Справа № 815/7037/14
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 року м. Київ К/800/36335/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді - Загороднього А.Ф.,

суддів: Веденяпіна О.А., Головчук С.В.,

та секретаря - Пасічніченко А.А.,

за участю:

представника позивача - Рябко Л.Г.,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2015 року

у справі № 815/7037/14

за позовом Публічного акціонерного товариства «Місто Банк»

до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області

про визнання протиправними частково та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

ПАТ «Місто Банк» звернулося до суду з адміністративним позовом до ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними частково та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 03.12.2014р. за №1 про сплату АТ "Місто Банк" 1246250 грн. податку на прибуток та штрафних (фінансових) санкцій 623125 грн. Визнано протиправним частково та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 03.12.2014р. №2 в частині платежу: по податку на додану вартість у розмірі 88550грн. та штрафним (фінансовим) санкціям 54969 грн.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправним частково та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 03.12.2014р. №1 в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток за основним платежем - у сумі 1156963грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями - у сумі 578481,5 грн. В інший частині ППР від 03.12.2014р. №1 залишено без змін. Визнано протиправним частково та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 03.12.2014р. №2 в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем - у сумі 88550 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями - у сумі 44275грн. В іншій частині ППР від 03.12.2014р. №2 залишено без змін.

ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що платник податку надав усі необхідні первинні документи, які дають підстави для висновку, що податкове повідомлення-рішення від 03.12.2014р. за №2, яким ПАТ «Місто Банк» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 1869375грн., в тому числі за основним платежем - у сумі 1246250 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями - у сумі 623125грн., є не обґрунтованим та прийнято без належного дослідження усіх документів, а тому підлягає скасуванню у повному обсязі. Що стосується податкового повідомлення-рішення 03.12.2014р. за №2, яким ПАТ «Місто Банк» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 164906грн., в тому числі за основним платежем - в сумі 109937грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями - у сумі 54969грн., то в судовому засіданні позивач погодився зі своєю помилкою щодо заниження об'єкту оподаткування по комісійній винагороді по наданню банківською установою послуг, як страхового посередника на суму ПДВ 21387грн. По іншим сумам грошового зобов'язання платник податку надав усі первинні документи, що стало підставою для часткового скасування спірного податкового повідомлення-рішення на загальну суму основного боргу 88550 грн. та штрафних санкцій на суму 54969 грн.

Натомість скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції правомірно звернув увагу на таке.

Так, за результатами документальної планової виїзної перевірки ПАТ «Місто Банк» за період з 1.01.2013 року по 31.12.2013 року ДПІ 17.11.2014 р. складено акт перевірки за №6889/15-53-22-02/20966466. В акті перевірки вказано на порушення ПАТ «Місто Банк» п.п.14.1.36 п.14.1ст.14, пп. 138.2, 138.10 ст.138, пп.139.1.1 п.139.1 ст.139, п.п.159.2.3 п.159.2 ст.159, п.137.18 ст.137 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток за 2013 рік на загальну суму 1 246 250,00 грн., а також порушення абз. «а» пп. 14.1.185 п.14.1 ст.14, абз. «б» п.185.1 ст.185, абз. «д» п.186.3 ст.186, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.202.1 ст.202, п.208.5 ст.208 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 109 937,00 грн.

На підставі висновків викладених в акті перевірки та виявлених порушень ДПІ 3.12.2014р. прийнято податкове повідомлення-рішення за №1, яким ПАТ «Місто Банк» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 1869375,00 грн., в тому числі за основним платежем - у сумі 1246250,00грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями - в сумі 623125,00грн., а також податкове повідомлення-рішення від 03.12.2014р. за №2, яким ПАТ «Місто Банк» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 164906,00грн., в тому числі за основним платежем - в сумі 109937,00грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями - в сумі 54969,00 грн.

Підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень стали висновки ДПІ про те, що платником податку безпідставно списано безнадійну заборгованість за кредитними договорами, що призвело до заниження доходу; завищенні витрати на технічне обслуговування транспортних засобів; завищенні суми амортизаційних витрати; завищенні витрати на вартість рекламних послуг; занижено обсяг продаж на вартість отриманих послуг платіжних систем Visa International/MasterCard Worldwide (SWIFT, Telex); крім того до складу об'єкта оподаткування за листопад 2013р. не включено постачання товарів без оплати (сувенірна продукція).

