Справа № 825/1574/15-а
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року Чернігів Справа № 825/1574/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді - Д'якова В.І.,

за участю секретаря - Воєдило Л.П.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Мозирко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Бахмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) звернулась до суду з адміністративним позовом до Бахмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі - Бахмацька ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області), в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.01.2015 № НОМЕР_1.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.06.2015, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2015, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.10.2016 постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.06.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2015 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки відповідача про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» є необґрунтованими, оскільки вона не здійснювала торгівлю алкогольними напоями, а чотири пляшки слабоалкогольного напою, що були виявлені при перевірці, належать продавцю ОСОБА_4 , яка придбала їх для власних потреб і зберігала в павільйоні, без відома позивача.

Тому ФОП ОСОБА_1 зазначає, що нею не було вчинено порушення щодо зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання, а тому податкове повідомлення-рішення від 16.01.2015 № є протиправним та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Позивач додатково зазначила, що крім чотирьох пляшок слабоалкогольного напою, що як потім вияснилось, належали продавцю, перевіряючими більше нічого не було виявлено. Цінників на слабоалкогольних напоях не було та документів на підтвердження його придбання у неї не просили. Також зазначила, що пояснень перевіряючим вона не надавала та під поясненнями не розписувалась, підписала лише акт перевірки.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що до суб'єктів господарювання за зберігання спирту, алкогольних напоїв або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17 000 гривень.

Об'єктивною стороною встановленого порушення є саме зберігання спирту, алкогольних напоїв або тютюнових виробів у місцях, не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання. Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» не містить обмежень з приводу того, якщо суб'єкт господарювання не має ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, то вимоги даного закону на нього не поширюються, не вказано. Таким чином, ФОП ОСОБА_1, приймаючи на себе обов'язок щодо зберігання алкогольних напоїв, повинна була дотримуватись вимог чинного законодавства України, а саме: зберігати алкогольну продукцію лише у приміщенні, місцезнаходження якого внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання. Тому, представник Бахмацької ОДПІ вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі та у відповідності до норм податкового законодавства, а вимоги позивача є безпідставними.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача та свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановлено наступне.

На підставі наказу від 23.12.2014 №132, направлень від 23.12.2014 №400, №401 (а.с. 32, 33, 34, 35) працівниками Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області проведена фактична перевірка павільйону «Ніна», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить ФОП ОСОБА_1 За результатами перевірки було складено акт № 131/21/ від 24.12.2015, згідно з яким:

- позивачем порушено вимоги статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон), а саме: зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання;

- в павільйоні за адресою: АДРЕСА_1 знаходились з метою реалізації наступні алкогольні напої - напій слабоалкогольний сильногазований «Водка - лимон» ємкістю 0,33 л., міцністю 7 % об., в кількості 4 пляшок, за ціною 11,00 грн., виробник згідно етикетки: ПрАТ «Київський завод безалкогольних напоїв «Росинка». Ліцензія у даного суб'єкта на право здійснення роздрібної або оптової торгівлі алкогольними напоями відсутня (а.с. 8-9).

На підставі акту перевірки Бахмацькою ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області прийняте податкове повідомлення - рішення від 16.01.2015 №, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 17 000,00 грн. (а.с. 10).

Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулась до суду з позовом за захистом охоронюваних законом прав та інтересів.

Зважаючи на встановлені ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.10.2016 недоліки попередніх судових рішень, суд звертає увагу на наступне.

Згідно п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити перевірки і звірки платників податків.

Відповідно до п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактична перевірка - це перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських, або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом в т.ч. і щодо дотримання норм законодавства про виробництво і обіг підакцизних товарів.

Згідно п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та наявності в тому числі і такої обставини, як - отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливе порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкам кодексу України).

