Справа № 524/599/16-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" листопада 2016 р. м. Київ К/800/11123/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Мороза В.Ф.,

Голяшкіна О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 лютого 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області, в якій просила:

визнати протиправними дії (бездіяльність) Управління Пенсійного Фонду України в м. Кременчуці Полтавської області щодо відмови їй у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати державної пенсії;

зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Кременчуці Полтавської області здійснити розрахунок та виплату їй компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати державної пенсії, а саме: яка була нарахована та виплачена на підставі постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 квітня 2010 року у справі № 2а-533/10р., залишеної без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 08 вересня 2010 року у справі №22ц-11048/2010р., за період з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року, та яка визначається як різниця між розміром пенсії, яка була нарахована та виплачена їй на підставі вказаної постанови суду та розміром фактично сплаченої пенсії, починаючи з 01 січня 2005 року по день фактичної виплати пенсії.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від

26 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року, позовну заяву залишено без розгляду.

В поданій касаційній скарзі позивачка, з посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши та обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої і апеляційної інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29 квітня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 08 вересня 2010 року, позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області про визнання дій неправомірними, покладення зобов'язання, задоволено:

визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного Фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці провести перерахунок щомісячної основної державної та щомісячної додаткової пенсії позивачці;

зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України Автозаводського району в

м. Кременчуці провести перерахунок та доплатити позивачці несплачені у повному обсязі суми щомісячної основної державної пенсії по інвалідності, як інваліду ІІІ групи з 22 травня 2008 року по 13 січня 2009 року та з 16 вересня 2009 року по 29 квітня 2010 року, у відповідності до вимог частини четвертої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду ІІІ групи з 01 січня 2005 року по 29 квітня 2010 року за виключенням період з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008 року включно, у відповідності до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат.

На виконання вказаного судового рішення відповідач здійснив нарахування вказаних видів пенсії позивачці, які були виплачені одноразовим платежем у березні 2011 року на загальну суму 83294,31 грн.

У подальшому виплата пенсії здійснювалася в розмірі, який встановлено названим судовим рішенням, до 31 жовтня 2011 року.

В грудні 2015 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про виплату їй компенсації за порушення строків виплати пенсії. У відповідь на цю заяву відповідачем відмовлено у виплаті зазначеної компенсації.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_2, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із пропуску позивачкою шестимісячного строку звернення до суду та відсутності підстав для поновлення такого строку.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з такими висновками судів з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з частинами другою-третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За змістом зазначеної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об'єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

У спірних правовідносинах позивачка, звернувшись до суду 03 лютого 2016 року, ставить питання про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання здійснити розрахунок та виплату їй компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати державної пенсії, яка була нарахована на підставі судового рішення (постанова Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 квітня 2010 року). Об'єктом обрахунку такої компенсації позивачка визначила різницю між розміром пенсії, яка була нарахована та виплачена їй на підставі вказаної постанови суду, та розміром фактично сплаченої пенсії, починаючи з 01 січня 2005 року по день фактичної виплати пенсії.

У той же час, як вже зазначено, відповідач на виконання вказаного судового рішення, здійснив нарахування пенсії позивачці, які були виплачені одноразовим платежем у березні 2011 року на загальну суму 83294,31 грн. У подальшому виплата пенсії здійснювалася в розмірі, який встановлено названим судовим рішенням, до 31 жовтня 2011 року.

Викладені обставини позивачкою під час апеляційного оскарження та в касаційній скарзі не заперечувалися.

Отже, про можливі порушення з боку відповідача позивачка повинна була дізнатись із моменту здійснення відповідних виплат. При цьому судами не встановлено обставин, що унеможливлювали звернення позивачки із даним позовом у межах строку звернення до суду.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Доводи касаційної скарги вірних висновків судів не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень не допущено.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 лютого 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: