Справа № 494/1185/16-а
Суддя: Римар І. А.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 494/1185/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року 13:10 год. м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді - Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання - Слабенко О.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції СБДР Березівського ВП Комінтернівського ВП ГУНП в Одеській області Вірича О.Ф., за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Національної поліції в Одеській області про визнання дій відповідача неправомірними, визнання недійсною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ПС2 №085693 від 28.09.2016 року та вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2016 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до лейтенанта поліції СБДР Березівського ВП Комінтернівського ВП ГУНП в Одеській області Вірича О.Ф.про визнання дій відповідача неправомірними, визнання недійсною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ПС2 №085693 від 28.09.2016 року та вчинення певних дій.

ОСОБА_1 позов обґрунтував тим, що 28.09.2016 року на вул.. Пушкінська в м. Березівка Одеської області лейтенантом поліції СБДР Березівського ВП Комінтернівського ВП ГУНП в Одеській області Віричем О.Ф. було винесено постанову відносно нього. Позивач вказав, що у постанові зазначено, що він 28.09.2016 року о 13:00 год. в м. Березівка по вул.. Пушкінська здійснив обгін транспортним засобом ВАЗ 2115 д/н НОМЕР_1 ближче десяти метрів перед пішохідним переходом населеному пункті, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу. ОСОБА_1 з зазначеною постановою не погоджується, вважає що лейтенант поліції Вірич О.Ф. незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив його права. Протокол по справі не виносився, будь-якої підготовки справи до розгляду не відбувалось, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази та заслухані особи. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд задовольнити його позовну заяву та визнати дії лейтенанта поліції СБДР Березівського ВП Комінтернівського ВП ГУНП в Одеській області Вірича О.Ф. неправомірними, визнати недійсною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ПС2 №085693 від 28.09.2016 року, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою суду від 01.11.2016 року по справі залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Національної поліції в Одеській області.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 28.11.2016 року позов підтримав, просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

Відповідач у судове засідання 28.11.2016 року не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, так 18.10.2016 року отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та адміністративний позов з додатками, про свідчить його підпис про отримання вказаних документів у розносній книзі Березівського районного суду(а.с.16), також відповідач викликався у судові засідання, про що свідчать повістки про виклик до суду (а.с.20, 32).

Представник Головного управління Національної поліції в Одеській області у судове засідання 28.11.2016 року також не з'явився, разом з тим на адресу суду 28.11.2016 року надіслали пояснення у яких вказали, що вважають адміністративний позов ОСОБА_1 надуманим, нічим не підтвердженим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Також у поясненнях зазначили, що співробітник поліції Вірич О.Ф. виконував свої функціональні обов'язки, згідно яких вчинив дії відповідно до чинного законодавства (а.с.34-35).

Згідно ст.128 ч.4 КАС України «у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів».

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

За таких обставин справа розглядалась за відсутності відповідача та представника третьої особи, за наявними в матеріалах справи доказами.

Заслухавши пояснення позивача, врахувавши думку третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору викладену у поясненнях від 28.11.2016 року, дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою серії ПС2 №085693 від 28.09.2016 року лейтенантом поліції СБДР Березівського ВП Комінтернівського ВП ГУНП в Одеській області Віричем О.Ф., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. (а.с.8).

В постанові вказується, що 28 вересня 2016 року о 13:00 год. водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Березівка по вул.. Пушкінська здійснив обгін, ближче десяти метрів перед пішохідним переходом населеному пункті, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81(в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121,статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123,статтею 124-1,статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128,129,статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Разом з тим, суд також звертає увагу, що статтею 258 КУпАП встановлені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

До внесення змін до ст. 258 КУпАП Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14.07.2015 року положення цієї статті не поширювались на вирішення справ про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 122 КУпАП. Це свідчило про те, що при вирішенні таких справ повинен був обов'язково складатись протокол.

Разом з тим, цим Законом було внесено зміни до КУпАП, зокрема і ст. 258, яку доповнено частиною 2, відповідно до якої протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Таким чином, у таких справах уповноважені особи відразу складають постанову.

Тому посилання позивача на відсутність протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності та відсутність розгляду справи - не можуть бути прийняті судом як доказ неналежного виконання своїх обов'язків лейтенантом поліції Віричем О.Ф. оскільки Законом не передбачено його складання.

Також не знайшли підтвердження посилання позивача на те, що йому не були роз'яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки у постанові серії ПС2 №085693 від 28.09.2016 р. в графі «роз'яснені положення статей 307,308 КУпАП, а також права передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови зі ст. 287-289 КУпАП» є його підпис.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем інших пояснень або доказів (показання свідків, відео докази тощо) щодо неправомірності винесення постанови по суті (саме обгону транспортного засобу) не надано.

У пункті 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004 зазначено, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій щодо фактів».

Враховуючи, що висновки про порушення позивачем правил дорожнього руху підтверджуються належними доказами, застосування адміністративного стягнення відбулось з повним дотриманням вимог Закону, а тому суд доходить висновку про обґрунтованість накладення на позивача штрафу та відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст. 160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до лейтенанта поліції СБДР Березівського ВП Комінтернівського ВП ГУНП в Одеській області Вірича О.Ф., за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Національної поліції в Одеській області про визнання дій відповідача неправомірними, визнання недійсною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ПС2 №085693 від 28.09.2016 року та вчинення певних дій - залишити без задоволення.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Березівський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Повний текст постанови суду виготовлений та підписаний 29.11.2016 року.

Суддя Римар І.А.