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки, відповідно до п. 80.5 ст. 80 Податкового кодексу України, здійснюється згідно із ст.81 цього Кодексу, тобто за умови пред'явлення або надіслання платнику податків таких документів як направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Як вбачається з п. 80.7 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Закон України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (надалі - Закон №481) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Частинами 35 та 36 статті 15 Закону №481 передбачено, що зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта підприємницької діяльності таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру, а внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта підприємницької діяльності з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. До заяви додаються нотаріально засвідчена копія ліцензії на відповідний вид діяльності, виданої заявнику, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.

Відповідно до абзаців 21, 22 статті 1 Закону №481 місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання; Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - перелік місць зберігання, який ведеться органами доходів і зборів і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Згідно абзацу дев'ятого частини 2 статті 17 Закону №481 у разі зберігання спирту або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, до суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17 000 гривень.

Досліджуючи правомірність застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 17000,00 грн. на підставі встановленого під час перевірки факту зберігання алкогольних напоїв у місці зберігання, не внесеного до Єдиного реєстру, суд зазначає наступне.

З метою правового регулювання відносин із зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів є забезпечення контролю за їх виробництвом і обігом. Нарівні з місцями виробництва, оптової та роздрібної торгівлі алкогольних напоїв, які вказуються у ліцензіях на право здійснення відповідних видів діяльності, законодавець запровадив реєстрацію їх місця зберігання у Єдиному державному реєстрі для забезпечення повного контролю за процесом виробництва і реалізації підакцизної продукції.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002 № 251 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 2.1 Порядку до Єдиного реєстру вносяться, зокрема, місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

За правилами пункту 2.2 названого Порядку заява про внесення місця зберігання алкогольних напоїв або тютюнових виробів до Єдиного реєстру подається за формою згідно з додатком 2. До заяви додаються: документ, що підтверджує право користування цим приміщенням, та довідка про відповідність місця зберігання спирту установленим вимогам, видана Департаментом або його регіональними управліннями, - у разі реєстрації місця зберігання спирту; нотаріально посвідчена копія ліцензії на відповідний вид діяльності, копія документа, що підтверджує право користування приміщенням (договір оренди, свідоцтво на право власності та інше).

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що фінансові санкції у вигляді штрафу застосовуються до суб'єктів господарювання, якщо в процесі виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями алкогольні напої зберігаються у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засідання пояснила, що працює продавцем у ФОП ОСОБА_1 У грудні 2014 року до магазину зайшло два чоловіки та, пред'явивши документи, почали проводити перевірку. Вони зайшли за прилавок та помітили чотири пляшки слабоалкогольного напою «Водка - лимон». ОСОБА_4 вказала, що цінників на напоях не було, оскільки вона їх купила в магазині через дорогу, для власних потреб.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що є чоловіком позивача. Після того, як їм зателефонувала ОСОБА_4 вони з дружиною приїхали до магазину та дозволили перевіряючим оглянути все приміщення. Інших алкогольних напоїв, крім знайдених у продавця під прилавком, виявлено не було.

Свідок ОСОБА_6 вказав, що у грудні 2014 року проводив перевірку павільйону «Ніна», що належить ФОП ОСОБА_1 Перевіркою було виявлено, що за прилавком знаходились чотири пляшки слабоалкогольного напою «Водка - лимон». Цінників на них не було, накладних на їх придбання позивач не надавав. Ціну напоїв з'ясували за словами позивача, яка підписала акт перевірки без зауважень.

Таким чином, належними та допустимими доказами підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 не є суб'єктом правопорушення, передбаченого ст. 15 Закону №481, скільки ліцензія на здійснення торгівлі алкогольними напоями у неї була відсутня, а виявлені чотири пляшки слабоалкогольного напою належали продавцю ОСОБА_4, яка зберігала їх під прилавком, без відома позивача, про що вона зазначила в судовому засіданні.

За таких обставин, оскільки судом встановлено відсутність факту порушення позивачем вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій у сумі 17 000,00 грн.

Отже, податкове повідомлення-рішення Бахмацької ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області № від 16.01.2015 є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частин 1, 3 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не спростовано встановлені судом обставини та не доведено правомірності винесеного податкового повідомлення-рішення, а отже суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Бахмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області № від 16 січня 2015 року.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.І. Д'яков