Справа № 725/5064/16-а
Суддя: Галичанський О. І.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/5064/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2016 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Галичанського О.І.

при секретарі Симик І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Вінниця про скасування постанови АР №054778 від 19.10.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з вище вказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 19.10.2016 року інспектором роти №4 батальйону УПП в м.Вінниця на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він 19.10.2016 року на автомобільній дорозі М-12 397 км, керуючи автомобілем марки «Опель Віваро» д.н.з. НОМЕР_1, рухався без увімкнених ходових вогнів та ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив вимоги п. 9.8 ПДР України, тим самим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вказаного правопорушення він не вчиняв, вогні фар в його автомобілі поза населеним пунктом були ввімкненими, на що він наголошував інспектору поліції, який даний факт проігнорував. Таким чином, вважає, що працівник патрульної поліції при розгляді справи та винесені оскаржуваної постанови не встановив факт вчинення правопорушення та не навів докази на підтвердження обставин, викладених у постанові, тим самим не виконав вимоги ст. 280 КУпАП.

Крім того, інспектором патрульної поліції Сівака Р.В. винесено оскаржувану постанову на місці зупинки транспортного засобу та проігноровано вимоги КУпАП щодо розгляду справи за місцем вчинення правопорушення, що відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 в системному аналізі положень ст.. 276 КУпАП передбачає розгляд справи за місцем знаходженням відповідного органу, уповноваженого законом розглядати такі справи. Таким чином, працівником патрульної поліції винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності без фактичного розгляду справи та з'ясування обставин, що мають значення для її вирішення, що в свою чергу призвело до порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та не дотримання його прав передбачених ст.. 268 КУпАП.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми процесуального права, просив постанову серії АР №054778 у справі про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у розмірі 425 грн. визнати незаконною та скасувати, а провадження по справі закрити.

В судове засідання позивач не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча неодноразово належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суд не повідомив та не направив відповідного мотивованого клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст. 11 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а якщо особа без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів, суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, судом встановлено, що 19.10.2016 року інспектором роти №4 батальйону УПП у м.Вінниця Сіваком Р.М. винесено постанову відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП (а/с 6).

Диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність зокрема за порушення правил руху автомагістралями.

Відповідно до вимог п. 9.8 ПДР України, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 19.10.2016 року о 14 год. 00 хв. на автомобільній дорозі М-12 397 км ОСОБА_1 керував транспортним засобом без увімкнених ходових вогнів та ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив вимоги п. 9.8 ПДР України, тим самим вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У відповідності до вимог ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається порушник, чи встановлених останнім доводів.

Разом з тим, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки не містить доказів на яких ґрунтується висновок про порушення ОСОБА_1 п. 9.8 ПДР України та мотивів відхилення доводів, на які посилається правопорушник про те, що ближнє світло фар в його автомобілі було ввімкнене.

Отже, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого покладається обов'язок доказування у справах щодо оскарження його дій та рішень, не надано суду належних та достатніх доказів на спростування доводів позивача, у зв'язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача про порушення відповідачем вимог ст.. 276 КУпАП щодо розгляду справи на місці зупинення транспортного засобу, як підставу для скасування оскаржуваної постанови, оскільки відповідно до вимог п. 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, виносячи оскаржувану постанову на місці зупинки транспортного засобу поліцейським вимог закону порушено не було, проте вказана постанова підлягає скасуванню з підстав наведених вище, а саме у зв'язку з недоведеністю відповідачем вини ОСОБА_1 у вчинені ним правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України-оцінка доказів,

1. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

2. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

3. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 251 КУПАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд приходить до висновку, що у діях відповідача мали місце порушення під час винесення постанови відносно позивача - це неповнота провадження у справі. Вина ОСОБА_1 не підтверджена жодним документом.

Пункт. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України передбачає, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень.

Відповідачем не надано суду жодних доказів, які б спростовували доводи позивача, а тому із врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №054778 від 19.10.2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 251 КУПАП, ст. 2, 3, 71, 158-163,171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Постанову серії АР №054778 у справі про адміністративне правопорушення від 19.10.2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП - визнати протиправною та скасувати, закривши провадження по справі.

Апеляційна скарга на постанову суду подається у 10-ти денний строк з моменту її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Галичанський О. І.