Судами встановлено, що рішенням Кредитного комітету АТ «Місто Банк» від 29.04.2013р. №142 відповідно до Порядку відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011р. №172 та п.159.2 ст.159 ПК України було затверджено перелік кредитів, класифікованих як безнадійні станом на 01.04.2013р. за рахунок резерву згідно додатку №1 до цього рішення.

На підтвердження вжиття необхідних заходів щодо проведення роботи по стягненню безнадійної кредитної заборгованості позивачем надано копії банківських виписок по рахунках кредитів та нарахованих відсотків та матеріали кредитних справ.

Відповідно до п.138.2. ст.138 ПК, витрати які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.1 п.139.1 ст.139 ПК України визначаються витрати, які не включаються до складу витрат.

Статтею 159 ПК України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) передбачений порядок врегулювання безнадійної або сумнівної заборгованості, особливості формування резервів банками та небанківськими фінансовими установами та порядок відшкодування банками сум безнадійної заборгованості за рахунок страхового резерву.

Як визначено в п.п.159.2.1 п.159.2 ст.159 ПК України банки та небанківські фінансові установи, крім страхових компаній, недержавних пенсійних фондів, корпоративних інвестиційних фондів та адміністраторів недержавних пенсійних фондів, формують резерви для відшкодування можливих втрат за всіма видами кредитних операцій (за винятком позабалансових, крім гарантій) коштами, розміщеними на кореспондентських рахунках в інших банках, придбаними цінними паперами (у тому числі іпотечними сертифікатами з фіксованою дохідністю), іншими активними банківськими операціями згідно із законодавством, включаючи нараховані за всіма цими операціями проценти та комісії (далі - страховий резерв).

Отже, страховий резерв формується та списується банком самостійно в розмірі та порядку, передбаченими методикою, яка визначається для банків Національним банком України, а для небанківських фінансових установ - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку відповідно до повноважень та включається до складу витрат.

За правилами п.п.159.4.1 п.159.4 ст.159 ПК України за рахунок створеного страхового резерву банк відшкодовує заборгованість, яка визначена безнадійною відповідно до методики, встановленої Національним банком України. Порядок відшкодування безнадійної заборгованості за рахунок страхових резервів для банків встановлюється Національним банком України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

Правила відшкодування (списання) банками України згідно з пунктами 159.2 та 159.4 статті 159 розділу III ПК України за рахунок створеного страхового резерву заборгованості, яка визначена безнадійною відповідно до методики, установленої Національним банком України, врегульовано Порядком відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011р. №172, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 червня 2011р. за №722/19460 (зі змінами та доповненнями), відповідно до п.2 якого банк визначає заборгованість за активними банківськими операціями як безнадійну відповідно до методики, установленої Положенням про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 25.01.2012р. №23, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.02.2012 за №231/20544.

Як вірно враховано судами, з резервного фонду, сформованого банком, можливе лише відшкодування безнадійної заборгованості, яка відповідає хоча б одній з ознак безнадійної заборгованості, визначених приписами ПК України, за умови наявності рішення виконавчого органу банку про віднесення заборгованості до категорії безнадійної.

При цьому, заборгованість, за якою кредитор не звертається до суду або не вживає інших заходів, передбачених законодавством України, щодо її стягнення до закінчення строків позовної давності, не зменшує доходи кредитора згідно з підпунктом 159.1.1 цього пункту та не може бути відшкодованою за рахунок його страхових резервів (пп.159.3.1 п.159.3 ст.159 ПК України).

Виходячи з наведеного, відшкодування безнадійної кредитної заборгованості за рахунок сформованих резервів ПАТ «Місто Банк» здійснив у повній відповідності до пп. 159.4.1 ПК України та Порядку відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011р. №172, при цьому позивачем не було занижено доходу на загальну суму 6 011 141,76 грн. та відповідно не занижено податок на прибуток у розмірі 1 142 116,93грн. за визначений в аті період.

Що стосується висновків ДПІ про заниження позивачем обсягу продажу на вартість отриманих послуг від платіжних систем Visa International/MasterCard Worldwide (SWIFT, Telex) у розмірі 349 180,00 грн., що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість на загальну суму 69 836,00 грн., відповідно по вказаним в акті періодам, 24 березня 2004р. між ПАТ «Місто Банк» та ЗАТ «ПУМБ» було укладено генеральну угоду №37/09-04 про вступ і співробітництво щодо міжнародних платіжних системам Visa International/MasterCard International, а також випуск та обслуговування карток вказаних платіжних систем.

