір підлягає вирішенню на підставі наявних у справі документів.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.
Згідно ч.3 ст.2 КАС України, до компетенції адміністративних судів віднесена перевірка, чи вчинені дії суб`єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
У відповідності до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно ч.1ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.
Судом встановлено, що позивач - підполковник у відставці, з 05.08.1977 р. по 30.12.2005 р. проходив військову службу в Збройних силах України (далі-ЗСУ). З 09.12.1986 р. по 31.01.1987 р. брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
На підставі довідки про хворобу в/ч А-3306 № 376/5309 від 01.09.2005р. здоров`я позивача було визначено «обмежено придатний до військової служби», і цією ж довідкою встановлено причинний зв`язок між його хворобами і його участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС де заначено: «Захворювання, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС».
01.12.2005р. наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України № 529 його звільнено в запас по пункту 67 підпунктом «б» (за станом здоров`я).
Із списків частини виключений з 30.12.2005 р. наказом командира в/ч НОМЕР_2 №194 від 30.12.2005 р.
Перед звільненням з лав ЗСУ позивач отримав 21.10.2001 р. від Харківської обласної дирекції НАСК «Оранта» суму 975 грн. 00 коп. по державному обов`язковому особистому страхуванню у розмірі 15% втрати працездатності та після звільнення з лав ЗСУ суму 2125 грн. по державному обов`язковому особистому страхуванню у розмірі 25% втрати працездатності від 30.12.2005 року, що підтверджується довідкою Харківської обласної дирекції НАСК «Оранта» №197 від 05.04.2016 року.(а.с.17).

26.07.2012р. протоколом засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 1480 встановлено, що його захворювання, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

21.03.2013р. на підставі первинного огляду, позивач став інвалідом ІІ групи безстроково з 21.03.2013р. « виписки з акта огляду в МСЕК» серія 10 ААБ № 681188, причина інвалідності: захворювання, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

В квітні 2013 р. позивачу була виплачена від УПСЗН одноразова компенсація за шкоду, заподіяну здоров`ю по ІІ групі інвалідності в розмірі 284 грн. 40 коп. за ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується довідкою УПСЗН Чугуївської районної державної адміністрації № 07-1577 від 31.03.2016 року.(а.с.21).

Зазначена сума коштів повернута позивачем на рахунок Державного бюджету, що підтверджується довідкою Чугуївського управління ДКСУ Харківської області №01-40/307 від 06.04.2016 року (а.с.32).

Позивач має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, є інвалідом війни, учасником бойових дій, ветераном військової служби.

26.04.2016 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою стосовно призначення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому II групи інвалідності з 21.03.2013 року внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

10.05.2016 року Харківським обласним військовим комісаріатом позивачу надано відповідь за №942/ВСЗ, відповідно до якої позивача повідомлено про те, що оскільки він скористався своїм правом вибору допомоги та не має права на одержання допомоги відповідно дост.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Повернення коштів управлянню соціального захисту населення не є підставою для складання висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги та направлення його на розгляд Комісії Міністерства оборони України. Також у відповіді відповідача зазначено, що позивач звільнився із військової служби 30.12.2005 року, а нова редакція статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" набула чинності 01.01.2007 року. Не погоджуючись із позицією та рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі змістом статтей 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно з ч.1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб далі по тексту Порядок).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі 54-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи.

Пункт 3 Порядку визначає, що особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військомату (далі - уповноважений орган) такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово- медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію

документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

До суду не надано доказів, які б свідчили про невиконання позивачем вимог пункту 3 Порядку при поданні заяви до Харківського обласного військового комісаріату.

Судом встановлено, що Харківським обласним військовим комісаріатом висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги розпорядникові бюджетних коштів не надавався.

До суду не надано доказів того, що відповідачем направлено до Департаменту фінансів МО України висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Щодо твердження відповідача стосовно нерозповсюдження на позивача норм вищезазначених нормативно-правових актів у зв`язку із відсутністю у закону зворотної дії у часі суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

У спірних правовідносинах судом із наявної в матеріалах справи довідки МСЕК встановлено, що позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 21.03.2013 року.

Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Тобто, право на отримання грошової допомоги виникло у позивача не з моменту отримання травми, що спричинила інвалідність, а з моменту встановлення групи інвалідності довідкою МСЕК, а саме: 21.03.2013 року.

Щодо посилань відповідача на отримання грошової допомоги від УСЗН, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.6 Порядку якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, установлених іншими законами, виплата відповідних грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором особи, яка має право на отримання таких виплат.

Однак в матеріалах справи наявні докази того, що позивачем повернуто до Державного бюджету суми коштів, отриманих як компенсація за шкоду, заподіяну здоров`ю, тобто, позивач скористався правом на вибір виду грошової допомоги.

Суд зазначає, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Судом встановлено та не спростовано будь-якими доказами, що у спірних правовідносинах бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 полягає у невиконання свого визначеного нормативно-правовими актами обов`язку надати у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ч.1 ст.244-2 КАС України (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VIII від 12.02.2015 року) висновок Верховного Суду України щодо

застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов`язання Харківського обласного військового комісаріату подати розпорядникові бюджетних коштів документи та висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб".

Відповідно до ч.1 ст.267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В даному випадку, суд вбачає підстави для застосування спеціального контролю за виконанням судового рішення та необхідності зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 надати до суду звіт про виконання судового рішення протягом п`ятнадцяти днів з дня набрання постановою у даній справі законної сили.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19, 58 Конституції Україн, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» за № 499 від 28 травня 2008 року.», статтями 2, 18, 99, 104-106, 158-163, 183-2, 244-2, 254, 256,267 КАС України, суд-
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Міністерство оборони України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які підлягають в неподанні у 15-денний строк з дня реєстрації розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України всіх документів та висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як особі, яка звільнена з військової служби, який отримав інвалідність ІІ групи з 21.03.2013 року внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» в порядку, встановленому постановою КМУ №499 від 28.05.2008 року.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) подати розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України всі документи та висновок для прийняття рішення про виплату ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) одноразової грошової допомоги, як особи звільненої з військової служби, у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи з 21.03.2013 року внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» в порядку, встановленому постановою КМУ №499 від 28.05.2008 року.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) подати у 15-денний строк, після набрання законної сили рішенням суду, звіт про виконання судового рішення, який передбачено ч. 1 ст. 267 КАС України.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Харкова. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Суддя Є.Б.Ольховський