Справа № 815/6359/16
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6359/16
УХВАЛА

28 листопада 2016 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Левчук О.А., розглянувши матеріали адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» до першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» до першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, в якому позивач просить скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №213971 від 19.03.2010 року, яка видана першим Приморським відділом ДВС ОМУЮ в частині накладення арешту на майно, а саме: квартиру під номером АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 10.11.2006 року уклав кредитний договір з АКІБ "УкрСиббанк" про надання споживчого кредиту №00.

В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором був укладений Іпотечний договір від 17.09.2008 року, предметом іпотеки якого є нерухоме майно - квартира, під номером АДРЕСА_1.

Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору відступлено ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" та зареєстровано в Державному реєстрі іпотек.

12.12.2011 року АКІБ "Укрсиббанк" відступило ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" відповідно до договору факторингу №1 свої права та вимоги за зобов'язаннями по кредитному договору.

Позивач зазначив, що при зверненні 17.10.2016 року до нотаріуса йому стало відомо, що на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором від 17.09.2008 року, накладено арешти, а саме: постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №213971 від 19.03.2010 року, яка видана першим Приморським відділом ДВС ОМУЮ.

На думку позивача, дії відповідача порушують права ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ", оскільки позивач має переважне та першочергове право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. Разом з тим, позивач зазначає, що він має бажання скористатись своїм правом щодо задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, а існування арешту, який накладений на предмет іпотеки унеможливлює реалізацію позивачем свого права іпотеко держателя звернути на нього стягнення шляхом набуття права власності. Також, позивач в позовній заяві зазначає, що відповідач не повідомляв його як заставодержателя про накладення арешту на майно.

Відповідно до ст.107 ККАС України , суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, крім іншого, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Компетенція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначається ст.17 КАС України, згідно з п.1 ч.1 якої компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - це органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору. Наявність у суб'єкта владних управлінських функцій означає, що він наділений адміністративною правосуб'єктністю, яка реалізується через певний обсяг конкретних прав і обов'язків (повноважень), необхідних для здійснення управлінської діяльності в тій чи іншій сфері публічної влади.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби щодо розгляду їх в порядку адміністративного судочинства врегульовано ст.181 КАС України, частиною 1 якої визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позивач не є стороною або учасником виконавчого провадження.

Право особи на оскарження рішення державного виконавця в порядку адміністративного судочинства не є абсолютним, оскільки таке оскарження може здійснюватися лише за умови відсутності іншого, встановленого законом порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця.

Позивач оскаржує дії відповідача першого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ як іпотекодержатель, якому право вимоги відступлено за договором 12.12.2011 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 6 ст. 3 названого Закону у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Статтею 572 Цивільного кодексу України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 4 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що в порядку цивільного судочинства розглядаються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження").

Під час вирішення такого спору з'ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно, у зв'язку з чим зазначені вимоги є приватноправовими.

Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" № 3 від 13 грудня 2010 року, судами при розгляді справ з приводу оскарження дій державного виконавця стосовно арешту майна боржника потрібно враховувати, що в межах статті 181 КАС України розглядаються вимоги щодо арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно.

Даний адміністративний позов про скасування постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 19.03.2010 року, заявлений у зв'язку з наявністю у позивача пріоритетного права звернення стягнення на іпотечне майно перед іншими кредиторами, тобто предметом позову є спір з іншими кредиторами про захист наявного у позивача переважного права звернення стягнення на майно, що знаходиться в іпотеці.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таке ж право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства з позовом про зняття арешту з майна передбачено ч. 2 ст.114 та ст.152 ЦПК України.

Таким чином, для вирішення спору, що виник між сторонами по справі, встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Роз'яснити позивачу, що заявлені вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства України.

Керуючись ч.1, 2 ст. 2 , п. 1, 7 ч.1 ст. 3, ч. 2 ст. 4 , ч. 1 ст. 17, ст. 109 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» до першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, про скасування постанови.

Роз'яснити позивачу, що заявлені вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.А. Левчук