У відповідності до п.1.2 Угоди банк поручає, а ПУМБ бере на себе зобов'язання здійснити від імені та за рахунок банка дії, зокрема, подати в міжнародні платіжні системи MasterCard International та Visa International всі документи, необхідні для отримання банком статусу, відповідно, Affiliate Member в MasterCard International та Associate Member в Visa International, та ліцензій на право використовувати який-небудь продукт MasterCard International та Visa International у відповідності з умовами МПС MasterCard International та Visa International; здійснити усі необхідні дії для здійснення зобов'язань по даній угоді згідно правилам, встановленим MasterCard International та Visa International, та діючому законодавству України по попередньому узгодженню з банком.

Як визначено в п.5.1 Угоди банк поручає ПУМБ, а ПУМБ бере на себе зобов'язання проводити від імені та за рахунок банка розрахунки з МПС MasterCard International та Visa International по операціям з картками, емітованими банком у відповідності з правилами MasterCard International та Visa International.

При цьому, як правильно встановлено судами, за правилами пп. «б» п.185.1. ст.185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 цього Кодексу.

Отже, позивач, як член платіжної системи VISA International Service Association та MasterCard, отримував послуги платіжної системи, які по своїй суті належать до послуг з розрахунково-касового обслуговування.

Крім того, в п.1.29 ст.1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» зазначено, що платіжна система - платіжна організація, учасники платіжної системи та сукупність відносин, що виникають між ними при проведенні переказу коштів. Проведення переказу коштів є обов'язковою функцією, що має виконувати платіжна система. Внутрішньодержавна платіжна система - платіжна система, в якій платіжна організація є резидентом та яка здійснює свою діяльність і забезпечує проведення переказу коштів виключно в межах України. Міжнародна платіжна система - платіжна система, в якій платіжна організація може бути як резидентом, так і нерезидентом і яка здійснює свою діяльність на території двох і більше країн та забезпечує проведення переказу коштів у межах цієї платіжної системи, у тому числі з однієї країни в іншу (згідно із ст. 1 Закону України).

Відповідно до п.1.43 ст.1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» учасник/член платіжної системи - юридична особа, що на підставі договору з платіжною організацією платіжної системи надає послуги користувачам платіжної системи щодо проведення переказу коштів за допомогою цієї системи та відповідно до законодавства України має право надавати такі послуги.

У відповідності до п.1.37 ст.1 даного Закону розрахунково-касове обслуговування - послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами.

Крім того, в постанові Правління Національного банку України 15.11.2011р. №400 зазначено, що послуги платіжної системи є послугами розрахунково-касового обслуговування.

Відповідно до пп.6.6. п.6 Переліку типових операцій з розрахунково-касового обслуговування, які відповідно до підпункту 196.1.5 пункту 196.1 статті 196 розділу V Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 15.11.2011р. №400, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 7 грудня 2011р. за №1410/20148, операції зі спеціальними платіжними засобами (далі - СПЗ) є послуги платіжних систем під час здійснення розрахунково-касових операцій з використанням СПЗ.

Отже ДПІ безпідставно посилалось на те, що взаємовідносини між ПАТ «Місто Банк» із ЗАТ «ПУМБ» є взаємовідносинами по наданню телекомунікаційних послуг, що суперечить Закону України «Про телекомунікації» і суті телекомунікаційної послуги.

Така ж позиція зазначена в листі ДПС України від 11.01.2013p. №334/6/15-3115 зазначено, що операції з постачання послуг, які надаються банкам міжнародними платіжними системами (Visa, MasterCard) з використанням спеціальних платіжних засобів, не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість.

Виходячи з наведеного, вірним є висновок судів попередніх інстанцій про відсутність факту заниження обсягу продажу на вартість отриманих послуг від платіжних систем MasterCard International та Visa International у розмірі 349 180, 00 грн. та відповідно відсутнє заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість на суму 69 836,00 грн.

Що стосується посилань ДПІ про заниження податкового зобов'язання з ПДВ на загальну суму 18714 грн. за постачання товарів без сплати, безоплатне роздавання сувенірної продукції за листопад 2013 р., судом першої інстанції встановлено, і з цим висновком погоджується судова колегія, що на виконання наказу від 25.11.2013р. №70 - ДСК щодо проведення рекламних заходів та кошторису витрат на виготовлення сувенірної продукції банку у листопаді - грудні 2013р. ПАТ «Місто Банк» проведено безоплатну роздачу товарів з логотипом банку в рекламних цілях.

