Справа № 577/3918/16-а
Суддя: Кущенко М. Ф.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 577/3918/16-а
Провадження № 2-а/577/112/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" листопада 2016 р. м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого-судді Кущенка М.Ф.

при секретарі Олійник В.П.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Тарасенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій в частині невиплати пенсії з 01.01.2016р. та бездіяльність в частині відмови поновлення виплати пенсії незаконними. Стягнення із відповідача пенсії починаючи з 01.01.2016р. з урахуванням компенсації грошових доходів у зв"язку із їх несвоєчасною виплатою відповідно до закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати" та зобов"язання відповідача виплачувати йому пенсію згідно чинного законодавства,

В С Т А Н О В И В:

Позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що з травня 2011 року він є пенсіонером відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З 05.09.2011 він працює в Конотопській об'єднаній державній податковій інспекції на різних посадах, на цей час на посаді головного державного інспектора з питань організації роботи. Під час роботи він постійно мав спеціальне звання, назва якого змінювалась у зв'язку з проведенням реорганізацій податкової служби. Станом на 01.01.2016 і по теперішній час він має спеціальне звання «радник податкової та митної служби II рангу».

В період з 01.04.2015 і по теперішній час пенсія йому не виплачується. До 01.01.2016 невиплата пенсії пов'язана з обмеженнями внесеними до пенсійного законодавства.

Невиплата пенсії в період з 01.01.2016 є незаконною, так як відсутні законодавчі підстави для встановлення таких обмежень.

З метою відновлення своїх законних прав він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою від 02.07.2016 про виплату йому пенсії згідно чинного законодавства. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області надана відповідь від 19.07.2016 якою йому відмовлено в поновлені виплати пенсії. Свої дії Головне управління пенсійного фонду України в Сумській області мотивувало чинним законодавством, а саме статтею 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до якої «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), що працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється». Також у відповіді зроблений хибний висновок з посиланням на статтю 344 Податкового кодексу України , що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку передбаченого зазначеним законом.

Відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській носить формальний, а тому злочинний характер, так як такими діями порушені його права, в тому числі Конституційні, внаслідок чого йому і завдається матеріальна шкода, яка є для нього значною.

Згідно статті 341 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) «Служба в контролюючих органах є професійною діяльністю придатних до неї за станом здоров'я, освітнім рівнем та віком громадян України, що пов'язана з формуванням державної податкової та митної політики в частині адміністрування податків, зборів, платежів, реалізацією податкової та митної політики, політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, а також із здійсненням контролю за додержанням податкового, митного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи».

Стаття 342 ПКУ передбачає, що «Посадовою особою контролюючого органу може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено законом, та на яку покладено виконання завдань, зазначених у цьому Кодексі та Митному кодексі України.

При прийнятті на роботу посадовій особі може бути встановлено випробувальний термін відповідно до Закону України «Про державну службу». На роботу до контролюючих органів не можуть бути прийняті особи, стосовно яких встановлено обмеження законами України «Про державну службу» та «Про засади запобігання і протидії корупції». Посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Посадові особи, які вперше зараховуються на службу до контролюючих органів і раніше не перебували на державній службі, складають присягу державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу». Правовий статус посадових осіб контролюючих органів, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом та Митним кодексом України, а в частині, що не регулюється ними, - Законом України «Про державну службу» та іншими законами».

Згідно статті 343 ПКУ «Посадовим особам контролюючих органів присвоюються відповідні спеціальні звання.

Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України».

При цьому ні Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 №3723, який діяв до 01.05.2016, ні Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889, який почав діяти з 01.05.2016 не містять посилань ні на посаду, ні на умови щодо посади на якій він працює. Крім того, він не має рангу державного службовця та його посада не відноситься до категорій посад державних службовців, що є обов'язковим у розумінні законів України «Про державну службу».

Таким чином аналіз норм ПКУ у сукупністю з аналізом норм ЗУ «Про державну службу», на його думку, свідчить про те, що саме у розумінні ПКУ, а не Закону України «Про державну службу» він являється державним службовцем.

Ні його посада, ні умови його роботи не передбачені ЗУ «Про державну службу», а тому відсутні підстави для невиплати йому пенсії.

До 01.01.2016 обмеження у виплаті пенсій були визначені законодавством, а саме абзацом третім пункту 344.1 статті 344 ПКУ «Посадовим особам контролюючих органів у період роботи в цих органах пенсії, призначені відповідно до законодавства, не виплачуються». Пункт 344.1 статті 344 доповнено абзацом третім згідно із Законом № 215-УІІІ від 02.03.2015 - зміна діє до 31 грудня 2015 року включно, пункт 2 Закону № 215-УШ від 02.03.2015).

