Справа № 806/609/16
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черняхович І.Е.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"24" листопада 2016 р. Справа № 806/609/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Євпак В.В.

Капустинського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

позивача: ОСОБА_3,

представника позивача: ОСОБА_4,

представника відповідача: Лисюк А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "09" вересня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинення дій та стягнення моральної шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 27.07.2016 року (а.с.153-161), просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області щодо не запропонування ОСОБА_3 19.10.2015 року під час попередження про наступне вивільнення через два місяці всіх вакантних посад в ГУ ДФС у Житомирській області, зокрема, посади начальника відділу фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Житомирській області;

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Житомирській області щодо не переведення ОСОБА_3 з 09.12.2015 року на посаду начальника відділу фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Житомирській області;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Житомирській області щодо не запропонування ОСОБА_3 при введенні в дію наказів ГУ ДФС у Житомирській області від 15.10.2015 року № 602, від 19.10.2015 року № 615, від 26.01.2016 року № 72 та від 28.01.2016 року № 85 Організаційної структури та Штатного розпису всіх вакантних посад, зокрема, начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Житомирській області;

- зобов'язати ОСОБА_3 управління ДФС у Житомирській області запропонувати ОСОБА_3 всі вакантні посади в ГУ ДФС у Житомирській області в т.ч. посаду начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління податкового та митного аудиту, введену до Організаційної структури та Штату ГУ ДФС у Житомирській області згідно наказів ГУ ДФС у Житомирській області від 15.10.2015 року № 602, від 19.10.2015 року № 615;

- зобов'язати ОСОБА_3 управління ДФС у Житомирській області запропонувати ОСОБА_3 всі вакантні посади в ГУ ДФС у Житомирській області в т.ч. посаду начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління податкового та митного аудиту, введену до Організаційної структури та Штату ГУ ДФС у Житомирській області згідно наказів ГУ ДФС у Житомирській області від 26.01.2016 року № 72 та від 28.01.2016 року № 85;

- стягнути з Головного управління ДФС у Житомирській області на користь ОСОБА_3 допомогу з тимчасової втрати працездатності за період із 04.05.2016 року по 18.05.2016 року;

- стягнути з Головного управління ДФС у Житомирській області на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у сумі 20 000 грн.;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області на користь ОСОБА_3 сплачений за стягнення моральної шкоди судовий збір у сумі 551,21 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Житомирській області щодо не запропонування ОСОБА_3 19.10.2015 року під час попередження про наступне вивільнення через два місяці всіх вакантних посад в ГУ ДФС у Житомирській області, зокрема, посади начальника відділу фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Житомирській області.

Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Житомирській області щодо не переведення ОСОБА_3 з 09.12.2015 року на посаду начальника відділу фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Житомирській області.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Житомирській області щодо не запропонування ОСОБА_3 при введенні в дію наказів ГУ ДФС у Житомирській області від 15.10.2015 року № 602, від 19.10.2015 року № 615, від 26.01.2016 року № 72 та від 28.01.2016 року № 85 Організаційної структури та Штатного розпису всіх вакантних посад, зокрема, начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Житомирській області.

Стягнуто з Головного управління ДФС у Житомирській області на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у сумі 5000 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області на користь ОСОБА_3 сплачений за стягнення моральної шкоди судовий збір у сумі 551,21 грн.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

З апеляційною скаргою звернулося також ОСОБА_3 управління ДФС у Житомирській області, в якій просить скасувати вищевказану постанову в частині стягнення моральної шкоди та сплаченого позивачем судового збору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що наказом Державної фіскальної служби України № 602 від 15 жовтня 2015 року введено в дію перелік змін до Структури ГУ ДФС у Житомирській області (т.1 а.с.115-118), згідно якого введено до структури Відділ фактичних перевірок (9 штатних одиниць).

16.10.2015 року затверджено перелік змін № 2 до штатного розпису ГУ ДФС у Житомирській області, який вводиться в дію 19 жовтня 2015 року (т.1 а.с.119-123).

19 жовтня 2015 року ОСОБА_3 попереджено про наступне вивільнення у зв'язку зі зміною організаційної структури та штатного розпису ГУ ДФС у Житомирській області.

З 01.12.2015 посаду позивача, яку вона обіймала до введення в дію змін до Структури ГУ ДФС у Житомирській області, було виведено поза штат та установлено посадовий оклад в розмірі 2 085,00 грн.

Наказом № 95-0 ОСОБА_3 було звільнено з посади начальника відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Житомирській області.

Наказом ГУ ДФС у Житомирській області від 29.04.2016 року № 162-0 "Про втрату чинності наказу від 25.03.2016 року № 95-0 "Про звільнення ОСОБА_3", позивача було поновлено на посаді начальника відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Житомирській області з дня звільнення та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Апелянтом ОСОБА_3 оскаржується рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом , зокрема, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Зі змісту ст.49-2 КЗпП України слідує, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

