Справа № 826/25826/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11 листопада 2016 року 14 год. 40 хв. № 826/25826/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Інститут розвитку передових технологій» до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, треті особи: державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та Міністерство юстиції України, про визнання незаконними дій та скасування запису.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, з урахуванням усунення виявлених недоліків, надійшов позов приватного акціонерного товариства «Інститут розвитку передових технологій» (далі - позивач, ПАТ «Інститут розвитку передових технологій») до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач), третя особа: державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (далі - третя особа-1, ДП «Інформаційний центр»), про:

- визнання незаконними дій відповідача щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі - ЄДР) реєстраційного запису №2002369 від 16 вересня 2015 року про рішення засновників про припинення ДП «Інформаційний центр» (далі - оскаржуваний запис);

- скасування оскаржуваного запису.

В обґрунтування позову зазначено, що на час вчинення оскаржуваного запису відповідачу не було надано належним чином погоджене з Кабінетом Міністрів України рішення Міністерства юстиції України про припинення ДП «Інформаційний центр», що призвело до порушення законних прав та інтересів позивача, а саме, стало неможливим стягнути заборгованість з третьої особи у загальному розмірі 3543578,30 грн. згідно рішень господарських судів за оренду приміщень позивача.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У подальшому, відповідними ухвалами суду відмовлено у задоволенні клопотань представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову у справі, а також про зупинення провадження у справі.

Крім того, у відповідному судовому засіданні суд протокольною ухвалою допустив Міністерство юстиції України (далі - третя особа-2, Мін'юст) до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Під час переходу до розгляду справи по суті представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та наданих на його обґрунтування доказах, а представник відповідача не визнав позов та разом з третьою особою-1 просили відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Представник третьої особи-2 у відповідне судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа-2 повідомлена належним чином, заява про розгляд справи за відсутності її представника до суду не надійшла.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2015 року державним реєстратором відповідача до ЄДР внесено оскаржуваний запис про рішення засновників щодо припинення ДП «Інформаційний центр».

Згідно з реєстраційною справою №1-074-002369-20 для проведення реєстраційної дії «Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації» юридична особа ДП «Інформаційний центр» надала наступні документи: 1) оригінал рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи; 2) документ, що засвідчує повноваження уповноваженої особи (оригінал).

В якості рішення засновників державному реєстратору пред'явлено наказ Мін'юсту «Про ліквідацію державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції від 11 вересня 2015 року №258/7, підписаний Першим заступником Міністра Н. Севостьяновою, та додаток до наказу, яким визначено склад комісії з ліквідації державного підприємства.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15 травня 2003 року №755-IV (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням державного органу, прийнятим у випадках, передбачених законом.

Для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення щодо припинення юридичної особи заявник повинен подати (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстраторові оригінал або нотаріально засвідчену копію рішення засновників (учасників) або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи.

У випадках, встановлених законом, крім документів, що передбачені частиною першою цієї статті, додатково подається документ, який підтверджує одержання згоди відповідних державних органів на припинення юридичної особи.

Державному реєстратору забороняється вимагати додаткові документи для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи, якщо вони не передбачені частинами першою та другою цієї статті.

Якщо документи подаються іншим представником юридичної особи, державному реєстратору пред'являється паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця та додатково подається примірник оригіналу (ксерокопія, нотаріально засвідчена копія) документа, що засвідчує повноваження такого представника.

Як встановлено постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 березня 2016 року у справі №826/25845/15 за позовом ПАТ «Інститут розвитку передових технологій» до Мін'юсту, третя особа: ДП «Інформаційний центр», про визнання протиправним та скасування наказу, наказ Мін'юсту від 11 вересня 2015 №258/7 є таким, що прийнятий в межах повноважень Міністерства та не потребує погодження у Кабінету Міністрів України, тобто є правомірним. Рішення суду набрало законної сили 26 травня 2016 року. В мотивувальній частині рішення суду надано висновок щодо тверджень позивача - ПАТ «Інститут розвитку передових технологій» з приводу компетенції відповідача - Мін'юсту та щодо стратегічного значення третьої особи - ДП «Інформаційний центр» для економіки та безпеки держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин доводи позивача щодо повноважень Мін'юсту та належність ДП «Інформаційний центр» до об'єктів державної власності, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави не потребують додаткового доказування та визнаються судом необґрунтованими.

Враховуючи правомірність наказу Мін'юсту від 11 вересня 2015 року №258/7, суд приходить до висновку, що при прийнятті документів для вчинення внесення до ЄДР запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженим ними органом щодо припинення юридичної особи державний реєстратор не мав права вимагати інших документів, крім поданих.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено обов'язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач при вчиненні оскаржуваної реєстраційної дії діяв в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», тобто правомірно, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Разом з тим, суд вказує на обрання позивачем невірного способу захисту свого права на отримання визнаної господарськими судами заборгованості за орендну плату ДП «Інформаційний центр».

Так, згідно ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, встановлено порядок звернення стягнення на майно у разі злиття, приєднання, поділу, виділу, перетворення та ліквідації боржника - юридичної особи.

У разі злиття, приєднання, поділу, виділу, перетворення боржника - юридичної особи стягнення за виконавчими документами звертається на кошти та інше майно тієї юридичної особи, на яку відповідно до закону покладено відповідальність за зобов'язаннями боржника - юридичної особи.

У разі ліквідації боржника - юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку.

Ліквідація юридичної особи - боржника та задоволення вимог кредиторів встановлено статтями 111, 112 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 29 жовтня 2015 року направлено заяву про визнання вимог кредитора на адресу ліквідатора ДП «Інформаційний центр», отже оспорювані права позивача щодо визнання його кредитором та/або задоволення вимог кредитора має вирішуватися за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України.

Фактів порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача в сфері публічних правовідносин судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

На підставі вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов приватного акціонерного товариства «Інститут розвитку передових технологій» до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, треті особи: державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та Міністерство юстиції України, про визнання незаконними дій та скасування запису є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Інститут розвитку передових технологій».

Копії постанови направити сторонам та третім особам (вручити їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин