Справа № 815/5688/16
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5688/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд зобов'язати відповідача здійснити необхідні дії для відшкодування позивачу за вкладом в ПАТ «Златобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а саме: затвердити зміни (доповнення) до Загального реєстру відшкодувань вкладникам ПАТ «Златобанк» із включенням даних ОСОБА_1 як вкладника ПАТ «Златобанк», який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, передати до банку-агенту АТ «Ощабанк» інформацію про позивача як вкладника ПАТ «Златобанк» та перерахувати до банку-агенту АТ «Ощадбанк» гарантовану суму відшкодування, необхідну для виплати коштів позивачу за рахунок Фонду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07.09.2015 р. у справі № 815/4367/15, яка набрала законної сили, задоволено його позов та зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича включити дані ОСОБА_1 до повного переліку вкладників ПАТ «Златобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Златобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. При цьому позивач зазначає, що судовими рішеннями, що набрали законної сили, підтверджено право позивача на відшкодування коштів за вкладом, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» здійснено всі необхідні дії, однак Фонд гарантування вкладів фізичних осіб ухиляється від свого основного обов'язку та не здійснює відшкодування коштів вкладнику банку у встановленому порядку.

До суду з'явився представник позивача, який позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що 05.12.2014 р. між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством «Златобанк» було укладено Угоду про приєднання до Публічної пропозиції про банківське обслуговування фізичних осіб (Договір банківського вкладу) № 076094 на суму 11000,00 доларів США на користь третьої особи ОСОБА_1 строком до 05.06.2015 р.

Відповідно до постанови Правління НБУ № 310 від 12.05.2015 р. «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Златобанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення №99 від 13.05.2015р. «Про початок процедури ліквідації АБ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АБ «Златобанк», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АБ «Златобанк» та призначено уповноваженою особою на ліквідацію АБ «Златобанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славінського Валерія Івановича строком на 1 рік з 18 год. 00 хв. 13 травня 2015 р. до 12 травня 2016 р. включно.

19 травня 2015 р. на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб опубліковано оголошення про те, що у зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення № 99 від 13.05.2015 р. «Про початок процедури ліквідації акціонерного товариства «Златобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», із змінами внесеними згідно із рішенням виконавчої дирекції Фонду № 100 від 18.05.2015р., Фонд з 20.05.2015 року розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку. Для отримання коштів вкладники акціонерного товариства «Златобанк» з 20.05.2015 року до 01.07.2015 року включно можуть звертатись до установ банку-агента Фонду АТ «Ощадбанк».

27 травня 2015 р. позивач, усно звернувся до відділення АТ «Ощадбанк», яке знаходиться за адресою м. Одеса, вул. Базарна, 17 з проханням виплатити йому гарантовану суму відшкодування вкладникам ПАТ «Златобанк», на що отримав відмову, яка була мотивована відсутністю останнього в реєстрі вкладників в ПАТ «Златобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивачем на адресу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича направлено заяву про задоволення вимог кредитора, датовану 29.05.2015 р., а до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - заяву від 29.05.2015 р. щодо виплатити йому гарантованої суми відшкодування за вкладом, що розміщений в АТ «Златобанк». 24 липня 2015 р. позивачем повторно направлено лист до адресу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича з проханням включити його до переліку вкладників АТ «Златобанк», виплатити гарантовану Фондом суму коштів, проте відповіді не отримано, у зв'язку із чим позивач звернувся за судовим захистом.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07.09.2016 р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково: уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича зобов'язано включити дані ОСОБА_1 до переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Златобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню; подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Златобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Вищезазначена постанова Одеського окружного адміністративного суду залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2016 р. та згідно з ч.3 ст.254 КАС України набрала законної сили.

Листом від 22.07.2016 р. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Златобанк» Славінський Валерій Іванович повідомив представника позивача, що 21.03.2016 р. ним було подано до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб документи щодо включення ОСОБА_1 до Переліку вкладників АТ «Златобанк», що мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду та зняття обмежень за виплатами.

28 липня 2016 р. представником позивача було направлено лист на ім'я Директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Ворушиліна Костянтина Миколайовича з проханням здійснити всі необхідні дії для виплати коштів позивачу, як вкладнику АТ «Златобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У відповідь листом від 05.09.2016 р. повідомлено, що питання повернення коштів за вкладом позивача буде вирішено після проведення перевірки.

На запит представника позивача від 04.10.2016 р. щодо зазначеної перевірки листом від 12.10.2016 р. по суті відповіді надано не було, проте в листі містилося посилання на Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 826 від 26.05.2016 р.

05 серпня 2016 р. представником позивача було направлено адвокатський запит до АТ «Ощадбанк» щодо підтвердження факту перерахування коштів від Фонду для відшкодування позивачеві коштів за вкладом в АТ «Златобанк».

