Справа № 0512/6721/2012
Суддя: Бухтіярова О. М.
Дата ухвалення: 2013-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2а/0512/782/2012
Провадження № 0512/6721/2012
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2013 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі судді Бухтіярової О.М.

при секретарі Черниковій Н.В.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

свідка ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дзержинська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новгородської селищної Ради, ОСОБА_6 про визнання незаконними державного акту про право приватної власності на земельну ділянку та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона та відповідач займають один будинок, за адресою: м. Дзержинськ, с. новгородське, пров. Пролетарський, 58. Будинок знаходиться під одним дахом, на два господаря. По сусідству з іншої сторони мешкає ОСОБА_7. Через користування земельними ділянками між ними склалися неприязні стосунки на протязі тривалого часу. Підтвердженням цього є рішення суду від 04.12.2001 року, яким суд зобовязав ОСОБА_8 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, убрати з її ділянки сітку і каналізаційні труби. Але відповідач на цьому не зупинилась і згодом зайнялась побудовами. На її земельній ділянці побудувала сарай без дозволу та прибудову до будинку без дотримання вимог відступу на 2 метри. При цьому дах прибудови вище її будинку і в дощову погоду вода стікає до неї в коридор. На початку 2011 року вона написала заяву в сільради та прохала надати їй відповідь, чи приватизували її сусіди земельні ділянки. 18.03.2011 року їй було надано відповідь про наступне на звернення 17.02.2011 року повідомляє, що 15.03.2011 року комісією у складі ОСОБА_6, ОСОБА_7 та інших вийшла на місце, розглянула заяву про врегулювання спірного питання по земельній ділянці. В частині самозахвату ділянки, повідомили, що відповідачем було видано акт на право приватної власності на землю 11.10.1999 року і їй було рекомендовано оформити право власності по фактичному використанню ділянки. Вважає приватизацію відповідачем земельної ділянки незаконною, без дотримання вимог діючого законодавства. Приватизацією ділянки відповідачем порушено її права та інтереси. На підтвердження того, що на її ділянки знаходиться сарай є відсутність сараю в техпаспорті відповідача, в генеральний план він також не внесений.

Якщо суд прийде до висновку, що вона пропустила строк звернення до суду, то просить його поновити, оскільки він пропущений з поважних причин.

Просить визнати незаконним та скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку № 2-ДН № 111549 від 11 жовтня 1999 року та зобовязати відповідача не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом зносу самовільного збудованого сараю.

В судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позову.

Представник відповідача в суді позовні вимоги не визнала, надала заперечення по справі в яких пояснила, що рішення Новгородської селищної ради, розглянувши заяви громадян було передано у власність позивачу за адресою: м. Дзержинськ, с. Новгородське, пров. Пролетарський, 58/2 земельну ділянку площею 0,1074 за кадастровим номером :01:001:0713 для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд із земель вищезазначену земельну ділянку позивач погодився з розміром приватизованої земель житлової та громадської забудови с. Новгородське. Таким чином приватизувати вищезазначену земельну ділянку позивач погодився з розміром приватизованої земельної ділянки та її межами.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_4 з позовними вимогами не погодився, просив в позові відмовити.

Свідок ОСОБА_5, суду пояснив, що в 2011 році він дізнався, що відповідач приватизувала землю за адресою: м. Дзержинськ, с. Новгородське, пров. Пролетарський, 58/1. На території позивача відповідачем було побудовано сарай, дах якого був вище даху будинку, що призводить до затоплення коридору будинку позивача.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 12 Земельного кодексу України до виключної компетенції місцевих рад відноситься вирішення питань, пов'язаних з наданням земельних ділянок.

Згідно зі ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, Рішення міської ради вважаються прийнятими, якщо за нього проголосувало більшість депутатів від їх загальної кількості в раді.

Статтею 116 Земельного Кодексу України передбачено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності і права користування, земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів, місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Процедура встановлення та відновлення меж земельних ділянок регламентується ст. 55 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003р № 858-ІУ, Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.99 № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.06.99 за № 354/3647.

Безпосередньо встановлення та відновлення меж покладається на землевпорядні організації, які мають ліцензію на здійснення такого виду діяльності та здійснюється на основі технічної документації із землеустрою.

Відповідно до п.1.10. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування земельними ділянками, технічна документація при складанні державного акту про право власності на землю включає погодження меж земельної ділянки суміжними власниками. Зазначена норма відповідачем не була врахована.

На момент виникнення спірних правовідносин діяв Земельний кодекс від 18.12.1990 року (в редакції 05.05.1993 року), яким статтею 17 передбачено, що відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною)

Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність. Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для: ведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно з статтею 52 цього Кодексу; ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу.

В технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд відсутні документи, які б свідчили про виконання селищною радою всіх необхідних дій, передбачених ст. 17 Земельного кодексу України (в редакції 1993 року), також відсутній акт узгодження меж між ОСОБА_6 і ОСОБА_1, що підтверджується також відповіддю № 18 від 09.02.2012 року ОСОБА_9 Держкомзему (а.с.7).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 був виданий державний акт на право приватної власності на землю від 11.10.1999 року, яким їй було передано у приватну власність земельну ділянку. Додатки до вказаного рішення виконкому суду не представлено

В довідці БТІ м. Дзержинська зазначено, що сарай в технічному паспорті відповідача ОСОБА_6 за адресою: м. Дзержинськ, с. Новгородське, пров. Пролетарський, 58/1 не зареєстрований, прибудова до будинку знаходиться на межі. Останній раз технічний паспорт на домобудівництво відповідача був виготовлений 01.12.1998 року, а копія технічного виготовлювалась в березні 2001 року (а.с.6).

Згідно акту обстеження земельної ділянки від 15.03.2011 року було встановлено, що земельна ділянка за адресою с. Новгородське, пров. Пролетарський, буд. 58/2 ширина по фасаду згідно генплану 15.05 м фактично 15.05 м.; земельна ділянка за адресою с. Новгородське, пров. Пролетарський, 60 ширина в кінці земельної ділянки 18.00м. за генпланом 17.20м. фактично (а.с. 15).

Із вказаного вище акту, вбачається невідповідність розміру земельної ділянки фактичного з генпланом.

Таким чином, в судовому засіданні доведено, що права позивача як землекористувача, порушені, а тому вони підлягають відновленню, а саме ОСОБА_6 зобовязана знести самовільно збудований сарай на ділянці позивача та привести дахи її прибудови відповідно та рівні всього будинку.

Згідно ч 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 4.1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

На час коли ОСОБА_1 дізналася про порушення свого права (при офіційному зверненні в Новгородську селищну Раду і отриманням від неї відповіді від 23.02.2011 року), встановлювався річний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи. Тому суд вважає, що позивачем строк звернення до суду не пропущений.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає заявлені позивачем вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 159,160,162,163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Новгородської селищної Ради, ОСОБА_6 про визнання незаконними державного акту про право приватної власності на земельну ділянку та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку № 2-ДН № 111549 від 11 жовтня 1999 року на імя ОСОБА_6.

Зобовязати ОСОБА_6 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні земельною ділянкою шляхом зносу самочинно збудованого сараю на її дільниці та приведення даху прибудови відповідно та на рівні всього будинку.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя: