Справа № 2а-5749/11/2670
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2011-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 липня 2011 року 11:44 № 2а-5749/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Патратій О.В. за участю секретаря судового засідання Рагімової Н.А. та представників сторін:

від позивача: Лендел Л.П. (довіреність № 10-13-1/2011 від 24.01.2011 р.),

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: Головко І.І. (довіреність № 1/123 від 01.06.2011 р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Головного управління освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
до третя осба Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Публічне акціонерне товариство «Завод «Ленінська кузня»
про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження від 05 квітня 2011 року ВП № 25617665, ВП № 25618817, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Головне управління освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі -Позивач) з позовом до Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві (далі -Відповідач) про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження від 05.04.2011 року ВП № 25617665, ВП № 25618817.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржуваними постановами було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчих листів № 2а-18794/10/2670 від 23.03.2011р., виданих Окружним адміністративним судом м. Києва про зобов'язання Головного управління освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видати наказ про вилучення з державного реєстру навчально-виховних закладів України дитсадка-ясел № 14, розташованого за адресою: м. Київ, бул. Шевченка, 58 та дитсадка-ясел № 309, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Шовкуненка, 6.

Позивач зазначив, що постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.01.2011р., на підставі якої було видано вказані виконавчі листи, було отримано ним лише 14.04.2011р. та 18.04.2011р. було подано апеляційну скаргу.

Зважаючи на вищенаведене, позивач, посилаючись на ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України, просив скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 25617665 та ВП № 25618817 від 05.04.2011 року.

Ухвалою суду від 24 червня 2011р. до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Відкрите акціонерне товариство «Завод «Ленінська кузня».

В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не прибув, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду документи на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Третя особа проти позову заперечувала та просила суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.04.2011 р. було винесено державним виконавцем правомірно у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження", тому підстави для їх скасування відсутні.

З огляду на вищенаведене, третя особа вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 13 липня 2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.01.2011 р. по справі № 2а-18794/10/2670 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Завод «Ленінська кузня»до Головного управління освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зобов'язання вчинити певні дії - позовні вимоги було задоволено повністю, зобов'язано Головне управління освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видати наказ про вилучення з Державного реєстру навчально-виховних закладів України дитсадка-ясел № 14, розташованого за адресою м. Київ, бульвар Шевченка, 58, зобов'язано Головне управління освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видати наказ про вилучення з Державного реєстру навчально-виховних закладів України дитсадка-ясел № 309, розташованого за адресою м. Київ, вул. Шовкуненка, 6.

23 березня 2011 року Окружним адміністративним судом м. Києва на підставі вищевказаної постанови було видано виконавчі листи № 2а-18794/10/2670 від 23.03.2011 р. щодо зобов'язання Головного управління освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видати накази про вилучення з Державного реєстру навчально-виховних закладів України дитсадка-ясел № 14, розташованого за адресою м. Київ, бульвар Шевченка, 58, та дитсадка-ясел № 309, розташованого за адресою м. Київ, вул. Шовкуненка, 6.

05 квітня 2011 року на підставі вказаних виконавчих листів головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 25617665, ВП № 25618817.

Вказаними постановами боржнику - Головному управлінню освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було встановлено строк до 11.04.2011 року для видання наказів про вилучення з Державного реєстру навчально-виховних закладів України дитсадка-ясел № 14, розташованого за адресою м. Київ, бульвар Шевченка, 58, та дитсадка-ясел № 309, розташованого за адресою м. Київ, вул. Шовкуненка, 6.

18 квітня 2011р. позивачем було подано апеляційну скаргу на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 2а-18794/10/2670 від 25.01.2011р.

Позивач вважає постанови про відкриття виконавчого провадження позивач від 05.04.2011 р. незаконними, оскільки постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.01.2011 р. ним було отримано лише 14.04.2011р., а тому він був позбавлений права на своєчасне оскарження в апеляційному порядку.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У статті 17 Закону від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»зазначається, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Складовою принципу верховенства є вимога юридичної визначеності, відповідно до якої остаточне рішення суду не може піддаватись сумніву, а також належне виконання судових рішень проти органів державної влади: «Принцип верховенства права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, який є невід'ємним аспектом всіх статей Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зобов'язує державу та будь-який державний орган виконувати судові розпорядження чи рішення, ухвалені проти держави (органу)»(параграф 87 рішення Європейського Суду з прав людини: «Гасан і Чеус проти Болгарії»від 26.10.2000 року).

