Справа № 805/4267/16-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2016 р. Справа №805/4267/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 10 година 50 хвилин

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.

за участю секретаря судового засідання Проніна Д.С.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань адміністративну справу за позовом Луганського окружного адміністративного суду до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

встановив:

08 листопада 2016 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Луганського окружного адміністративного суду (далі позивач або ЛОАС) до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області (далі відповідач або ДПІ у м. Сєвєродонецьку), в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у м. Сєвєродонецьку від 26 жовтня 2016 року № 744/12-14-13-02/21 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21 серпня 2014 року по 29 грудня 2014 року у сумі 132 911,46 грн.

Посилаючись на абз. 1 ст. 2, ст. 11 Закону України «Про тимчасової заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (далі Закон № 1669), п. 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі Закон № 2464), розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р, позивач стверджував, що належить до категорії платників єдиного внеску, до яких не можуть бути застосовані відповідальність, штрафні і фінансові санкції, передбачені ст. ст. 25, 26 Закону № 2464 за невиконання обовязків платників єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції (а.с. 3-9).

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги з підстав, викладених в позові, надала пояснення, аналогічні тим, що наведені у позовній заяві, просила задовольнити позов.

Відповідач свого ставлення до заявлених позовних вимог не висловив.

Про дату, час і місце судового розгляду сторони повідомлені належним чином з дотриманням вимог ст.ст. 33-36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач явку свого представника до судового засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи на надав.

На підставі ч. 4 ст. 128 КАС України справа розглянута за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Зясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Відповідач Державна податкова інспекція у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області (ідентифікаційний код 39890583) зареєстрована як юридична особа 10 липня 2015 року, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис за номером 1 003852; в стані припинення не перебуває (а.с. 85-86).

Позивач Луганський окружний адміністративний суд (ідентифікаційний код 35079949) зареєстрований як юридична особа 25 квітня 2007 року, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис за номером 1 013091.

З моменту державної реєстрації місцезнаходження ЛОАС було зареєстроване за адресою: 91055, Луганська обл., м. Луганськ, вул. Поштова, буд. 1.

В подальшому внаслідок проведення антитерористичної операції установа була переміщена, а місцезнаходження позивача було зареєстроване за адресою: 93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, пр. Космонавтів, буд. 18.

Як платник єдиного внеску ЛОАС взятий на облік 14 січня 2011 року за реєстраційним № 01-8310. На час виникнення спірних правовідносин як платник єдиного внеску позивач перебував на обліку у ДПІ у м. Сєвєродонецьку.

Ці обставини встановлені на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02 листопада 2016 року № НОМЕР_1 (а.с. 13-14), свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 485310 (а.с. 15), виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АБ № 491109 від 21 січня 2013 року (а.с. 16), повідомлення про взяття на облік платника єдиного внеску від 14 січня 2011 року № 4/824 (а.с. 17), довідки про взяття на облік платника податків від 25 грудня 2014 року № 208 (а.с. 18), а також даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 83-84).

Торгово-промислова палата України сертифікатом (висновком) № 2699 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 20 січня 2015 року № 330/05-4 засвідчила настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) при здійсненні ЛОАС господарської діяльності на території м. Луганська Луганської області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової декларації, в період з 16 липня 2014 року по 25 грудня 2014 року (а.с. 74).

21 січня 2015 року ЛОАС до ДПІ у м. Сєвєродонецьку надав Звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до фіскальних органів за період з липня по листопад 2014 року.

Згідно з рядком 8 Звіту за липень 2014 року загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 359 570,98 грн. (а.с. 19-22).

Згідно з рядком 8 Звіту за серпень 2014 року загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 304 517,38 грн. (а.с. 24-28).

Згідно з рядком 8 Звіту за вересень 2014 року загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 316 531,75 грн. (а.с. 29-33).

Згідно з рядком 8 Звіту за жовтень 2014 року загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 352 922,21 грн. (а.с. 34-38).

Згідно з рядком 8 Звіту за листопад 2014 року загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 200 405,59 грн. (а.с. 39-43).

Впродовж листопада-грудня 2014 року ЛОАС здійснив перерахування єдиного внеску за період з липня по листопад 2014 року:

- платіжним дорученням від 20 листопада 2014 року № 503 сплачений єдиний внесок за ставкою 6,1% у сумі 1 000,00 грн. (а.с. 44);

- платіжним дорученням від 20 листопада 2014 року № 505 сплачений єдиний внесок за ставкою 36,3% за липень 2014 року у сумі 17 727,31 грн. (а.с. 45);

- платіжним дорученням від 20 листопада 2014 року № 509 сплачений єдиний внесок за ставкою 6,1% у сумі 3 404,10 грн. (а.с. 46);

- платіжним дорученням від 20 листопада 2014 року № 512 сплачений єдиний внесок за ставкою 36,3% за липень 2014 року у сумі 20 257,16 грн. (а.с. 47);

- платіжним дорученням від 20 листопада 2014 року № 516 сплачений єдиний внесок за ставкою 6,1% за липень 2014 року у сумі 21 320,07 грн. (а.с. 48);

- платіжним дорученням від 20 листопада 2014 року № 519 сплачений єдиний внесок за ставкою 36,3% за вересень 2014 року у сумі 125 723,39 грн. (а.с. 49);

- платіжним дорученням від 20 листопада 2014 року № 520 сплачений єдиний внесок за ставкою 8,41% за вересень 2014 року у сумі 1 644,67 грн. (а.с. 50);

- платіжним дорученням від 20 листопада 2014 року № 523 сплачений єдиний внесок за ставкою 6,1% за вересень 2014 року у сумі 16 000,00 грн. (а.с. 51);

- платіжним дорученням від 20 листопада 2014 року № 525 сплачений єдиний внесок за ставкою 36,3% за жовтень 2014 року у сумі 94 000,00 грн. (а.с. 52);

- платіжним дорученням від 11 грудня 2014 року № 537 сплачений єдиний внесок за ставкою 6,1% за грудень 2014 року у сумі 9 000,00 грн. (а.с. 55);

- платіжним дорученням від 11 грудня 2014 року № 539 сплачений єдиний внесок за ставкою 36,3% за грудень 2014 року у сумі 53 000,00 грн. (а.с. 56);

- платіжним дорученням від 11 грудня 2014 року № 542 позивач сплачений внесок за ставками 6,1%, 3,6%, 2% за листопад 2014 року у сумі 40 721,52 грн. (а.с. 57);

- платіжним дорученням від 11 грудня 2014 року № 544 сплачений єдиний внесок за ставками 36,3%, 8,41%, 33,2% за листопад 2014 року у сумі 250 495,95 грн. (а.с. 58);

- платіжним дорученням від 12 грудня 2014 року № 546 сплачений єдиний внесок за ставкою 6,1% за грудень 2014 року у сумі 11 100,00 грн. (а.с. 59);

- платіжним дорученням від 12 грудня 2014 року № 549 сплачений єдиний внесок за ставкою 36,3% за грудень 2014 року у сумі 66 000,00 грн. (а.с. 60);

- платіжним дорученням від 25 грудня 2014 року № 642 сплачений єдиний внесок за ставкою 3,6% за липень 2014 року у сумі 327,17 грн. (а.с. 61);

- платіжним дорученням від 25 грудня 2014 року № 643 сплачений єдиний внесок за ставкою 36,3% за липень 2014 року у сумі 351,62 грн. (а.с. 62);

- платіжним дорученням від 25 грудня 2014 року № 645 сплачений єдиний внесок за ставкою 6,1% за серпень 2014 року у сумі 5 438,59 грн. (а.с. 63);

