Справа № 812/1175/16
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1175/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Борзаниці С.В.,

при секретарі судового засідання: Ждановій А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної політики України в особі заступника начальника відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки УЗЕ в Луганській області ДЗЕ НПУ підполковника поліції Бородія Д.О., третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної політики України про встановлення відсутності у заступника начальника відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки УЗЕ в Луганській області ДЗЕ НПУ підполковника поліції Бородія Д.О. компетенції (повноважень) щодо встановлення наявності та/або відсутності реального конфлікту інтересів визначеного Законом України «Про запобігання корупції»,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - Позивач) до Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної політики України в особі заступника начальника відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки УЗЕ в Луганській області ДЗЕ НПУ підполковника поліції Бородія Д.О. (далі - Відповідач), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної політики України (далі - Третя особа), в якому позивач просив встановити відсутність у заступника начальника відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки УЗЕ в Луганській області ДЗЕ НПУ підполковника поліції Бородія Д.О. компетенції (повноважень) щодо встановлення наявності та/або відсутності реального конфлікту інтересів визначеного Законом України «Про запобігання корупції».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.09.2016 заступником начальника відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України підполковником поліції Бородієм Д.О. був складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією (далі по тексту - Протокол) відносно ОСОБА_1

Передумовою складання Протоколу та згідно із ним, обставинами вчинення правопорушення було те, як зазначено Відповідачем, що: «ОСОБА_1, перебуваючи на посаді депутата Рубіжанської міської ради Луганської області, згідно п. п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, не повідомив голову Рубіжанської міської ради Луганської області та комісію міської ради по розгляду питань, пов'язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення і теплого водопостачання, про наявність у нього реального конфлікту інтересів, та вчинив дії і прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, що передбачено п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції». На вище зазначеній комісії Рубіжанської міської ради в порядку денному було винесено питання про затвердження актів відключення від мереж централізованого опалювання та теплого водопостачання, які надійшли з супровідними листами, у тому числі і від ПП «ВКФ Промпобутресурс». В ході голосування всі присутні 11 членів комісії, включно голос ОСОБА_1, проголосували «за» одноголосно, в тому числі і по вищезазначеному питанню від ПП «ВКФ Промпобутресурс», про що свідчить протокол № 1 від 1 б лютого 2016 року міжвідомчої комісії Рубіжанської міської ради. Відповідно до листа Рубіжанської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області № 1858/08-14 від 15.06.2016 року засновником ПП «ВКФ Промпобутресурс» () є ОСОБА_3. Згідно відповіді з Рубіжанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Луганській області було підтверджено, що громадянин ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та громадянка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрували шлюб 18.11.2006 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рубіжанського МУЮ у Луганській області. Таким чином, у ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів, а саме: суперечність між його особистим приватним інтересом - у вигляді сприяння комерційній діяльності підприємству, засновником якого є його дружина - ОСОБА_3, та його службовими повноваженнями як депутата ради, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання своїх службових повноважень. Тобто, реальній конфлікт інтересів в даному випадку полягає в тому, що приватний інтерес ОСОБА_1 у вигляді сприяння комерційній діяльності підприємству, засновником якого є його дружина, реально зіткнувся з його службовими повноваженнями в ході голосування на вище вказаній комісії з питання, пов'язаного з відключенням споживачів від мереж централізованого опалювання і теплого водопостачання. Таким чином, депутат Рубіжанської міської ради Луганської області ОСОБА_1 прийняв особисто участь та голосував на вказаній комісії за питання члена сім'ї, у зв'язку з чим не вжив заходів щодо недопущення запобігання і врегулювання конфлікту інтересів та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, що передбачено п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

На підставі вищевикладених обставин, висвітлених в Протоколі, Відповідач дійшов висновку, що Позивачем було порушено вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальним конфліктом інтересів є суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 цього Закону, зобов'язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього курівника, а випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Отже, за висновками Відповідача, Позивач прийняттям участі в голосуванні на міжвідомчій комісії та безпосереднім голосуванням здійснив дії в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП).

Позивач вважає, що його права та законні інтереси були порушенні Відповідачем, оскільки Відповідач не має компетенції (повноважень) щодо визначення наявності чи відсутності реального конфлікту інтересів згідно із Законом України «Про запобігання корупції», так як ці функції (повноваження) покладено на інший державний орган, а Відповідач має лише право на складання протоколу згідно з КУпАП. Тому, Відповідач, здійснюючи відповідні висновки щодо наявності у Позивача реального конфлікту інтересів, перебрав на себе функції та повноваження, які йому не належать.