З наведеного слідує, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Головного управління ДФС у Житомирській області запропонувати ОСОБА_3 всі вакантні посади в ГУ ДФС у Житомирській області, в т.ч. посаду начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління податкового та митного аудиту, введену до Організаційної структури та Штату ГУ ДФС у Житомирській області згідно наказів ГУ ДФС у Житомирській області від 15.10.2015 року № 602, від 19.10.2015 року № 615 та зобов'язати ОСОБА_3 управління ДФС у Житомирській області запропонувати ОСОБА_3 всі вакантні посади в ГУ ДФС у Житомирській області в т.ч. посаду начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління податкового та митного аудиту, введену до Організаційної структури та Штату ГУ ДФС у Житомирській області згідно наказів ГУ ДФС у Житомирській області від 26.01.2016 року № 72, від 28.01.2016 року № 85, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що наказом ГУ ДФС у Житомирській області від 29.04.2016 року № 162-0 "Про втрату чинності наказу від 25.03.2016 року № 95-0 "Про звільнення ОСОБА_3", позивача було поновлено на посаді начальника відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Житомирській області з дня звільнення та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В подальшому, наказом ГУ ДФС у Житомирській області № 235-0 від 11.08.2016 року, ОСОБА_3 переведено на посаду начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління податкового та митного аудиту (т.1 а.с.188). Зазначене переведення проведено на підставі письмової заяви ОСОБА_3 від 11.08.2016 року на ім'я начальника ГУ ДФС у Житомирській області, у якій позивач сама просила здійснити її переведення на зазначену посаду (т.1 а.с.189).

На момент розгляду справи в суді першої інстанції позивач буда працевлаштованою, що слідувало як із вказаного наказу № 235-0 від 11.08.2016 року так із трудової книжки ОСОБА_3 Питання про її звільнення із даної посади не ставилось та її не було попереджено про звільнення із зазначеної посади у зв'язку із змінами в організації, а тому вимоги щодо зобов"язання відповідача запропонувати позивачу всі вакантні посади в ГУ ДФС у Житомирській області були необґрунтованими та передчасними та суд першої інстанції правомірно відмовив в їх задоволенні.

Щодо позовної вимоги про стягнення допомоги з тимчасової втрати працездатності за період із 04.05.2016 року по 18.05.2016 року колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у період із 04 травня 2016 року по 18 травня 2016 року ОСОБА_3 перебувала на лікарняному, що підтверджується Довідкою про тимчасову непрацездатність особи №10 від 04.05.2016 року (т.1 а.с.164).

При зверненні до відповідача з вимогою виплатити допомогу з тимчасової непрацездатності на підставі вказаної Довідки, позивач отримала відмову, оскільки підставою для нарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності є листок непрацездатності.

Апелянт зазначає, що до 18 травня 2016 року вона не знала про своє поновлення на роботі та у зазначений період із 04 травня 2016 року по 18 травня 2016 року перебувала на обліку в Житомирському міському центрі зайнятості, а тому лікарняний лист їй, як непрацюючій на той час особі, не видавався.

Колегія суддів не приймає до уваги дані доводи апелянта, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Так із трудової книжки позивача (запис № 43) слідує, що вона поновлена на посаді з 29 квітня 2016 року на підставі наказу ГУ ДФС у Житомирській області № 162-о (т.1 а.с.113).

Із акту від 04 травня 2016 року підписаного працівниками ГУ ДФС у Житомирській області: начальником відділу по роботі з персоналом ОСОБА_6, головним державним інспектором відділу по роботі з персоналом ОСОБА_7, головним державним інспектором відділу по роботі з персоналом ОСОБА_8 слідує, що з метою ознайомлення ОСОБА_3 з наказом ГУ ДФС у Житомирській області № 162-о, яким поновлено її на посаді, було направлено поштове повідомлення позивачу за адресою її проживання з копією даного наказу.

Окрім того, 29.04.2016 року о 17 год.37 хв. ОСОБА_3 було здійснено телефонний дзвінок на мобільний телефон головного державного інспектора відділу по роботі персоналом ОСОБА_7 НОМЕР_1 та 30.04.2016 року на мобільний телефон начальника відділу по роботі з персоналом ОСОБА_6 НОМЕР_2. Під час розмови з ОСОБА_3, як ОСОБА_6, так і ОСОБА_7 повідомили позивача про поновлення її на посаді начальника відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Житомирській області відповідно до наказу ГУ ДФС у Житомирській області від 29.04.2016 року № 162-о та наголосили на тому, що 04.05.2016 року їй слід приступити до виконання обов'язків на поновленій посаді.

Статтею 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 року, № 1105-XIV визначено документи, необхідні для призначення матеріального забезпечення за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

Зі змісту ч.1 ст.31 Закону № 1105-XIV слідує, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи.

З урахуванням зазначених обставин справи суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відмова відповідача у нарахуванні позивачу допомоги по тимчасовій непрацездатності на підставі Довідки, а не листка непрацездатності - є правомірною.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 20 000 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2 даної статті визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001 року та від 27.02.2009 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Оґрунтовуючи розмір моральної шкоди, позивач зазначила, що вчинене відповідачем порушення її трудових прав призвело до моральних страждань, що пов'язані із приниженням (після скасування наказу № 93-0 позивачу надали робочий кабінет, який не замикався, відповідач не забезпечив позивача засобами, оргтехнікою для виконання функціональних обов'язків та ін.), емоційне перенапруження та моральні страждання, які призвели до погіршення стану здоров'я, загострення хронічних захворювань.

З урахуванням обставин справи, врахувавши ступінь душевних страждань позивача, нетривалий період порушення її права, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що моральна шкода в розмірі, що просить ОСОБА_3 є дещо завищеною, а тому, враховуючи вимоги розумності та справедливості відшкодуванню підлягає сума 5 000,00 грн., яка буде співрозмірною з ступенем душевних страждань позивача.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційних скарг не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, Головного управління ДФС у Житомирській області, залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "09" вересня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: В.В. Євпак

М.М. Капустинський

Повний текст cудового рішення виготовлено "24" листопада 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10003

представнику позивача: ОСОБА_4 , АДРЕСА_2, 10030

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області вул.Юрка Тютюнника, 7,м.Житомир,10003

4-третій особі: - ,