Справа № 415/1635/16-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції- Бойко С.Л.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2016 р. справа № 415/1635/16-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 15 вересня 2016 року у справі № 415/1635/16-а за позовом ОСОБА_2 до секретаря Лисичанської міської ради, Лисичанської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 про визнання бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 12.04.2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом, який в подальшому було уточнено, мотивуючи свої вимоги тим, що на сьогоднішній день діють два рішення Лисичанської міської ради: № 920 від 29.04.2005 року про підготовку правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,0487 га в районі будинку № 10 по вул. Одеській м. Лисичанськ на імя позивача; № 119 від 09.11.2006 року про безоплатну передачу земельної ділянки ОСОБА_3 площею 0,0717 га, в районі будинку № 12 по вул. Одеській м. Лисичанськ для ведення індивідуального садівництва. Для того, щоб привести рішення № 119 у відповідність, вона звернулась до Лисичанської міської ради із заявою про приведення рішень Лисичанської міської ради № 920 і № 119 у відповідність шляхом скасування рішення № 119. У заяві нею було зазначено посилання на конкретні номери і дати рішень як Лисичанської міської ради, так і постанов судів, які скасовують рішення ради. 21.05.2015 року на її заяву секретар Лисичанської міської ради надав відповідь, що Лисичанська міська рада не вважає за доцільне розглядати питання відповідності зазначених рішень ради.

Позивач просила суд: визнати бездіяльність секретаря Лисичанської міської ради, викладеної в листі № 242-0-221/2-04 від 21.05.2015 року про недоцільність розгляду питань відповідності рішень Лисичанської міської ради № 920 від 29.04.2005 року та № 119 від 09 листопада 2006 року; визнати протиправною відмову секретаря міської ради внести її заяви в порядок денний пленарного засідання Лисичанської міської ради; зобовязати секретаря Лисичанської міської ради внести в порядок денний пленарного засідання Лисичанської міської ради її заяву про відповідність прийнятого Лисичанською міською радою рішення № 119 від 09.11.2006 року пункту 7 рішення Лисичанської міської ради № 920 від 29.04.2005 року на пленарному засіданні Лисичанської міської ради.

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 15 вересня 2016 року у справі № 415/1635/16-а в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до секретаря Лисичанської міської ради, Лисичанської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії відмовлено.

Не погодившись з даною постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки суд при прийнятті оскаржуваного рішення залишив поза увагою її права. На думку апелянта, суд не обґрунтував своє рішення в частині її прав, зокрема суд не звернув увагу на той факт, що їй відповідач першій обіцяв земельну ділянку.

Вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, не захищає її прав.

Апелянт просила в апеляційній скарзі розглянути справу без її участі.

Відповідачем на адресу суду скеровано письмові заперечення, в яких просив залишити апеляційну скаргу без задоволення. Справу просив розглянути без участі представника.

Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. З огляду на приписи ч. 4 ст. 196 КАС України їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, наданих заперечень, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

23.04.2015 року ОСОБА_2 звернулася до Лисичанської міської ради з заявою про вирішення невідповідності в питаннях земельних відносин, зазначених в рішеннях Лисичанської міської ради № 920 від 29.04.2005 року та № 119 від 09.11.2006 року, шляхом скасування рішення № 119 на пленарному засіданні (а.с. 24-25).

Рішенням № 920 Лисичанської міської ради від 29 квітня 2005 року «Про попереднє погодження місця знаходження земельної ділянки» вирішено погодити ОСОБА_2 місце знаходження земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва площею 0,0487 га, за рахунок земель Лисичанської міської ради за адресою: м. Лисичанськ, вул. Одеська, в районі будинку № 10. Дозволити ОСОБА_2 виконання проекту землеустрою про відведення земельної ділянки. Державному управлінню земельних ресурсів (ОСОБА_4Д.) організувати і провести роботи у відповідності з нормативно-технічними умовами по підготовці і видачі правовстановлюючих документів (а.с. 16).

Рішенням № 119 Лисичанської міської ради від 09 листопада 2006 року «Про надання, передання у власність і оренду земельних ділянок громадянам, а також припинення права користування ними» вирішено затвердити ОСОБА_3 проект землеустрою про відведення земельної ділянки. Передати безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,0717 га, розміщену за адресою м. Лисичанськ, вул. Одеська, район будинку № 12, для ведення садівництва за рахунок земель Лисичанської міської ради (а.с. 18).