Надані до матеріалів справи копії видаткових накладних від 13.12.2013р. №129 ПП «ВК «СПЕЦПРОЕКТ», від 05.12.2013р. №1012 ТОВ «ОАЗИС ГІФТС», рахунок-фактура від 22.11.2013р. №1122Л2П01 ТОВ «Компанія Еней» на суму 40080,00 грн., накладна від 19.12.2013р. №3167.

На підтвердження факту проведення акції щодо безкоштовної роздачі рекламної продукції позивачем надано до суду копію акту на безоплатну роздачу рекламної продукції згідно наказу №70-ДСК від 25.11.2013р. та маркетингової політики від 25.06.2012р..

Отже, витрати банку на проведення рекламної акції підтверджено належними первинними документами, у зв'язку з чим висновок відповідача про заниження позивачем податкових зобов'язань за листопад 2013р. на суму 18 714грн. є безпідставним.

Що стосується посилань ДПІ про завищення суми витрат на технічне обслуговування приладів теплової енергії, то судами встановлено, що в акті перевірки ДПІ посилалась на відсутність актів виконаних робіт за 2013р. на загальну суму 3847грн.

При цьому, колегія суддів погоджує висновки судів про те, що копії актів приймально-здавальних робіт по технічному обслуговуванню приладів обліку теплової енергії відповідають вимогам, встановлених чинним законодавством для первинних документів, зокрема, вони містять обов'язкові реквізити, підписані належними уповноваженими представниками сторін, засвідчені печатками і підтверджують обсяг виконаних робіт за визначений період, а також визначена вартість виконаних робіт.

Що стосується висновку ДПІ про завищення сум амортизаційних витрат по 3 групі 0З (будівлі та споруди) за рахунок зменшення строку корисного використання об'єкта ОЗ на 5 років на суму 74287грн., слід зазначити про таке.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог ст.145 ПК України нарахування амортизації в цілях оподаткування здійснюється позивачем за методом, визначеним Обліковою політикою АТ «Місто Банк» (із змінами та доповненнями) та Положенням про бухгалтерський облік основних засобів і нематеріальних активів АТ «Місто Банк», зокрема, позивач нараховує амортизацію всіх основних засобів із застосуванням двох методів: прямолінійного, щодо якого річна сума амортизації визначається діленням вартості, яка амортизується, на строк корисного використання об'єкта основних засобів, та застосовується до всіх основних засобів, крім 3-ї групи «Будівлі»; а також зменшення залишкової вартості, за яким річна сума амортизації визначається як добуток залишкової вартості об'єкта на початок звітного року або первісної вартості на дату початку нарахування амортизації та річної норми амортизації. Річна норма амортизації (у відсотках) обчислюється як різниця між одиницею та результатом кореня ступеня кількості років корисного використання об'єкта з результату від ділення ліквідаційної вартості об'єкта на його первісну вартість - за основними засобами 3-ї групи.

Відповідно до абз.6 п.5.1 глави 5 Облікової політики АТ «Місто Банк» на 2013р., затвердженої протоколом Правління АТ «Місто Банк» від 29.12.2012р. №67 із змінами від 14.01.2013р. визначено, що банком обрано прямолінійний метод нарахування амортизації основних засобів та нематеріальних активів (за виключенням ОЗ 3-ї групи «Будівлі»), за яким річна сума амортизації визначається діленням вартості, яка амортизується, на строк корисного використання об'єкта основних засобів. Амортизація основних засобів 3-ї групи «Будівлі» нараховується методом зменшення залишкової вартості, за яким річна сума амортизації визначається як добуток залишкової вартості об'єкта на початок звітного року або первісної вартості на дату початку нарахування амортизації та річної норми амортизації. Річна норма амортизації (у відсотках) обчислюється як різниця між одиницею та результатом кореня ступеня кількості років корисного використання об'єкта з результату від ділення ліквідаційної вартості об'єкта на його первісну вартість.

Тому, висновок ДПІ про завищення суми амортизаційних витрат по об'єкту під №00003330 3-ї групи основних засобів в сумі 74287,00грн. є необгрунтованим.

Що стосується посилань ДПІ в акті перевірки на заниження об'єкту оподаткування з ПДВ на суму комісійної винагороди у розмірі 106935грн. за надані банківською установою послуги, як страхового посередника, що призвело до заниження податкових зобовязань з ПДВ на загальну суму 21387 грн., то як в суді першої інстанції, так і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач погодився з допущеним порушенням, а тому в цій частині спірне податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим і скасуванню не підлягає.