- платіжним дорученням від 25 грудня 2014 року № 646 сплачений єдиний внесок за ставкою 36,3% за серпень 2014 року у сумі 29 730,13 грн. (а.с. 64);

- платіжним дорученням від 25 грудня 2014 року № 648 сплачений єдиний внесок за ставкою 6,1% за вересень 2014 року у сумі 9 117,61 грн. (а.с. 65);

- платіжним дорученням від 25 грудня 2014 року № 650 сплачений єдиний внесок за ставкою 36,3% за вересень 2014 року у сумі 49 403,70 грн. (а.с. 66);

- платіжним дорученням від 25 грудня 2014 року № 654 сплачений єдиний внесок за ставками 3,6%, 2%, 2,6% за грудень 2014 року у сумі 36 987,87 грн. (а.с. 67);

- платіжним дорученням від 25 грудня 2014 року № 656 сплачений єдиний внесок за ставками 36,3%, 34,7%, 8,41%, 33,2% за грудень 2014 року у сумі 237 809,58 грн. (а.с. 68);

- платіжним дорученням від 25 грудня 2014 року № 662 сплачений єдиний внесок за ставками 6,1%, 3,6% за грудень 2014 року у сумі 23 250,93 грн. (а.с. 69);

- платіжним дорученням від 25 грудня 2014 року № 663 сплачений єдиний внесок за ставками 36,3%, 8,41% за грудень 2014 року у сумі 137 039,09 грн. (а.с. 70).

21 вересня 2016 року ЛОАС звернувся до ДПІ у м. Сєвєродонецьку з заявою № 04-04/109/2016, в якій на підставі п. 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 просив звільнити його від виконання обовязків платника єдиного внеску, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

До заяви від 21 вересня 2016 року, адресованої ДПІ у м. Сєвєродонецьку, була додана копія сертифікату (висновку) Торгово-промислової палати України про настання форс-мажорних обставин № 2699 (а.с. 73).

26 жовтня 2016 року заступник начальника ДПІ у м. Сєвєродонецьку ОСОБА_2 на підставі ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464 прийняв рішення № 744/12-14-13-02/21 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Цим рішенням за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21 серпня 2014 року по 29 грудня 2014 року до ЛОАС застосований штраф у розмірі 10% суми недоїмки у сумі 110931,85 грн., а також нарахована пеня у розмірі 0,1% суми недоїмки у сумі 21 979,61 грн., а разом 132 911,46 грн. (а.с. 76).

Розрахунок штрафної санкції ДПІ у м. Сєвєродонецьку здійснила наступним чином:

Сума єдиного внеску за липень 2014 року 215 895,75 грн., дата виникнення боргу 20 серпня 2014 року.

21 серпня 2014 року зараховано 192 600,00 грн., кількість днів прострочення 1, сума штрафу 19 260,00 грн.

03 вересня 2014 року зараховано 12 950,00 грн., кількість днів прострочення 14, сума штрафу 1 295,00 грн.

15 вересня 2014 року зараховано 10 345,75 грн., кількість днів прострочення 26, сума штрафу 1 034,58 грн.

Сума єдиного внеску за серпень 2014 року 73 427,48 грн., дата виникнення боргу 22 вересня 2014 року.

23 вересня 2014 року зараховано 60 176,41 грн., кількість днів прострочення 1, сума штрафу 6 017,64 грн.

25 листопада 2014 року зараховано 13 251,07 грн., кількість днів прострочення 64, сума штрафу 1 325,11 грн.

Сума єдиного внеску за вересень 2014 року 316 531,75 грн., дата виникнення боргу 20 жовтня 2014 року.

25 листопада 2014 року зараховано 287 825,63 грн., кількість днів прострочення 36, сума штрафу 28 782,56 грн.

11 грудня 2014 року сплачено 28 706,12 грн., кількість днів прострочення 52, сума штрафу 2 870,61 грн.

Сума єдиного внеску за жовтень 2014 року 352 922,21 грн., дата виникнення боргу 20 листопада 2014 року.

