Справа № 202/1997/16-а
Суддя: Мороз В. П.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/1997/16-а
Провадження № 2-а/202/73/2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 листопада 2016 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мороз В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду м. Дніпропетровська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування наказів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №4-1098/27-15-СГ від 10.11.2015 «Про надання дозволу на розробку Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства на території Пролетарської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області» та №4-228/16-16-СГ від 14.01.2016 «Про передачу земельної ділянки, що розташована на території Пролетарської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області в оренду (ОСОБА_2), ідентифікаційний номер НОМЕР_1, для ведення фермерського господарства».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області не мало жодних підстав передбачених законом для прийняття наказів про надання дозволу на розробку проекту підведення та про передання земельної ділянки площею 79,7321 га, що розташована на території Пролетарської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області в оренду ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства, оскільки як на думку позивача він та інші особи відповідно до вимог пункту 14 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» мають першочергове право як учасники АТО на отримання вищевказаної земельної ділянки для садівництва і городництва.

Представник відповідача заперечувала проти позивних вимог та надала письмові заперечення в обґрунтування своїх заперечень.

Представник третьої особи заперечувала проти позивних вимог та надала письмові заперечення в обґрунтування своїх заперечень.

У ході судового засідання встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10 листопада 2015 року Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області видано наказ №4-1098/27-15-СГ, на підставі якого надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 79,7321 га, що розташована на території Пролетарської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області в оренду ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства.

14 січня 2016 року Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області видано наказ № 4-228/16-16-СГ, на підставі якого передано земельну ділянку площею 79,7321 га, що розташована на території Пролетарської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області в оренду ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства.

16 січня 2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 79,7321 га, яка знаходиться на території Пролетарської сільської ради Магдалинівського району. Строк дії договору сорок дев'ять років.

Таким чином, накази Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №4-1098/27-15-СГ від 10.11.2015 «Про надання дозволу на розробку Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства на території Пролетарської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області» та №4-228/16-16-СГ від 14.01.2016 «Про передачу земельної ділянки, що розташована на території Пролетарської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області в оренду (ОСОБА_2), для ведення фермерського господарства» вже реалізовані та вичерпали свою дію.

Згідно висновку про орнопридатність ґрунтів земельної ділянки, наданої в оренду гр. ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства на території Пролетарської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер НОМЕР_2 від 15.02.2016 № 01-05/124, наданого ДП "Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", встановлено, що по базовій шкалі придатності ґрунтів України для вирощування основних сільськогосподарських культур ґрунти, які присутні на даній земельній ділянці 121е, є землями найпридатнішими для вирощування культур суцільного посіву - озимої пшениці, ячменю, просапних культур - кукурудзи, цукрового буряку та соняшнику, ґрунти 166е є землями обмежено придатними для вирощування культур суцільного посіву - озимої пшениці, ячменю, просапних культур - кукурудзи, цукрового буряку та соняшнику, які у сукупності представлені практично на всій ділянці.

Відповідно до довідки Дніпропетровської філії ДУ "Держгрунтохорона" від 30.11.2015 про стан родючості земель,розташованих на території Пролетарської сільської ради Магдалинівського району, доданої до агрохімічного паспорта даної земельної ділянки, за даними аналізу зразків, відібраних при польовому агрохімічному обстеженні даної земельної ділянки, як підсумок: ґрунти згідно еколого-агрономічної оцінки відносяться до ІV класу підвищеної якості, придатні для вирощування сільськогосподарських культур суцільного посіву, просапних та технічних культур, а також придатні під закладення багаторічних насаджень, у тому числі, садів. Земельна ділянка може використовуватись у якості ріллі, сіножаті, багаторічних насаджень.

Згідно із ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері оренди землі, є Закон України «Про оренду землі».

За правилом ст. 20 цього Закону укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ст. 202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель, який складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Способи захисту прав на земельні ділянки закріплені у главі 23 Земельного кодексу України.

Зокрема, згідно із ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно із ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, а саме п. 12 Перехідних положень Кодексу.

Згідно із ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (стаття 124 Земельного кодексу України в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Частина ч. 1 ст. 2 КАС України вказує на те, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв'язку з прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Отже, вирішуючи публічно-правовий спір, суди повинні встановити, в чому полягає порушення прав позивача оскаржуваним актом.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Крім того, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод (стаття 2, пункт 1 частини 1 статті 17 КАС України).

Із наведених норм випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Системний аналіз вказаних норм законодавства дає підстави для висновку, що захисту право на земельну ділянку підлягає у разі його порушення як власника чи користувача такої ділянки.

При цьому таке право повинно підтверджуватися відповідними документами, у розумінні статей 116, 125, 126 Земельного кодексу України.

Між тим позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що він звертався до відповідача із відповідними заявами про виділення земельної ділянки, яку надано в оренду ОСОБА_2 та за результатами розгляду його заяв відповідачем приймалось відповідне рішення у формі наказу.

Отже, оскаржувані накази відповідача щодо надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 79,7321 га в оренду ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства, і, в послідуючому, про затвердження проекту відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки в оренду, не є такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки позивача.

Передчасне уявлення позивача про наявність підстав для задоволення позову у обраний спосіб, за відсутності при цьому порушень його прав та інтересів, не є підставою для задоволення такого позову, оскільки відповідно до приписів ч. 1 ст. 2 КАС України таке рішення не направлене на відновлення порушених прав у спірних відносинах.

Відтак і названий позивачем інтерес не пов'язаний з його суб'єктивними правами, а тому не підлягає правовому захисту і не може вважатись законним інтересом.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається порушень прав позивача рішеннями та діями, що оскаржено. Тому, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування наказів, - відмовити в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: В.П. Мороз