У відповідь повідомлено, що ОСОБА_1 не зазначений в Загальному реєстрі вкладників АТ «Златобанк» та гарантована сума відшкодування не перерахована.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб допущено неправомірну бездіяльність, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 3 Закону України № 4452-VI від 23.02.2012 року «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з подальшими змінами, проблемний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії проблемних у порядку, передбаченому Законом України «Про банки і банківську діяльність» і нормативно-правовими актами Національного банку України; неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України «Про банки і банківську діяльність».

За цим Законом система гарантування вкладів фізичних осіб, це сукупність відносин, що регулюються цим Законом, суб'єктами яких є Фонд, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, банки та вкладники стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Ліквідація банківської установи є спеціальною санкцією, заходом впливу, застосовуваної Національним банком України до комерційних банків - порушників банківського законодавства.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Частина 5 цієї статті передбачає, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Крім того, відповідно до ст. 41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» держава в особі Міністерства фінансів України або в особі банку, у якому держава володіє часткою понад 75 відсотків (крім санаційного банку) (далі - державний банк), має право брати участь у виведенні з ринку неплатоспроможного банку, що відповідає критеріям, визначеним Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України.

Виведення неплатоспроможного банку з ринку за участі держави здійснюється за рахунок коштів державного бюджету та/або за рахунок коштів державного банку.

Рішення про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку приймає Кабінет Міністрів України у визначеному ним порядку за пропозицією Національного банку України, у якій зазначається мінімальний необхідний обсяг участі держави в капіталізації неплатоспроможного банку, розрахований на основі відповідного висновку незалежного аудитора.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єктом владних повноважень відповідно до п.7 ч.1 ст.3 КАС України є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України визначено, що до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Виходячи з наведеного, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Аналогічна правова позиція викладена в п.25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013 р. «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», в якому зазначено що оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно 3акону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначені повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а саме Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: 1) здійснює повноваження органів управління банку; 2) приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; 4) вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; 5) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 6) заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх; 7) передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, що підлягають обов'язковому зберіганню; 8) здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону; 9) здійснює відчуження активів та/або зобов'язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом; 10) повертає ініціатору переказу кошти, що надійшли на кореспондентський рахунок банку для зарахування на поточні рахунки клієнтів банку або для виплати переказів протягом процедури ліквідації до дня відкриття банком накопичувального рахунка в Національному банку України (крім коштів, призначенням платежу за якими є погашення зобов'язань перед банком).

Фонд може здійснювати інші повноваження, що є необхідні для завершення процедури ліквідації банку.

Усі або частина повноважень Фонду, визначені цим Законом, можуть бути делеговані одній або кільком уповноваженим особам Фонду. У разі делегування повноважень кільком уповноваженим особам Фонд чітко визначає межі повноважень кожної з них. Здійснення повноважень органів управління банку може бути делеговано тільки одній уповноваженій особі.

Фонд має право залучати до своєї роботи інших осіб, оплата праці яких здійснюється за рахунок банку, що ліквідується, у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду.

Фонд має право здійснювати реструктуризацію кредитної заборгованості на строк, що не перевищує строк ліквідації банку.

Статтею 49 3акону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено перелік заходів з підготовки задоволення вимог кредиторів. Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. 3. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів Фонд сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду.

Фонд зобов'язаний у 60-денний строк з дня початку процедури ліквідації банку надіслати повідомлення всім клієнтам, які користуються послугами відповідального зберігання, про необхідність вилучити свої цінності протягом одного місяця з дня повідомлення. Матеріальні цінності, що перебували на відповідальному зберіганні банку і не були вилучені власниками в зазначений у повідомленні строк, вважаються фондами, на які не можуть претендувати кредитори банку. Такі цінності переходять у розпорядження Фонду для повернення законним власникам.

Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Таким чином, оскільки вимоги Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» суперечать вимогам Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ці закони є спеціальними нормативно-правовими актами по відношенню до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», останні у повній мірі встановлюють процедуру ліквідації банків Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, а не через процедуру банкрутства, тому спори цієї категорії підвідомчі саме адміністративним, а не господарським судам.

Частиною 2 статті 1 Господарського процесуального кодексу встановлена можливість звернення до господарського суду фізичної особи, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, лише у випадках передбачених законодавчими актами України, а саме по корпоративним спорам та справам про банкрутство.

Предметом цієї справи є вимоги про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вчинити певні дії і позивач не заявляє позовних вимог до банку та не заявляє будь-яких вимог щодо банкрутства банку, який у таких спорах є стороною.

В зазначених правовідносинах спір виник між фізичною особою та Фондом (юридичною особою публічного права, яка виконує делеговані повноваження), а тому за своєї суттю він є публічно-правовим.

Таким чином, суд вважає, що враховуючи предмет позову, суб'єктний склад учасників спору та вимоги Законів України «Про банки і банківську діяльність» та «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зазначений спір є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного, суд на підставі абз.2 ч.1 244-2 КАС України вважає за можливе відступити від правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.02.2016 р. справа № 826/2043/15 та розглянути даний спір за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з ч.8 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» керівними органами Фонду є адміністративна рада та виконавча дирекція.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Судом встановлено, що на офіційному веб-сайті Фонду 20.04.2015 р. розміщено оголошення про те, що з 21.04.2015 р. ПАТ «Златобанк» починає виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився до 14.02.2015 р. включно та за договорами банківського рахунку;

28.04.2015 р. про те, що з 29.04.2015 р. ПАТ «Златобанк» здійснює виплати вкладникам за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився до 15 квітня 2015 р. включно, а також продовжуються виплати коштів вкладникам за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився раніше, та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки);

19.05.2015 р. про те, що у зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування фізичних осіб рішення № 99 від 13.05.2015 р. «Про початок процедури ліквідації АТ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», із змінами внесеними згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду № 100 від 18.05.2015 р., Фонд розпочинає виплати коштів вкладів даного банку з 20.05.2015 р. до 01.07.2015 р.;

21.07.2015 р. про те, що у зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення № 153 від 09.07.2015 р., Фонд здійснює виплати гарантованої суми відшкодування відповідно до Реєстру переказів вкладникам, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду з 21.07.2015 р. до 31.08.2015 р. включно.

Поряд із тим, 01.09.2015 р. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив вкладників ПАТ «Златобанк» про відшкодування коштів вкладникам ПАТ «Златобанк», які не звернулися до банку-агента Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в період з 21.07.2015 р. до 31.08.2015 р. здійснюватимуться за результатами розгляду індивідуальних письмових звернень до Фонду.

Крім того, судом встановлено, що у переданому уповноваженою особою Переліку вкладників інформація про позивача відсутня, у зв'язку з чим дані про позивача не могли бути враховані при складанні та затвердженні Загального реєстру Фондом гарантування.

Відповідно до п. 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях. Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Отже процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

При цьому Уповноважена особа може надавати Фонду протягом процедури ліквідації додаткову інформацію про вкладників, зокрема щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

З огляду на матеріали справи, в березні 2016 р. Уповноважена особа Фонду Славінський В.І. включив ОСОБА_1 до переліку вкладників АТ «Златобанк» та подав відповідну додаткову інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, виконавши таким чином постанову Одеського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2015 р. № 815/4367/15.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 11.08.2016 р. № 1484 затверджено зміни та доповнення до загального Реєстру вкладників ПАТ «Златобанк» та включено деяких вкладників до реєстру для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування, проте ОСОБА_1 до вказаного переліку включено не було.

Згідно з п.п. 8, 9 Положення № 14 виплата сум відшкодування спадкоємцям здійснюється за результатами розгляду їх індивідуальних звернень.

Виплата сум відшкодування особам, які внаслідок їх неявки або з інших причин (вкладники, реквізити яких у Загальному реєстрі відмінні від реквізитів їх документів тощо) не одержали кошти протягом строку виплат за частиною Загального реєстру, здійснюється за Реєстрами переказів, сформованими за результатами розгляду індивідуальних звернень до Фонду.

Розрахунок суми відшкодування, що сплачується спадкоємцям вкладника, здійснюється в межах суми відшкодування, що належала цьому вкладнику.

Для отримання коштів за результатами розгляду індивідуального звернення до Фонду вкладник або інша особа (представник, спадкоємець тощо) звертається до Фонду із заявою про виплату гарантованої суми відшкодування. Рекомендована форма заяви наведена в додатку 6 до цього Положення.

До заяви додаються: копія паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, - з інформацією про прізвище, ім'я, по батькові, серію, номер, найменування або код органу, що видав документ, дату видачі; копія документа, виданого контролюючим органом, що засвідчує реєстрацію особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, або копія сторінки паспорта, у якому контролюючим органом зроблено відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Заяви про виплату гарантованої суми відшкодування розглядаються у строк, що не перевищує трьох місяців.

З огляду на матеріали справи, позивач надіслав на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заяву від 29.05.2015р., рекомендована форма якої наведена в додатку 6 до Положення № 14, додавши при цьому копії документів, перелік яких наведено в п.9 Положення № 14. Зазначену заяву отримано відповідачем 05.06.2016р. (а.с. 36-37).

Відповідно до розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 р. (далі - Положення № 14), Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду. Фонд складає зміни та доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та доповнень до Переліку, прийнятих Фондом.

Статтею 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).

Відповідно до п.п.4, 6, 7 розділу ІІІ Положення № 14 на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Виплати здійснюються через банки-агенти на підставі укладених з ними договорів. Після закінчення виплат банком-агентом відшкодувань за частиною Загального реєстру та надання звіту про виплати виконавча дирекція Фонду приймає рішення про подальші виплати вкладникам.