11 грудня 2014 року зараховано 325 686,53 грн., кількість днів прострочення 21, сума штрафу 32 568,65 грн.

15 грудня 2014 року зараховано 27 235,68 грн., кількість днів прострочення 25, сума штрафу 2 723,57 грн.

Сума єдиного внеску за листопад 2014 року 150 541,27 грн., дата виникнення боргу 22 грудня 2014 року.

26 грудня 2014 року зараховано 22,78 грн., кількість днів прострочення 4, сума штрафу 2,28 грн.

29 грудня 2014 року зараховано 150 518,49 грн., кількість днів прострочення 7, сума штрафу 15 051,85 грн.

Загальна сума штрафу за період з 21 серпня 2014 року по 29 грудня 2014 року становить 110 931,85 грн.

Розрахунок пені ДПІ у м. Сєвєродонецьку здійснила наступним чином:

Сума єдиного внеску за липень 2014 року 215 895,75 грн., дата виникнення боргу 20 серпня 2014 року.

21 серпня 2014 року зараховано 192 600,00 грн., кількість днів прострочення 1, сума пені 192,60 грн.

03 вересня 2014 року зараховано 12 950,00 грн., кількість днів прострочення 14, сума пені 181,30 грн.

15 вересня 2014 року зараховано 10 345,75 грн., кількість днів прострочення 26, сума пені 268,99 грн.

Сума єдиного внеску за серпень 2014 року 73 427,48 грн., дата виникнення боргу 22 вересня 2014 року.

23 вересня 2014 року зараховано 60 176,41 грн., кількість днів прострочення 1, сума пені 60,18 грн.

25 листопада 2014 року зараховано 13 251,07 грн., кількість днів прострочення 64, сума пені 848,07 грн.

Сума єдиного внеску за вересень 2014 року 316 531,75 грн., дата виникнення боргу 20 жовтня 2014 року.

25 листопада 2014 року зараховано 287 825,63 грн., кількість днів прострочення 36, сума пені 10 361,72 грн.

11 грудня 2014 року сплачено 28 706,12 грн., кількість днів прострочення 52, сума пені 1 492,72 грн.

Сума єдиного внеску за жовтень 2014 року 352 922,21 грн., дата виникнення боргу 20 листопада 2014 року.

11 грудня 2014 року зараховано 325 686,53 грн., кількість днів прострочення 21, сума пені 6 839,42 грн.

15 грудня 2014 року зараховано 27 235,68 грн., кількість днів прострочення 25, сума пені 680,89 грн.

Сума єдиного внеску за листопад 2014 року 150 541,27 грн., дата виникнення боргу 22 грудня 2014 року.

26 грудня 2014 року зараховано 22,78 грн., кількість днів прострочення 4, сума пені 0,09 грн.

29 грудня 2014 року зараховано 150 518,49 грн., кількість днів прострочення 7, сума пені 1 053,63 грн.

Загальна сума пені за період з 21 серпня 2014 року по 29 грудня 2014 року становить 21 979,61 грн. (а.с. 77).

Рішення ДПІ у м. Сєвєродонецьку від 26 жовтня 2016 року № 744/12-14-13-02/21 надіслане на адресу позивача 28 жовтня 2016 року, про що свідчить штамп підприємства поштового звязку на конверті, в якому здійснено поштове відправлення (а.с. 78).

Позивач отримав це рішення 31 жовтня 2016 року (а.с. 75).

Докази, які б спростовували наведені вище обставини, суду не надані.

Надані позивачем письмові докази, а саме платіжне доручення від 11 грудня 2014 року № 528 про сплату єдиного внеску за травень 2014 року (а.с. 53), платіжне доручення від 11 грудня 2014 року № 531 про сплату єдиного внеску за травень 2014 року (а.с. 54), платіжне доручення від 26 грудня 2014 року № 664 про сплату єдиного внеску за червень 2014 року (а.с. 71), платіжне доручення від 26 грудня 2014 року № 669 про сплату єдиного за травень (а.с. 72), суд не бере до розгляду на підставі ч. 1 ст. 70 КАС України як такі, що не стосуються предмету доказування у справі.