Що стосується висновків ДПІ в акті перевірки щодо завищення витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, на суму сплати податку на землю об'єкта інвестиційної нерухомості, не пов'язаного з веденням господарської діяльності в сумі 4065грн, судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору оренди №1/483 від 1.09.2011р. Банк передав в оренду ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» (орендар) нежилі приміщення банку, які розташовані в м.Одесі по провулку Лермонтоському, 13 загальною площею 354,8кв.м. За умовами договору орендар щомісячно сплачує орендодавцю орендну плату в розмірі 50000 грн. з урахуванням індексації.

За правилами ст.206 ЗК України використання землі в Україні є платним і об'єктом справляння плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Як визначено в ст.2 ЗУ «Про плату за землю» плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Відповідно до ст.ст.269,270 ПК України, платниками податку за землю є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі і об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Статтею 93 Земельного кодексу України визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

При цьому, апеляційним судом вірно враховано, що банком для ведення фінансово-господарської діяльності не використовується власне нежитлове приміщення по вказаній адресі, та за умовами договору орендар не відшкодовує послуги з утримання будинку та прибудинкової території у тому числі і земельний податок.

Оскільки орендарем фактичні витрати по сплаті земельного податку не відшкодовані, тому платник податку помилково відобразив фактично понесені витрати з податку на землю в сумі 4500 грн. у складі інших витрат з податку на прибуток, чим завищив витрати, що враховуються при обчисленні об'єкту оподаткуванню на суму сплати податку на землю об'єкта інвестиційної нерухомості, не пов'язаного з веденням господарської діяльності в сумі 4065 грн.

Крім того, в акті перевірки ДПІ посилалось на те, що ПАТ «Місто Банк» завищено суму витрат на технічне обслуговування автомобілів, які на використовувались у фінансово-господарській діяльності банківською установою за 2013р. в суму 94862грн. та завищено витрати по оренді автомобілів за 2013р. в сумі 3600 грн.; завищено суми витрат на списання паливно-мастильних матеріалів по автомобілям, які не підтверджені первинними документами за 2013р. на суму 173114 грн.: завищено витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, на вартість послуг з опалення об'єкта інвестиційної нерухомості, не пов'язаних з веденням господарської діяльності в сумі 38021,20 грн.; завищено суми витрат на капітальний ремонт приміщення, які не підтверджені первинними документами (актами виконаних робіт) на суму 82326грн.; завищено витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, на суму амортизації балансової вартості об'єкта інвестиційної нерухомості, що не пов'язано з веденням господарської діяльності, в розмірі 26773,32грн.; завищено витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, на вартість рекламних послуг, які не підтверджені відповідними первинними документами у загальному розмірі 22080,0 грн.; завищено витрати на суму грошового зобов'язання по ПДВ за актом перевірки на суму 4577,0 грн., це сума штрафів та/або неустойки чи пені за рішенням сторін договору або за рішенням відповідних державних органів, які підлягають сплаті і не включаються до складу витрат; - завищено витрати на суму коштів, добровільно перерахованих протягом звітного року до неприбуткових організацій (перевищення 4% оподатковуваного прибутку попереднього звітного року) на суму 20515 грн.

При дослідженні в судовому засіданні суду апеляційної інстанції правомірності формування витрат по переліченим вище сумам витрат, викладеним в акті перевірки ДПІ, представник банку не спростував висновки ДПІ та не надав документи, які б підтвердили правомірність визначення витрат за наведені періоди.

Тому, судова колегія вважає правомірним спірне податкове повідомлення-рішення від 3.12.2014р. за №1, яким ПАТ «Місто Банк» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток скасувати в частині основного боргу на 89287,26 грн. (що не підтверджено первинними документами) (17,26= 1156963грн.); в частині штрафних санкцій відповідно до основної суми боргу (1156963х50%=578481,5грн.) до 578481,5 грн.

Що стосується податкового повідомлення-рішення від 03.12.2014р. за №2, яким ПАТ «Місто Банк» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 164906, 00грн., в тому числі за основним платежем - в сумі 109937 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями - в сумі 54969грн., колегія суддів погоджує висновок суду про правомірність зменшення суми грошового зобов'язання на 21387грн., з якою погодився позивач, проте помилково не зменшив суму штрафних санкцій. Отже, з урахуванням часткового скасування спірного рішення, вірним є розрахунок суми штрафних санкцій у розмірі 44275 грн.

З огляду на зазначене, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2015 року - без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, строки та з підстав, передбачених главою третьою розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.Ф. Загородній

Судді О.А. Веденяпін

С.В. Головчук