Невжиття державним виконавцем заходів щодо виконання судового рішення, яке винесено з метою захисту прав позивача, порушує права позивача, гарантовані йому Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження»вiд 21.04.1999 № 606-XIV (тут і далі -у редакції Закону України № 2677-VI від 04.11.2010, який набрав чинності з 08.03.2011 р.).

Відповідно статті 17 Закону України «Про виконавче провадження»примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 2 зазначеної статті державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (п. 13 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону.

Статтею 21 Закону встановлено підвідомчість виконавчих проваджень відділам примусового виконання рішень.

Так, на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими:

1) боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, міські, районні, міжрайонні, інші прирівняні до них прокуратури, військові прокуратури гарнізонів, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи;

2) сума зобов'язання становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Вимоги до виконавчого документа встановлені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно вказаної норми у виконавчому документі повинні бути зазначені:

1) назва документа, дата видачі та найменування органу, посадової особи, що видали документ;

2) дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ;

3) найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання чинності рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Виконавчий документ має бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплений печаткою.

Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Судом встановлено, що виконавчі листи № 2а-18794/10/2670 від 23.03.2011р., видані Окружним адміністративним судом м. Києва 23 березня 2011 року, на підставі яких було відкрито виконавчі провадження ВП № 25617665, ВП № 25618817, відповідають усім вищенаведеним вимогам до виконавчого документа. Жодних зауважень щодо форми та змісту вказаного виконавчого листа позивачем в судовому засіданні не наводилось.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено строки пред'явлення виконавчих документів до виконання , виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Виконавчі листи № 2а-18794/10/2670 від 23.03.2011р., видані Окружним адміністративним судом м. Києва, було пред'явлено до виконання протягом строку, встановленого ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, на момент винесення підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві постанов про відкриття виконавчого провадження ВП № 25617665, ВП № 25618817 від 05 квітня 2011р., строк пред'явлення виконавчих листів від 23.03.2011р. до виконання не закінчився, ці виконавчі документи відповідали вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження»у редакції, чинній на момент винесення спірних постанов.

Крім того, виконавчі листи було подано стягувачем до належного органу державної виконавчої служби -підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві.

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження»передбачені підстави відмови у відкритті виконавчого провадження, до яких належать, зокрема: 1) пропуск встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 19 цього Закону; 7) наявності інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

Аналіз викладеного свідчить про те, що виконавчий лист видається судом лише у випадку набрання законної сили рішенням суду, на підставі якого видається виконавчий лист, крім випадків, коли рішення суду підлягає негайному виконанню. Тобто питання про набрання законної сили рішенням суду перевіряється судом при видачі виконавчого листа.

В даному випадку виконавчі листи № 2а-18794/10/2670 були видані Окружним адміністративним судом м. Києва 23.03.2011 року, отже на той момент судом було встановлено факт набрання рішенням суду законної сили.

Апеляційну скаргу на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.01.2011 р. було подано Головним управлінням освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 18 квітня 2011 року, тобто після набрання постановою суду законної сили.

Положеннями статей 184-209 Кодексу адміністративного судочинства України, якими визначено порядок перегляду судових рішень в апеляційному порядку, не передбачено, що у випадку подання апеляційної скарги з пропущенням строку на його оскарження, виконання судового рішення зупиняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили (ч. 4 ст. 254 КАС України).

На момент розгляду даної справи позивачем не було надано відомостей щодо поновлення строку апеляційного оскарження постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.01.2011 р.

Таким чином, подання позивачем апеляційної скарги не може бути підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи те, що у державного виконавця були відсутні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно були вчинені дії, направлені на відкриття виконавчого провадження, а тому відсутні підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчих листів № 2а-18794/10/2670 від 23.03.2011р., виданих Окружним адміністративним судом м. Києва 23 березня 2011 року.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є обов'язковість рішень суду, тобто постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України, що відображено в ст. 14 КАС України.

Таким чином, виходячи з встановленого Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України принципу обов'язковості виконання судових рішень, які набрали законної сили, відповідач повинен був вжити усі передбачені Законом України «Про виконавче провадження»заходи, спрямовані на примусове виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 січня 2011 року.

З урахуванням вищевказаного суд приходить до висновку, що постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження ВП № 25617665, ВП № 25618817 від 05 квітня 2011 року є обґрунтованими, прийнятими з дотриманням встановленої законом компетенції відповідача, в межах повноважень та у визначений законом спосіб, у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладені обставини, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки орган державної виконавчої служби довів законність та обґрунтованість оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. ст. 69 - 71, ст. 94, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Патратій О.В.

Повний текст постанови складено та підписано: 15 липня 2011 року.