Вирішуючи справу по суті, до спірних правовідносин суд застосовує наведені нижче правові норми.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства, крім іншого, є захист прав, свобод та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, що передбачено ч. 3 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464).

Закон № 2464 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачав наступне.

П. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, що визначено п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464.

Ч. 1 ст. 2 Закону № 2464 встановлено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, повязаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами: законодавчого визначення умов і порядку його сплати; обов'язковості сплати; законодавчого визначення розміру єдиного внеску; прозорості та публічності діяльності органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску; захисту прав та законних інтересів застрахованих осіб; державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків, що визначено ч. 1 ст. 3 Закону № 2464.

Платники єдиного внеску визначені ст. 4 Закону № 2464.

Так, відповідно до абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є роботодавці підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону № 2464 платники єдиного внеску, зазначені в п. 1 ч. 1 цієї статті, є страхувальниками для платників єдиного внеску, зазначених у п. п. 2, 3, 6-14 ч. 1 цієї статті.

Права та обовязки платників єдиного внеску визначені ст. 6 Закону № 2464.

Відповідно до п. п. 4-5 ч. 1 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску має право оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб; захищати свої права та законні інтереси, а також права та інтереси застрахованих осіб, на користь яких він сплачує єдиний внесок, у тому числі в суді.

П.п. 1, 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 встановлено, що платник єдиного внеску зобовязаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообовязкового державного соціального страхування.

Ст. 25 Закону № 2464 регламентовані заходи впливу та стягнення за порушення вимог цього Закону.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 25 Закону № 2464 рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно з ч. 10 ст. 25 Закону № 2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум (в редакції від 01 січня 2015 року у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум).

Ч. 14 ст. 25 Закону № 2464 передбачено, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Аналіз наведених вище положень Закону № 2464 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, зумовлює висновок, що за загальним правило платники єдиного внеску, в тому числі юридичні особи, які використовують найману працю, зобовязані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Невиконання цього обовязку має наслідком застосування до платника єдиного внеску штрафу у розмірі 10 відсотків своєчасно несплачених сум, а починаючи з 01 січня 2015 року у розмірі 20 відсотків, а також нарахування пені з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу, про що посадовою особою органу доходів і зборів приймається відповідне рішення.

Разом з цим 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнятий Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669), який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Ст. 1 Закону № 1669 встановлено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Ч. ч. 1-3 ст. 11 Закону № 1669 передбачають, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім п. 4 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

На підставі пп. «б» пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону № 1669 внесені зміни до Закону № 2464, а саме розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнений пунктом 9-3 такого змісту:

«9-3. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Суд відзначає, що пп. 8 п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» від 12 серпня 2014 року № 1636-VII (далі Закон № 1636) внесені зміни до Закону № 2464, а саме розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 доповнено пунктом 9-3 такого змісту:

«9-3 Тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону.

Податкова інформація про суми недоїмки платників єдиного внеску, визначених абзацом першим цього пункту, зберігається та опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів в окремому (позабалансовому) порядку».

Внаслідок цього зміни до Закону № 2464, внесені на підставі пп. «б» пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону № 1669, включені до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 як пункт 9-4.

Аналіз абз. 1 п. 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 зумовлює висновок, що правові норми, закріплені у цьому пункті, поширюються на платників єдиного внеску, визначених ст. 4 Закону № 2464, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону № 1669, де проводилася антитерористична операція.

Абз. 1 п. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 передбачає звільнення таких платників єдиного внеску від виконання своїх обовязків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою звільнення платників єдиного внеску, згаданих у абз. 1 п. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464, є заява, подана ними до органу доходів і зборів, про що свідчить абз. 2 п. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464.

