Справа № 803/1110/16
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року Справа № 876/6792/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючогосудді ОСОБА_1,

суддів Хобор Р.Б., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09.09.2016 року у справі № 803/1110/16 за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Волинської області третя особа ОСОБА_3 Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання дій протиправними та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до Прокуратури Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання дій протиправними щодо ненарахування та невиплати позивачу заробітної плати за період з 01.07.2015 року по 14.12.2015 року включно відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру» та стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати у розмір 50360,12 грн. за період з 01.07.2015 року по 14.12.2015 року включно відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру».

Позовні вимоги мотивує тим, що наказом прокурора Волинської області від 14.12.2015 року № 597к позивача звільнено з посади заступника прокурора міста Нововолинська та з органів прокуратури з 14.12.2015 року у зв'язку із реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури. Вважає, що відповідачем на момент його звільнення не виплачено в повному обсязі заробітну плату відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру».

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 09.09.2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи.

Просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09.09.2016 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 з 30.03.2000 року працював в органах прокуратури Волинської області, зокрема з 26.07.2010 року на посаді заступника прокурора міста Нововолинська, що підтверджується записами в трудовій книжці АХ №038883 (а.с. 6).

Наказом прокурора Волинської області від 14.12.2015 року № 597к радника юстиції ОСОБА_2 звільнено з посади заступника прокурора міста Нововолинська та з органів прокуратури з 14.12.2015 року на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП (у зв'язку із реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури (а.с. 7).

З розрахункового листа вбачається, що позивачу за період з липня 2015 року по грудень 2015 року включно було нараховано заробітну плату виходячи з посадового окладу, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 року № 505, зі внесеними до неї змінами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року №763. (а.с. 8).

Проте, на думку позивача, заробітна плата за вищевказаний період повинна була нараховуватись прокуратурою Волинської області виходячи з посадових окладів, передбачених статтею 81 Закону України «Про прокуратуру» у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимогах у справі, суд першої інстанції виходив з того, що прокуратура Волинської області уповноважена здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці і не наділена правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок заробітної плати позивачу та виплату у відповідному розмірі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Заробітна плата прокурора регулюється Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 та не може визначатися іншими нормативно- правовими актами. Відповідно до ч. 2 ст. 81 Закону, яка діє з 15.07.2015, заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: вислугу років; виконання обовязків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Крім того, фінансування оплати праці прокурорів, відповідно до ч. 9 ст. 81 Закону, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

У відповідності до п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», які також набрали чинності з 15.07.2015, норми і положення ч. 2 ст. 33, ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №763 від 30.09.2015 затверджено схему посадових окладів працівників органів прокуратури згідно з додатками 1-5.

Пунктами 2, 6 вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів та інші виплати. Видатки, пов'язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури.

Згідно п.п. 1, 18 ст. 2 Бюджетного кодексу України визначено, що бюджет - це план формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються відповідно органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду; головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень.

Частиною 1 ст. 22 Бюджетного кодексу України визначено, то для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

ОСОБА_3 розпорядником бюджетних коштів для прокуратури Волинської області є Генеральна прокуратура України, яка затверджує фінансування згідно кошторисних призначень та плану асигнувань загального фонду державного бюджету.

ОСОБА_3 розпорядник бюджетних коштів, згідно ч.5 п. 7 Бюджетного кодексу України, здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень та оцінку ефективності бюджетних програм, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі.

Видатки та кредитування Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, пов'язані з реалізацією програм та заходів згідно із статтею 87 цього Кодексу (ч. 1 ст. ЗО Бюджетного кодексу України).

Статтею 26 вищезазначеного Кодексу передбачено, що контроль за дотриманням бюджетного законодавства спрямований на забезпечення ефективного і результативного управління бюджетними коштами та здійснюється на всіх стадіях бюджетного процесу його учасниками відповідно до цього Кодексу та іншого законодавства, а також забезпечує досягнення економії бюджетних коштів, їх цільового використання, ефективності і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів шляхом прийняття обґрунтованих управлінських рішень.

Пунктом 13 Розділу XIII Закону України «Про прокуратуру» доручено Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

У двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної ОСОБА_1 України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного Бюджету України на оплату праці працівників органів прокуратури та встановлення їм посадових окладів у розмірі не меншому, ніж той, який передбачений Законом України «Про прокуратуру».

Оскільки Кабінетом Міністрів України цього зроблено не було, прокуратура Волинської області не могла самостійно встановлювати підвищений посадовий оклад та виплачувати відповідні кошти на користь позивача.

За таких обставин прокуратура Волинської області не наділена правом самостійно, без правового врегулювання Кабінетом Міністрів України та фінансової можливості Державного бюджету України здійснювати перерахунок заробітної плати позивачу та виплачувати її у вищому розмірі.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Посилання ОСОБА_2 на практику Європейського суду з прав людини у справі не заслуговують на увагу, оскільки у правовідносинах, які склались між сторонами та є предметом у цій справі, не йдеться про порушення права через відсутність механізму реалізації законодавчого положення, оскільки такий механізм є визначеним та передбачений постановою Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та із внесеними до неї змінами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №763 від 30.09.2015.

У той же час не приведення норм постанови Кабінету Міністрів України до вимог прийнятих Законів є недоліком діяльності вищого органу виконавчої влади та не стосується діяльності, як Генеральної прокуратури України гак і прокуратури Волинської області.

Таким чином, в діях прокуратури Волинської області відсутні ознаки протиправності, що стосуються вимог позивача з приводу не нарахування та невиплати позивачу заробітної плати за період з 01.07.2015 по 14.12.2015 відповідно до вимог ст.81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014.

Враховуючи вищенаведене, колегія суду вважає, що даний адміністративний позов є безпідставним, не обґрунтованим і не підлягає до задоволення.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при вирішенні оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09.09.2016 року у справі № 803/1110/16 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Р.П. Сеник

Судді : Р.Б. Хобор

ОСОБА_4

Повний текст рішення виготовлено 29.11.2016 року.