Справа № 691/726/16-а
Суддя: Синиця Л. П.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/726/16-а
провадження № 2-а/691/39/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі судді Синиці Л.П., за участю секретаря судових засідань Шевченко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду в місті Городище Черкаської області, матеріали адміністративної позовної заяви ОСОБА_2 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Городищенського районного управління юстиції у Черкаській області про відновлення національності, -

встановив:

позивач, прагнучи відновити і зберегти етнічне походження свого роду по лінії батька, звернулася до суду з адміністративною позовною вимогою, та керуючись ст.11 Закону України «Про національні меншини» просила відновити національність - «полька», зобов'язати внести зміни про національності в актовий запис про народження з «українки» на «полька». Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася у батьків: ОСОБА_3 - батько, ОСОБА_4, які перебували у зареєстрованому шлюбі. В актовому записі про народження №44 від 06.08.1954р. зазначено національність батька поляк, національність матері українка. З метою приховування належності до польської національності у графі національність батьками вказано «українка». Звернувшись до відділу РАЦС у Городищенському районі стосовно внесення змін до актових записів щодо національності, отримала письмову відмову, та роз'яснено, що встановлення чи зміна національності виходить за межі повноважень відділу РАЦС, рекомендували звернутися до суду.

В судовому засіданні представник позивача уточнила вимоги, та просила відновити ОСОБА_2 національність - «полька», вказуючи, що по досягненню повноліття позивач із національністю визначилася «українка», за національністю матері, а з віком зрозуміла, що батьківське погодження, який був поляком переважає, все життя дотримується звичаїв польського народу, і в такому дусі виховала дітей. Представник відповідача уточнений позов визнала, зазначає, що на час народження позивача до актового запису інформація щодо національності народженої дитини не вносилася, в разі коли національність батьків різна, то особа вправі обирати національність або батька або матері, як правило батька, чи змінювати її за життя.

Суд, врахувавши думку сторін, щодо уточнених позовних вимог, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

За нормами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожному гарантується в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися за захистом своїх прав, свобод та інтересів, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. За загальним правилом територіальної підсудності адміністративних справ, ч.1 ст.19 КАС України, адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача.

Предметом спору є відмова органу державної реєстрації актів цивільного стану внести виправлення до актового запису цивільного стану щодо національності позивача, і Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Городищенського районного управління юстиції у Черкаській області виступає як суб'єкт владних повноважень. Отже, спір у справі є публічно-правовим, оскільки стосується захисту прав, свобод та законних інтересів у сфері відповідних відносин.

Вбачається, що 12.03.2015 року ОСОБА_2, позивач у справі, з питання відновлення національності зверталася до Городищенського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, та 14.03.2015р. отримала відмову та роз'яснення вих. №544/08-02-04-34, що відповідно до п.2.15.7 «Правил про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» затверджених наказом Міністерства Юстиції України 12.01.2011р. за №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011р. за №55/18793, зі змінами (наказ МЮУ від 10.09.2014р. №1517/5), висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану складається у разі зміни громадянства, та відповідно до п.2.15.1. висновок складається, якщо актовим записом про народження передбачені, але в ньому відсутні прізвище, власне ім'я, по батькові або громадянство батьків. Відповідно до п.2.13.1 вищезазначених Правил підставою для внесення змін в актовому записі цивільного стану є також рішення суду, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків) - п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» від 07.07.1995р. №12.

Відповідно до ст.35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду і віросповідання.

За нормами ст.300 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на збереження своєї національної культури, релігії, мовної самобутності, а також право вільного вибору форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Національність це приналежність особи до нації, держави або народу, що має різноманітні значення: юридично-правове, політичне, етнологічне, культурологічне, повсякденно-побутове. Право приналежності до національної меншини закріплене виключно за особою, підтвердженням того є Рамкова Конвенція Ради Європи про захист національних меншин, та ст.32 Документу Копенгагенської наради Конференції з питань людського виміру НБСЄ від 29.06.1990 року, яка передбачає, що належність до національної меншини - предмет особистого вибору особи.

За нормами Декларації прав національностей України від 01.11.1991р., Закону України «Про національні меншини в Україні» від 25.06.1992р., громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Кожний громадянин України має право на національні прізвища, ім'я та по батькові.

Із матеріалів провадження вбачається що у свідоцтві про народження (НОМЕР_1, актовий запис №44 від 06.08.1954р., виданий виконавчим комітетом Чоповицької селищної ради Малинського району Житомирської області) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивача у справі, якій після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловіка ОСОБА_2 (свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_2, актовий запис №17 від 07.11.1973р.), у графі батьки зазначено: батько ОСОБА_3, національність - поляк; мати ОСОБА_8, національність - українка.

Отже, з моменту народження позивача дані про її етнічну належність занесені на основі національності одного із батьків, матері - ОСОБА_8, і по досягненню віку 16 років позивачу видано паспорт громадянина СРСР, та внесено дані щодо національності - українка.

В СРСР з моменту народження людини дані про його етнічну (в кровному, тобто, біологічному сенсі) належність заносились органами ЗАГС в його персональні дані - свідоцтво про народження і далі МВС - в «картку персонального обліку»), на основі «національності» його батьків. По досягненню громадянином СРСР віку 16 років йому видавався паспорт, куди «національність» вносилась однозначно і остаточно. В разі, коли «національність» батька і матері відрізнялись, паспортні органи МВС робили вибір національності.

Починаючи з 1975 року (після проведеної паспортної Реформи СРСР) громадянин мав право сам вибирати між національністю батька або матері. Але цей вибір, відповідно до Закону про паспорти СРСР, він мав робити тільки один раз - при отриманні ним першого паспорта громадянина СРСР, тобто при досягненні «повноліття» в 16 років.

Вбачається, що на час досягнення позивачем 16 років, 1970 рік, діяли норми закону за яким паспортні органи МВС обирали національність особи при видачі паспорта. Позивач вказує, що була позбавлена можливості вільного волевиявлення під час вибору національності, оскільки національність батька і матері відрізнялися, і вона не усвідомлювала значення належності до тієї чи іншої національності, а паспортні органи МВС зробили вибір на користь національності матері.

Згідно положень статей 1, 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 25.06.1992р.», Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Виходячи з цього, суд вважає, що національність позивача повністю підтверджена документально, не заперечується представником відповідача і додаткового встановлення не потребує, та позивач вправі поновити національність, взявши етнічне походження (належність) батька, що був поляком.

Позовні вимоги, в частині зобов'язання внести зміни про національність в актовий запис про народження ОСОБА_2 за №44 від 06.08.1954 року, що виданий виконавчим комітетом Чоповицької селищної ради Малинського району Житомирської області, з «українки» на «полька», в ході судового розгляду зняті, отже суд їх не вирішує.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що в порядку адміністративного судочинства, при визначеному відповідачеві, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Городищенського районного управління юстиції у Черкаській області, вимоги щодо відновлення національності підлягають до задоволення, так як фізична особа має право на збереження своєї національної культури, релігії, мовної самобутності, а також право вільного вибору форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Враховуючи вищенаведене та керуючись Декларації прав національностей України від 01.11.1991р., Закону України «Про національні меншини в Україні» від 25.06.1992р., Положенням про паспорти, затвердженим постановою Ради міністрів СРСР від 21.10.1953 року, ст. ст. 6, 7, 11, 17, 18, 23, 71, 159, 161, 163, 185 КАС України, суд, -

постановив :

позовні вимоги задовольнити, відновити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, національність «полька».

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Городищенський районний суд Черкаської області, шляхом подачі в 10-денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя Л. П. Синиця