19 травня 2015 р. на офіційному веб-сайті Фонду розміщено інформацію, що у зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення № 99 від 13.05.2015р. «Про початок процедури ліквідації АТ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» із змінами внесеними згідно із рішенням виконавчої дирекції Фонду № 100 від 18.05.2015 р., Фонд з 20.05.2015 р. розпочинає виплати коштів вкладникам банку. Для отримання коштів вкладники АТ «Златобанк» з 20.05.2015р. до 01.07.2015р. включно можуть звернутися до установ банку-агента Фонду АТ «Ощадбанк».

Вирішуючи спір, суд враховує, що при складанні Загального реєстру, Фонд використовує виключно інформацію, що наявна у переданому Уповноваженою особою Фонду Переліку вкладників. Законодавство не уповноважує Фонд враховувати під час складання Загального реєстру інші документи, окрім Переліку вкладників.

При цьому безпідставність висновку Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича щодо нікчемності правочину між позивачем та АТ «Златобанк» встановлено постановою Одеського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2015 року у справі № 815/4367/15, яка набрала законної сили. У зв'язку із цим суд вважає посилання Фонду в листі від 12.10.2016 р. № 27/41184/16 на порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення в аспекті відповідної перевірки вкрай необґрунтованими та такими, що порушують принцип верховенства права.

Так, одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі "Брумареску проти Румунії" [ВП], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Крім того, Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).

Крім того, спосіб, в який Фонд розглянув заяву представник позивача, свідчить про відсутність адекватної відповіді на його доречні та важливі аргументи та доводи стосовно необхідності вжиття відповідних заходів щодо відшкодування коштів за рахунок Фонду, порушення встановленої процедури тощо.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції "майном" визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні "законне сподівання" на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі "Стретч проти Сполученого Королівства" (пункт 32)).

З точки зору принципу забезпечення довіри, право на відшкодування має забезпечуватися не через оцінку його сутності, а через оцінку засобів захисту цього права. Відсутність можливості реалізувати це право у межах, встановлених законом, свідчить про те, що Фондом в даному випадку запроваджувалася недобросовісна практика, яка надає ілюзорності створеному державою правовому інституту, який покликаний захисти права і законні інтереси вкладників банків.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

На думку суду, суб'єктом владних повноважень також порушено принцип захисту обґрунтованих сподівань (reasonable expectations), який тісно пов'язаний із принципом юридичної визначеності (legal certainty) і є невід'ємним елементом принципу правової держави та верховенства права. Як зазначено у справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Як зазначив Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія названого принципу пов'язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява N 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява N 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер'їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст. 7 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст. 3 Конституції України та ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб'єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

На виконання вищезазначеної постанови від 9 вересня 2015 р. № 815/4367/15 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» подано до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, який має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, однак відповідачем у встановленому порядку не включено ОСОБА_1 до Переліку вкладників АТ «Златобанк», так само як і не вжито всіх заходів щодо відшкодування позивачу коштів як вкладнику ПАТ «Златобанк», що суд оцінює як неправомірну бездіяльність.

Так, за своєю правовою природою бездіяльність - це як пасивна форма поведінки особи, що полягає у не вчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах; так і характеризується свідомим і вольовим актом поведінки особи.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про допущення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб бездіяльності щодо незатвердження змін до Загального реєстру відшкодувань вкладникам ПАТ «Златобанк» із включенням даних ОСОБА_1 як вкладника ПАТ «Златобанк», який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, непередання до банку-агенту АТ «Ощабанк» інформації про позивача як вкладника ПАТ «Златобанк» та неперерахування до банку-агенту АТ «Ощадбанк» гарантованої суми відшкодування, необхідної для виплати коштів позивачу за рахунок Фонду.

Постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні суд приймає у справах, де відповідач допустив неправомірну бездіяльність за умови обов'язку вчинити певну дію. Отже суд приходить до висновку про те, що заявлені в даному адміністративному позові позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі.

На підставі положень ч.2,3 ст.162 КАС України суд вважає за необхідне винести постанову, яка б гарантувала дотримання та захист прав, свобод, інтересів особи, яка звернулась за судовим захистом.

Керуючись ст.ст. 128, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити необхідні дії для відшкодування ОСОБА_1 коштів за вкладом в ПАТ «Златобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а саме: затвердити зміни (доповнення) до Загального реєстру відшкодувань вкладникам ПАТ «Златобанк» із включенням даних ОСОБА_1 як вкладника ПАТ «Златобанк», який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, передати до банку-агенту АТ «Ощабанк» інформацію про ОСОБА_1 як вкладника ПАТ «Златобанк» та перерахувати до банку-агенту АТ «Ощадбанк» гарантовану суму відшкодування, необхідну для виплати коштів ОСОБА_1 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя І.В. Завальнюк