Справа № 2-а-10119/10
Суддя: Ярмоленко В. В.
Дата ухвалення: 2010-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Провадження № -
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" листопада 2010 р. м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Ярмоленка В.В., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Коростені адміністративну аву за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту елення Коростенської міської ради про визнання неправомірних дій та стягнення недовиплачених

1ТІВ, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що він статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, постійно проживає в м. Коростені, іесеному до зони гарантованого добровільного відселення, а тому відповідно до Закону України від )2.1991 року № 796 - XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок інобильської катастрофи /далі Закон № 796 - XII/, має право на щомісячну грошову допомогу у ізку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особисто вона має во на доплату до заробітної плати. Однак, всупереч згаданому Закону вказані виплати проводились застосування кратності до встановленого розміру мінімальної заробітної плати, а в твердих сумах, іновлених Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, /далі «Постанова № »/ тому позивач вважає своє право порушеним та просить стягнути з управління праці та іального захисту населення Коростенської міської Ради недовиплачені кошти, передбачені ст.ст. 39 Закону № 796-ХІІ в розмірі 16019,13 грн. за період з 01.06.2009 року по 01.06.2010 року.

Відповідач надав до суду письмове заперечення в якому позов не визнав.

Судом встановлено, що позивач має статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, товідно до ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали :лідок Чорнобильської катастрофи» мають право на отримання щомісячної грошової допомога в зку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва в розмірі 40% мінімальної ібітної плати та особисто позивач має право на доплату до заробітної плати, як особа, що працює на норії гарантованого добровільного відселення в розмірі 2 мінімальних заробітних плат згідно ст.39 іаного закону.

Проте в спірний період часу ці доплата та допомога виплачувались частково, у фіксованому іірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року «Про пенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не в кратному ошенні до мінімальної зарплати.

Згідно п. 2 «Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року № 936 розпорядниками жетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються в числі інших управління праці та ального захисту населення виконкомів міських Рад. Виплата компенсацій та допомог певних видів, і. і передбачених ст. ст. 37, 39 Закону „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали лідок Чорнобильської катастрофи працюючим і непрацюючим громадянам та пенсіонерам юдиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального сту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за ем реєстрації. Правовідносини між сторонами виникли з дня набрання чинності вищевказаної анови.

Таким чином, управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради є жним відповідачем по справі. В порушення вимог ст. 71 КАС України останній не довів жними доказами факти відсутності фінансування та видатків Державного Бюджету України, що являються управлінням Міністерства праці і соціального захисту населення для реалізації виплат рпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи за ст.ст. 37, 39, 51 Закону № 796 - XII. Згідно 1НОЇ норми Закону обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності адено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, доказів правомірності своїх дій відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцев самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноваженні спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслі, Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного пори визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльност них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про сщ соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд вирішує справи на підставі Конституції та за України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною М України. І

Частиною 4 зазначеної статті встановлено, що у разі невідповідності нормативно-правовоіИрР Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість яких вдана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Оскільки Верховна Рада України і Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме етапі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не вказана Постанова КМУ.

В силу ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод і інтересів особи на день звернення позивача до суду встановлюється шестимісячний строк, Я| обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав свобод чи інтересів.

Виходячи з цього, в межах строку звернення до суду підлягають судовому захисту позовні вимоги за період з 27.04.2010 року по 01.06.2010 року.

Разом з тим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд керується п.2 ч.2стЯЬ КАС України та зобовязує відповідача вчинити певні дії, а саме нарахувати та виплатити позивачу невиплачену частину допомоги.

Керуючись ст.ст. 37,39 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 11, 94, 99, 100, 158-163, 167, 254 Кодексу

адміністративного судочинства України, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради щодо не нарахування та не виплати позивачу допомоги в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва, а також доплати до заробітної плати відповідно до визначених законом розмірів! неправомірними.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради перерахувати та виплатити допомогу в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян. г:і постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та доплату до заробітної плати згідно ст39 вказаного закону за період з 27.04.2010 року по 01.06.2010 року.

Решту позовних виплат залишити без розгляду.

Від сплати судових витрат сторони звільнити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дняїї ухвалення.

Суддя