Стаття 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової Служби, та деяких інших осіб», у редакції яка діяла з 01.04.2015 до 31.12.2015 передбачала, що «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус судців», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Редакції статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка діє з 01.01.2016 змінена «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється».

В зв"язку із цим він вважає, що спеціальний закон, а саме абзац 3 пункту 344.1 статті 344 ПКУ не продовжено, він діяв до 31.12.2015, а також те, що посада, на якій він працює, не підпадає під нову редакцію статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» України, так як посаду, на якій він працює, не передбачено Законом України «Про державну службу», то починаючи з 01.01.2016 відсутні правові підстави для невиплати йому пенсії.

Також просить прийняти до уваги, що його пенсійне забезпечення, право на отримання якого на цей час порушено, здійснюється на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» а не Закону України «Про державну службу».

В зв"язку із цим Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області порушені його права, завдається матеріальна шкода, порушення носить тривалий характер в тому числі на майбутнє.

Посилаючись на ст.ст. З, 46, 55, 68 Конституції України, ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», просить визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в частині невиплати йому пенсії з 01.01.2016 та бездіяльність в частині поновлення виплати мені пенсії після його звернення незаконними.

Стягнути з відповідача на його користь пенсію, починаючи з 01.01.2016 з урахуванням компенсації грошових доходів у зв'язку з несвоєчасністю їх виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 21.02.2001 №159 на момент виплати. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області виплачувати йому пенсію постійно, згідно чинного законодавства.

Представник відповідача за дорученням Тарасенко О.М.вимоги позову не визнала і пояснила, що позивач з 27.05.2011 перебуває на обліку в головному управлінні ПФ України в Сумській області як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262).

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види Пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

З 01.04.2015 набрав чинності 3акон Українии від 02.03.2015 № 213 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (далі - Закон № 213).

У пункті 2 Пояснювальної записки до Проекту Закону № 213 прописано, що метою даного Закону та шлях її досягнення є, зокрема, врегулювання правовідносин щодо виплати спеціальних пенсій певній категорії осіб (народні депутати, державні службовці та прирівняні до них особи, судді, прокурори та інші). Спеціальні пенсії поширюються на державних службовців, народних депутатів та їх помічників, суддів, прокурорів, працівників прокуратури, митників, журналістів, наукових і науково-педагогічних працівників, працівників дипломатичної служби, Кабінету Міністрів Укаїни та Національного банку, органів місцевого самоврядування, судової експертизи тощо. Призначення таких пенсій регламентують спеціальні закони та специфічні умови призначення таких виплат.

26.10.2011 року ОСОБА_1 звернувся до головного управління із особистою заявою та повідомив про своє працевлаштування з 0.5.09.2011р. до Конотопської міжрайонної держаної податкової інспекції на посаду, яка відноситься до категорії посад державних службовців та надав копії наказу.

В зв"язку із цим тимчасово виплата пенсії не здійснюється на виконання вимог Закону № 213 у зв'язку із запровадженням особливого порядку виплати пенсій працюючим пенсіонерам. Частиною першою статті 54 Закону № 2262 (зі змінами, внесеними Законом № 213) передбачено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни ПІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), зокрема, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Водночас, згідно п.п. 4, 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" Кабінету Міністрів України необхідно у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом підготувати та подати до 1 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах. У разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", «Про статус народного депутата України" «Про Кабінет Міністрів України", «Про судову експертизу", «Про Національний банк України", «Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та митного кодексів України, Положення про помічника- консультанта народного депутата України. Таким чином в п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" визначено вичерпний перелік осіб, щодо яких скасовуються обмеження у виплаті пенсії на період роботи на зазначених підставах, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій на загальних підставах.

Також, відповідно до п. 2 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213- УПІ від 02.03.2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Вказані норми Закону є діючими, рішенням Конституційного суду України чи іншим законом скасовані не були, а, отже, головне управління правомірно не здійснює виплату пенсії позивачу з 01.04.2015 та законодавчо визначені підстави для її виплати з 01.01.2016 відсутні, а тому дії головного управління є правомірними та обгрунтованими.

Ст. 6 КАС України визначено право особи на судовий захист, згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Суд має перевірити чи вчинені дії суб'єкта владних повноважень з дотриманням правомірної адміністративної поведінки.

