Справа № 817/1427/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2016 р. Р і в н е 817/1427/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А., за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М., сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: не прибув,

відповідача 1: представник Процун О.О.,

відповідача 2: представник не прибув,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2
до Кузнецовської міської ради Рівненської області, Сарненської об'єднаної державної податкової інспекція головного управління державної фіскальної служби (Кузнецовське відділення)
про визнання протиправним та скасування рішення, податкового повідомлення-рішення
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Кузнецовського міського суду Рівненської області з позовом до Кузнецовської міської ради Рівненської області, Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління державної фіскальної служби (Кузнецовське відділення) про визнання протиправними та скасування рішення відповідача 1 від 23.01.2015 року №1818 Про затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в частині абзацу "б" пп. 6.1.1 п. 6.1 ст. 6 та податкового повідомлення-рішення відповідача 2 від 17.06.2016 року №317-13.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05.09.2016 року справу передано на розгляд Рівненського окружного адміністративного суду.

Позивач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

На обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив, що йому на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 120,7 кв.м. Позивач вважає, що визначення йому Кузнецовським відділенням Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік на підставі рішення Кузнецовської міської ради Рівненської області від 23.01.2015 року №1818 є неправомірним, оскільки вказане рішення про встановлення ставок даного податку не було оприлюднене до 15.07.2014 року, як цього вимагають норми статті 12 Податкового кодексу України.

Представник відповідача 1 Процун О.О. у судовому засіданні 21.11.2016 року проти розгляду справи у порядку письмового провадження, у зв'язку із поданням позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності та неприбуттям представника відповідача 2, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, не заперечила.

Відповідачем 1 подано письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено, що Кузнецовська міська рада Рівненської області приймала оспрорюване рішення від 23.01.2015 року №1818 "Про затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" на виконання вимог Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" та керуючись нормами Податкового кодексу України, а також Конституції України і Закону України "Про місцеве самоврядування". Тому, відповідач 1 вважає дане рішення правомірним, в тому числі і в частині, що оспорюється та просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач 2 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відповідачем 2 подано письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено, що з огляду на норми пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та пільг з його сплати віднесено до компетенції міської ради, а безпосереднє визначення сум податкового зобов'язання з даного податку належить до повноважень контролюючого органу. Тому, відповідач 2 вважає оспорюване податкове повідомлення-рішення правомірним та просить у задоволенні позову відмовити повністю.

За приписами частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Тому, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної адміністративної справи у порядку письмового провадження за відсутності осіб, які беруть участь у справі на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Судом встановлено, що Кузнецовською міською радою Рівненської області прийнято рішення від 23.01.2015 року №1818 "Про затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" (а.с. 8-11).

Згідно з Положенням про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що є додатком до вказаного рішення, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 2.1). Об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 3.1). Базою оподаткування є загальна площа об'єкту житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 4.1). База оподаткування об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується для квартири/квартир незалежно від їх кількості на 70 кв. м. (підпункт "а" підпункту 5.1). Ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування. Ставки податку для об'єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб становлять, 1,0 відсоток - для квартири/квартир, загальна площа яких не перевищує 120 кв. м, або житлового будинку/будинків, загальна площа яких не перевищує 240 кв.м (підпункт "а" підпункту 6.1.1 підпункту 6.1).

ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28.08.2007 року, зареєстрованого за №2994, що укладений з Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", на праві власності належить квартира №31 у будинку №4 корпус №1 по мікрорайону Ювілейний міста Кузнецовськ Рівненської області загальною площею 120,7 кв.м, житловою площею - 62,4 кв.м (а.с. 12-15).

Кузнецовським відділенням Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.06.2016 року №317-13, яким ОСОБА_2 визначено суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об'єкт житлової нерухомості - квартиру за адресою: АДРЕСА_1, за 2015 рік у розмірі 1478,65 грн., з розрахунку (120,7 кв.м - 60 кв.м)*24,36 грн. (а.с. 6).

Кузнецовським відділенням Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.06.2016 року №317-13, яким ОСОБА_2 визначено суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об'єкт житлової нерухомості - квартиру за адресою: АДРЕСА_1, за 2015 рік у розмірі 1235,05 грн., з розрахунку (120,7 кв.м - 70 кв.м)*24,36 грн. (а.с. 7).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1, 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом "а" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що база оподаткування об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Підпунктом 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об'єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів. Органи місцевого самоврядування до 1 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням об'єкта житлової нерухомості відомості стосовно пільг, наданих ними відповідно до цього підпункту.

Крім того, відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом "а" підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку за наявності у власності платника податку одного об'єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до пп. "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку. Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Отже, за змістом Податкового кодексу України власники об'єктів житлової нерухомості є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за ставками, що встановлюються на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування.

У свою чергу, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, належить до податку на майно.

За приписами пункту 4.4 статті 4 Податкового кодексу України, установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 8 Податкового кодексу України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з пп. 10.1.1 п. 10.1, п. 10.3 ст. 10 Податкового кодексу України, до місцевих податків належить податок на майно. Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Таким чином, безпосереднє встановлення місцевих податків віднесено нормами Податкового кодексу України до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад.