Щодо нормативного обґрунтування слід зазначити наступне.

Так, відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно- правові акти повинні відповідати їй (ст. 8). На ці обставини неодноразово вказував Конституційний Суд України у своїх рішеннях, зокрема, рішенні № 7-рп/2003 від 10.04.2003 року, рішенні № 9-рп/2004 від 07.04.2004 року, рішенні № 1-рп/2007, рішенні № 19-рп/2008 від 02.10.2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Слід звернути увагу, що статтею 4 Закону України «Про запобігання корупції» визначено статус Національного агентства з питань запобігання корупції, який є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує антикорупційну політику.

За статтею 11 Закону України «Про запобігання корупції» до повноважень Національного агентства належить, зокрема: проведення аналізу стану запобігання та протидії корупції в Україні, діяльності державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування у сфері запобігання та протидії корупції; здійснення моніторингу та контролю за виконанням актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняних до них осіб; координація та надання методичної допомоги щодо виявлення державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування корупціогенних ризиків у своїй діяльності та реалізації ними заходів щодо їх усунені тому числі підготовки та виконання антикорупційних програм; інші повноваження, визначені законом.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має такі права, зокрема: одержувати у встановленому законом порядку за письмовими запитами від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб'єктів господарювання незалежно від форм власності та їх посадових осіб, громадян та їх об'єднань інформацію, необхідну для виконання покладених на нього завдань; мати прямий доступ до інформаційних баз даних державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, користуватися державними, у тому числі урядовими системами зв'язку і комунікацій, мережами спеціального зв'язку та іншими технічними засобами; проводити перевірки організації роботи із запобігання і виявлення корупції в державних органах, органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, зокрема щодо підготовки та виконання антикорупційних програм; вносити приписи про порушення вимог законодавства щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів інших вимог та обмежень, передбачених цим Законом; отримувати від осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, письмові пояснення з приводу обставин, що можуть свідчити про порушення правил етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших вимог та обмежень, передбачених Законом.

За приписами ч. 3 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції», у разі виявлення ознак корупційного правопорушення, Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що уповноваженими особами Національного агентства є Голова та члени Національного агентства, а також уповноважені Національним агентством посадові особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 березня 2015 року № 118 «Про утворення Національної агентства з питань запобігання корупції» було утворено Національне агентство з питань запобігання корупції як центральний орган виконавчої влади із спеціальним статусом, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Таким чином вбачається, що Відповідач, хоча і наділений правом на складання протоколу про адміністративне корупційне правопорушення та/або протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного із корупцією, але не наділений повноваженнями щодо вирішення питання про наявність чи відсутність конфлікту інтересів, так як за Законом України «Про запобігання корупції» таким спеціальним органом державної влади є Національне агентство, яке і наділене певним колом повноважень, зокрема, визначення наявності чи відсутності конфлікту інтересів, і якщо даний державний орган прийде до висновку, що такий конфлікт інтересів мав місце, повинен надіслати матеріалами перевірки до компетентних органів, зокрема до поліції для подальшого реагування, зокрема, складання протоколу, порушення провадження по ньому в суді та притягнення особи до відповідальності.

Також зазначив, що предметом даного позову є те, що відповідач вийшов за межі свої повноважень, встановлених законом, і прийшов до висновку про наявність конфлікту інтересів у Позивача, не маючи на це право. Єдиним державним органом, на який покладено функції (повноваження), зокрема, у сфері виявлення ознак конфлікту інтересів, є Національне агентство.

Позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення вимог, виходячи з такого. Згідно статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» органи Національної поліції віднесено до спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції.

Статтями 245, 246, 251, 255 КУпАП визначено завдання, порядок провадження в справах про адміністративне правопорушення, докази в справі про адміністративне правопорушення та визначено перелік осіб, які мають право складати протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, серед яких є органи Національної поліції України.

Так, відповідно до наказу № 81 від 07.11.2015 голови Національної поліції України «Про затвердження Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України» затверджені завдання та права працівників, де вказано, що одним із завдань є боротьба з корупцією і хабарництвом у сферах, які мають стратегічне значення для економіки держави, та серед посадових осіб органів державної влади і самоврядування; протидія корупційним правопорушенням і правопорушенням, пов'язаним з корупцією, та одним з прав є складання адміністративних протоколів про виявлені факти порушення антикорупційного законодавства та направлення їх до судових органів у встановленому законодавством поряду та інше.

Крім того, повноваження органів Національної поліції України у сфері протидії адміністративній корупції не обмежуються моментом початку діяльності Національного агентства з питань запобігання корупції.

21.09.2016 заступником начальника відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки УЗЕ в Луганській області ДЗЕ НПУ підполковником поліції Бородій Д.О. складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП відносно депутата Рубіжанської міської ради ОСОБА_1, після чого на підставі положень статті 257 КУпАП протокол надіслано до Рубіжанського міського суду, тобто органу, уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення. Вказаною нормою встановлено, що протокол про вчинення адміністративного корупційного правопорушення разом з іншими матеріалами у триденний строк з моменту його складання надсилається до місцевого загального суду за місцем вчинення корупційного правопорушення.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У даному контексті незрозуміло постає вимога ОСОБА_1 щодо встановлення наявності або відсутності реального чи потенційного конфлікту інтересів, визначеного Законом України «Про запобігання корупції», оскільки вказані дії є прерогативою місцевого суду, який уповноважений на розгляд протоколів відповідної категорії.

Таким чином, доводи, викладені в адміністративному позові, вважає необґрунтованими. На підставі викладеного у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 69-72 КАС України, суд дійшов до такого.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21.09.2016 заступником начальника відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки УЗЕ в Луганській області ДЗЕ НПУ підполковником поліції Бородій Д.О. складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, відносно депутата Рубіжанської міської ради ОСОБА_1 (а.с.7-9).

Згідно постанови Рубіжанського міського суду Луганської області (а.с.62-66) провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-7 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.62-66).

Вирішуючи питання по суті спору, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 1 Закону України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014 № 1700-VII (далі - Закон № 1700-VI) спеціально уповноваженими суб'єктами у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, серед інших, є народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови (підпункт "б" пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1700-VI).

Згідно з п. 12, п. 12-1 частини 1 статті 12 Закону № 1700-VI Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має такі права: ініціювати проведення службового розслідування, вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень, надсилати до інших спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції матеріали, що свідчать про факти таких правопорушень; складати протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції Національного агентства, застосовувати передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Розділом V Закону № 1700-VI врегульовані питання, пов'язані із запобіганням та врегулюванням конфлікту інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону № 1700-VI особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно п.1 ч.1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати: 1) уповноважені на те посадові особи: органів внутрішніх справ (Національної поліції) ( серед інших 172-4 - 172-9).

Статтею 221 КУпАП визначено, що судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-20 цього Кодексу.

Главою 13-А КУпАП врегульовані питання, пов'язані з адміністративними правопорушеннями, пов'язаними з корупцією.

Статтею 172-7 КУпАП встановлена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до статті 257 КУпАП протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Протокол про вчинення адміністративного корупційного правопорушення разом з іншими матеріалами у триденний строк з моменту його складення надсилається до місцевого загального суду за місцем вчинення корупційного правопорушення.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу вищевказаних норм Закону № 1700-VI та КУпАП вбачається, що у справах про адміністративні правопорушення протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи, які при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язані з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Вирішуючи питання по суті спору, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 1 Закону України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014 № 1700-VII (далі - Закон № 1700-VI) спеціально уповноваженими суб'єктами у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Таким чином, положеннями статті 1 Закону № 1700-VI органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України та Національне агентство з питань запобігання корупції визначені спеціально уповноваженими суб'єктами у сфері протидії корупції.

При цьому суд зазначає, що вказаною нормою не визначений виключний статус Національного агентства з питань запобігання корупції як єдиного органу, який уповноважений вживати заходи з питань запобігання корупції. Тобто, на усі зазначені у вказаній статті органи покладені відповідні обов'язки.

Посадові особи Національної поліції є повноважними органами на складання протоколів про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією.

Також судом встановлено, що не заперечується позивачем та його представником, що відповідач в межах повноважень склав протокол про вчинення правопорушення.