За нормами статті 19 Конституції України органи Пенсійного фонду зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зауважують, що головне управління не проводить виплату пенсії позивачу з 01.04.2015, оскільки виникли відповідні підстави - набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-УIII від 02.03.2015, яким запроваджено особливий порядок виплати працюючим пенсіонерам. Тому головне управління діє на підставі та в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII продовжено такий порядок виплати пенсії пенсіонерам і у 2016 році, то на сьогодні позивачу пенсія не виплачується. Зокрема тимчасово у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 р, особам (крім інвалідів І та II хруп, інвалідів війни ПІ групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах. передбачених законами України "Про державну службу". "Про прокуратуру". "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання- не виплачуються":

У звязку з цим, виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2015 було припинено і не поновлено.

Крім того необхідно враховувати позицію Конституційного суду України висловлену в інших справах та практику Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20~рп/2011, визначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадянина та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

У рішеннях від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, від 24 березня 2005 року № 2- рп/2005, від 20 червня 2007 року № 5~рп/2007 Конституційний Суд України сформулював правові позиції стосовно такого елемента принципу верховенства права, ж пропорційність (розмірність). Крім того, згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у Рішенні від 17 березня 2005 року № 1-рп/2005 у справі про надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, держава зобов'язана відповідним чином регулювати економічні процеси, встановлювати і застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян.

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально- економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено і в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 21.10.2004 року (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

А у справі "Великода В.Н. проти України" Європейський суд з прав людини в своїй ухвалі від 03.06.2014 зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави. Таким чином, передбачені законами сотально-скономічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Оскільки станом на 17.10.2016 до головного управління інформація про звільнення ОСОБА_1 з управління Конотопської міжрайонної державної податкової інспекції не надходили, відсутні підстави для проведення виплати пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Працюючи на сьогоднішній посаді ОСОБА_1 при досягненні відповідного віку має право на отримання ним пенсії згідно Закону України "Про державну службу".

Крім цього вони вважають, що вимога позивача про поновлення пенсії з 01.01.2016 виходить за межі процесуальних строків, встановлених ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України відповідн до якої для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свої прав, свобод чи інтересів.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Позивач щомісячно отримував пенсію, а тому кожного разу при отриманні пенсії в неналежному розмірі позивач мав змогу звернутись до суду за захистом на йото думку порушеного права.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала. Натомість позивачем не надано доказів поважності пропуску строку звернення до суду.

Просить в задоволені вимог позову відмовити.

Вислухавши сторони та перевіривши матеріали справи суд приходить до слідуючого висновку.

Згідно із ч.1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З 05.09.2011 він працює в Конотопській об'єднаній державній податковій інспекції на різних посадах, на цей час на посаді головного державного інспектора з питань організації роботи. Під час роботи він постійно мав спеціальне звання, назва якого змінювалась у зв'язку з проведенням реорганізацій податкової служби. Станом на 01.01.2016 і по теперішній час він має спеціальне звання «радник податкової та митної служби II рангу».

В період з 01.04.2015 і по теперішній час пенсія йому не виплачується. До сьогоднішнього дня невиплата пенсії пов'язана з обмеженнями внесеними до пенсійного законодавства і зокрема до ч.1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тобто закону , по якому пенсія ОСОБА_1 була призначена. Вказаний Закон є спеціальним в плані призначення, виплати та зупинення пенсії по відношенню до відповідних положень Податкового Кодексу, на які посилається позивач. В зв"язку із цим останні не можуть бути приміненими у спорі між сторонами поскільки і на сьогоднішній день позивач знаходиться на державній службі, йому нараховується стаж державної служби і як особі, яка знаходиться на державній службі йому визначені відповідні обмеження в плані отримання пенсійних виплат.

Що стосується позиції відповідача про примінення строку позовної давності, то відповідн до положень ст. 99 КАС для звернення до алміністративного суду за захистом своїх прав встановлений шестимісячний строк, який обчислюється із дня , коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав і свобод, якщо не встановлено інше.

Оскільки законодавство в цьому плані в останній час заплутане та швидкоплинне, то суд погоджується із позивачем, що він дізнавшись про порушення своїх прав, відразу звернувся до відповідача із заявою про відновлення йому пенсійних виплат, а при його відмові - до суду. Вказаний термін не перевищує шестимісячного строку. Крім цього згідно діючого законодавства якщо пенсіонер набув права на поновлення пенсії, таке поновлення за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців з дня звернення. А цього строку позивачем не перевищено.

Виходячи із викладеного та керуючись ст.ст. ст. 2,11,71,94,159-163 КАС України,- суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні вимог позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений 28 листопада 2016р.

Суддя: М. Ф. Кущенко