Верховна Рада України не уповноважена самостійно на підставі власного рішення встановлювати місцеві податки на на території відповідних територіальних громад, а може лише визначати їх перелік, граничні розміри ставок та певні критерії їх справляння.

Підпунктами 12.3.1, 12.3.2 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України передбачено, що встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Підпунктом 12.3.3 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України визначено, що копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів.

В силу вимог підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

За змістом пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що зміни до будь-яких елементів місцевих податків та зборів не можуть вноситися пізніше як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, місцеві податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року, а опублікування рішення органу місцевого самоврядування про встановлення певних місцевих податків та зборів пізніше 15 липня року, є підставою для застосування відповідних норм оподаткування не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

При цьому, статтею 3 Бюджетного кодексу України встановлено, що бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Тобто, у даному випадку 2015 рік є плановим періодом, 2016 рік бюджетним періодом.

Враховуючи ту обставину, що рішення Кузнецовської міської ради Рівненської області від 23.01.2015 року №1818 "Про затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" не могло бути оприлюднене до 15 липня 2014 року, його застосування при визначенні позивачу ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік суперечить вимогам Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Водночас, з огляду на передбачені пп. 12.3.1 п. 12.1 ст. 12 та пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України виключні повноваження сільських, селищних, міських рад встановлювати своїм рішенням ставки даного податку і відсутність його мінімальних ставок, встановлених цим Кодексом чи будь-яким іншим нормативно-правовим актом у контролюючого органу були відсутні правові підстави застосовувати пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України для визначення позивачу податкового зобов'язання.

Крім того, відповідач 1 у своїх письмових запереченнях на адміністративний позов визнав той факт, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік згідно податкового повідомлення-рішення від 17.06.2016 року №317-13 розраховувався саме на підставі рішення Кузнецовської міської ради Рівненської області від 23.01.2015 року №1818 "Про затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" з розрахунку: (120,7 кв.м - 70 кв.м)*24,36 грн. = 1235,05 грн., а не на підставі пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України.

Також, судом досліджено, що рішенням Кузнецовської міської ради Рівненської області від 27.12.2013 року №1033 "Про затвердження в новій редакції Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" передбачено, що базою оподаткування є житлова площа об'єкта житлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 4.1). База оподаткування об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 120 кв.м. (підпункт "а" підпункту 4.5).

Тому, оскільки житлова площа квартири за адресою: АДРЕСА_1, що належить позивачу на праві власності, складає менше 120 кв.м, останній підпадає під пільги, визначені вказаним рішенням, а тому воно не могло братися до уваги при визначенні позивачу суми податку за 2015 рік.

Норми підпункту 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 Податкового кодексу України зобов'язують, у разі коли положення одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, приймати рішення на користь платника податків.

Суд відхиляє посилання відповідачів на пункт 4 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року №71-VIII, яким органам місцевого самоврядування рекомендовано у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Також даним Законом визначено, що у 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Водночас, вказаний Закон не містить жодних застережень щодо необхідності застосування щодо рішень органів місцевого самоврядування про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, статті 12 Податкового кодексу України.

За наведених обставин, податкові повідомлення-рішення Кузнецовського відділення Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області від 17.06.2016 року №317-13 є неправомірними.

Суд звертає увагу на ту обставину, що контролюючим органом, фактично, прийнято два податкових повідомлення-рішення з однаковими датами та номером, проте, з різними сумами податкових зобов'язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік. При цьому, будь-які рішення контролюючого органу та/або суду про скасування податкового повідомлення-рішення, яким визначено суму податкового зобов'язання на рівні 1478,65 грн. і прийнято нове податкове повідомлення-рішення на суму 1235,05 грн., відсутні. У своїх письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач 2 також наводить розрахунок податкового зобов'язання на суму 1235,05 грн., а не 1478,65 грн. Водночас, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд приходить до висновку про необхідність скасування податкового повідомлення-рішення Кузнецовського відділення Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області від 17.06.2016 року №317-13, як просить позивач у позовній заяві.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України (пункт 24).

Частиною 1 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року №280/97-ВР визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Судом досліджено, що Кузнецовська міська рада Рівненської області приймаючи оспорюване рішення від 23.01.2015 року №1818 "Про затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" діяла на підставі та в межах власних повноважень. Саме по собі порушення порядку оприлюднення даного рішення, яке суперечить вимогам статті 12 Податкового кодексу України, не може тягнути за собою неправомірність такого рішення в цілому, оскільки має наслідком лише неможливість його застосування для визначення ставок податку за 2015 рік.

За наведених обставин, рішення Кузнецовської міської ради Рівненської області від 23.01.2015 року №1818 "Про затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" є правомірним і не підлягає до скасування судом.

Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити частково.

За приписами статті 94 КАС України, судові витрати присуджуються на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень відповідно до частини задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кузнецовського відділення Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області від 17.06.2016 року №317-13.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Присудити на користь позивача ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Кузнецовського відділення Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.