В позовній заяві позивач посилається на те, що відповідач не наділений повноваженнями щодо вирішення питання про наявність чи відсутність конфлікту інтересів, оскільки згідно із Законом України "Про запобігання корупції" таким спеціальним органом державної влади є Національне агентство, яке і наділене певним колом повноважень, зокрема, визначення наявності чи відсутності конфлікту інтересів, і якщо даний державний орган прийде до висновку, що такий конфлікт інтересів мав місце, повинен надіслати матеріали перевірки до компетентних органів, зокрема, до поліції для подальшого реагування, зокрема, складання протоколу, порушення провадження по ньому в суді та притягнення особи до відповідальності.

Вказані твердження Позивача є його вільним трактуванням норм Закону № 1700-VI та спростовуються наступними положеннями норм вказаного Закону.

Пунктом 12-1 ч. 1 ст. 12 Закону № 1700-VI визначено, що Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право складати протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції Національного агентства, застосовувати передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Тобто, Національне агентство також як і Відповідач по справі не наділений відповідно до законодавства правом остаточно визначати наявність чи відсутність конфлікту інтересів, оскільки після процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення (що передбачено п. 12-1 ч. 1 ст. 12 Закону № 1700-VI) Національне агентство повинно направити такий протокол для розгляду по суті до місцевого суду, який і визначатиме наявність чи відсутність конфлікту інтересів.

Такий висновок суду підтверджується наданим самим представником Позивача доказом - постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 14.11.2016, якою провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.62-66).

Позивачем та його представником чітко не визначено, які саме дії відповідача слід розцінювати як реалізацію посадовими особами Національної поліції компетенції (повноважень) щодо встановлення наявності та/або відсутності реального та/або потенційного конфлікту інтересів.

Зазначення в Протоколі про прийняття ОСОБА_4 рішення та вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів не може свідчити про реалізацію посадовою особою Національної поліції компетенції щодо встановлення наявності реального конфлікту інтересів, оскільки в протоколі посадова особа, яка його складає, зазначає ознаки певного правопорушення, після чого направляє цей протокол повноважному органу для прийняття рішення по суті.

Вказаний висновок суду ґрунтується на таких нормах діючого законодавства.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Статтею 257 КУпАП передбачено, що протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Протокол про вчинення адміністративного корупційного правопорушення разом з іншими матеріалами у триденний строк з моменту його складення надсилається до місцевого загального суду за місцем вчинення корупційного правопорушення.

Суд зазначає, що протокол не є кінцевою стадією встановлення в діях чи бездіяльності певної особи складу адміністративного правопорушення. Протокол є документом, в якому орган або посадова особа зазначає ознаки певного правопорушення, що виключає наявність у цього органу компетенції (повноважень) щодо встановлення певних обставин.

Зазначений висновок суду підтверджується положеннями статті 247 КУпАП, відповідно до якої одним із видів прийнятого рішення по справі є закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Тобто, за результатами розгляду протоколу від 21.09.2016, складеного відносно позивача, місцевий загальний суд може прийняти рішення про відсутність в діях ОСОБА_5 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Ці обставини автоматично виключають можливість стверджувати, що відповідач наділений оспорюваними повноваженнями.

Такий висновок суду підтверджений прийнятою постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 14.11.2016.

При розгляді даної адміністративної справи було встановлено, що відповідач не перевищив своїх повноважень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення; склавши протокол, направив його до повноважного органу.

За таких обставин, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної політики України в особі заступника начальника відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки УЗЕ в Луганській області ДЗЕ НПУ підполковника поліції Бородія Д.О., третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної політики України про встановлення відсутності у заступника начальника відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки УЗЕ в Луганській області ДЗЕ НПУ підполковника поліції Бородія Д.О. компетенції (повноважень) щодо встановлення наявності та/або відсутності реального конфлікту інтересів визначеного Законом України «Про запобігання корупції» слід відмовити.

У зв'язку із відмовою у задоволені позову судові витрати зі сплати судового збору позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної політики України в особі заступника начальника відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки УЗЕ в Луганській області ДЗЕ НПУ підполковника поліції Бородія Д.О., третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної політики України про встановлення відсутності у заступника начальника відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки УЗЕ в Луганській області ДЗЕ НПУ підполковника поліції Бородія Д.О. компетенції (повноважень) щодо встановлення наявності та/або відсутності реального конфлікту інтересів визначеного Законом України «Про запобігання корупції» - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 25 листопада 2016 року.

Суддя С.В. Борзаниця