21.05.2015 року секретар Лисичанської міської ради надав відповідь на заяву ОСОБА_2 від 23.04.2015 року, в якій повідомив про те, що рішенням від 29.04.2005 року № 920 Лисичанська міська рада узгодила ОСОБА_2 місце розташування земельної ділянки для ведення особистого садівництва площею 0,0487 га за адресою: м. Лисичанськ, вул. Одеська, р-н будинку № 10, надала дозвіл на виконання проекту землеустрою щодо його відведення. У звязку з тим, що названий вище проект землеустрою не виконано і не затверджено рішенням органу місцевого самоврядування, з огляду на ст. 79 Земельного кодексу України, не існує сформованої земельної ділянки площею 0,0487 га за адресою: м. Лисичанськ, вул. Одеська, р-н будинку №10. Рішенням від 09.11.2006 року № 119 Лисичанської міської ради було затверджено проект землеустрою щодо відведення, дозвіл на розробку якого надано рішенням від 30.05.2006 року № 26, та надано у власність земельну ділянку площею 0,0717 га, за адресою: м. Лисичанськ, вул. Одеська, р-н будинку № 12. Право власності на цю земельну ділянку посвідчено Державним актом від 30.01.2007 року ЯБ № 690689, отже відповідає положенням ст. 79 Земельного кодексу України. З огляду на викладене, Лисичанська міська рада не вважає за доцільне розглядати питання відповідності одне одному вказаних рішень, тому що ці рішення стосуються відмінних один від одного предметів, обставин та правовідносин (а.с. 26).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволені позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Позивачем заявлено позовні вимоги щодо визнання бездіяльності секретаря Лисичанської міської ради, викладеної в листі № 242-0-221/2-04 від 21.05.2015 року про недоцільність розгляду питань відповідності рішень Лисичанської міської ради № 920 від 29.04.2005 року та № 119 від 09 листопада 2006 року; визнання протиправною відмову секретаря міської ради внести її заяви в порядок денний пленарного засідання Лисичанської міської ради; зобовязання секретаря Лисичанської міської ради внести в порядок денний пленарного засідання Лисичанської міської ради її заяву про відповідність прийнятого Лисичанською міською радою рішення № 119 від 09.11.2006 року пункту 7 рішення Лисичанської міської ради № 920 від 29.04.2005 року на пленарному засіданні Лисичанської міської ради.

При цьому з матеріалів справи вбачається, і цього не заперечували сторони, що рішення міської ради № 119 від 09.11.2006 року вже реалізовано: його правовим наслідком стало отримання ОСОБА_3 Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 690689 від 30 січня 2007 року (а.с. 137).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Цивільного кодексу України Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про надання у власність земельної ділянки (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання цього права власності має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Колегія суддів враховує правову позицію, висловлену у Рішенні Конституційного Суду України у справі № 1-9/2009 від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, відносно того, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Крім того, за обставини, коли заявлені у справі позовні вимоги випливають із відносин, що мають приватноправовий характер, а відповідний орган державної влади чи місцевого самоврядування не виступає в цих відносинах як суб'єкт владних повноважень, його участь у правовідносинах між сторонами не змінює правову природу спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.

Враховуючи вищевикладене та те, що предметом спору у даній справі є право користування спірною земельною ділянкою, на яку оформлено та надано державний акт на право власності на земельну ділянку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги у цій справі пов'язана із захистом цивільного права, а відтак його неможливо вирішити в порядку адміністративного судочинства.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України щодо застосування норм права у спорах цієї категорії, неодноразово висловленій, зокрема у постановах від 11 листопада 2014 року № 21-493а14 та 9 грудня 2014 року № 21-308а14.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблений невірний висновок про те, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Згідно зі ч.1 п.4 ст. 198, ст. 203 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та закриває провадження у справі з підстав, встановлених ст. 157 КАС України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 157 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 195, 197, п. 1 ч. 1, 2 ст. 157, ст. 203, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 15 вересня 2016 року у справі № 415/1635/16-а скасувати.

Провадження у справі № 415/1635/16-а за позовом ОСОБА_2 до секретаря Лисичанської міської ради, Лисичанської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 про визнання бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

ОСОБА_5