Крім того, в силу положень абз. 3 п. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 до платників єдиного внеску, зазначених у абз. 1 п. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464, не застосовується відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом № 2464 за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

При цьому, на відміну від звільнення від виконання обовязків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, незастосування до платників єдиного внеску, зазначених в абз. 1 п. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464, відповідальності, штрафних та фінансових санкцій за невиконання обовязків платника єдиного внеску законодавець не обумовлював додатковими умовами, зокрема необхідністю подання відповідної заяви.

На виконання абз. 3 п. 5 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 п. 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком.

Міста Луганськ та Сєвєродонецьк включені до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Предметом спору у справі є рішення ДПІ у м. Сєвєродонецьку 26 жовтня 2016 року № 744/12-14-13-02/21, яким до позивача застосована штрафна санкція та нарахована пеня за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період липень-листопад 2014 року.

На час виникнення спірних правовідносин як платник єдиного внеску ЛОАС перебував на обліку в ДПІ у м. Сєвєродонецьку.

Отже, в силу положень абз. 3 п. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 з 14 квітня 2014 року відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом № 2464 за невиконання обовязків платника єдиного внеску, до ЛОАС не застосовуються.

Як наслідок, спірне рішення ДПІ у м. Сєвєродонецьку від 26 жовтня 2016 року № 744/12-14-13-02/21 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд входить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі Закон № 3674), який з 01 вересня 2015 року діє у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо справляння судового збору» від 22 травня 2015 року № 484-VIII.

Позовна заява ЛОАС належить до обєктів справляння судового збору відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 3674, а особа, яка звернулася з нею до суду, не належить субєктів, яким згідно з нормами ст. 5 Закону № 3674 встановлені пільги щодо його сплати.

Ч. 1 ст. 4 Закону № 3674 передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674 за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою, судовий збір становить 1,5% ціни позову але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VIII визначено, що мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на 01 січня 2015 року становить 1 378,00 грн.

За своєю сутністю позовні вимоги ЛОАС мають майновий характер.

Таким чином, судовий збір за подання вказаного адміністративного позову становить 1 993,67 грн. (132 911,46 грн. х 1,5% = 1 993,67 грн.).

Ухвалою від 10 листопада 2016 року було задоволено клопотання ЛОАС про відстрочення сплати судового збору; позивачу відстрочена сплата судового збору за подання адміністративного позову до ДПІ у м. Сєвєродонецьку до прийняття рішення в адміністративній справі № 805/4267/16-а.

Станом на 28 листопада 2016 року судовий збір до Державного бюджету України не сплачений.

Зважаючи на те, що судове рішення прийнято на користь позивача, з ДПІ у м. Сєвєродонецьку на користь Державного бюджету України слід стягнути судовий збір у розмірі 1 993,67 грн., який підлягає сплаті за рахунок асигнувань субєкта владних повноважень відповідача.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 2-15, 17-20, 23, 26, 69-72, 94, 98, 159-163, 167, 185-186, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

1. Адміністративний позов Луганського окружного адміністративного суду до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області від 26 жовтня 2016 року № 744/12-14-13-02/21 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21 серпня 2014 року по 29 грудня 2014 року в сумі 132 911,46 грн., в тому числі штраф 110 931,85 грн. та пеня 21 979,61 грн.

3. Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області (ідентифікаційний код 39890583, місцезнаходження: 93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 72) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів УК/м. Словянськ/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37803368; банк отримувача ГУДКСУ у Донецькій області; код банку отримувача (МФО) 834016; рахунок отримувача 4075; код класифікації доходів бюджету 22030101) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 993 (одна тисяча девятсот девяносто три) гривні 67 копійок.

5. Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частина проголошені у судовому засіданні.

6. Повний текст постанови виготовлений 29 листопада 2016 року.

7. Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

8. Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кравченко Т.О.