Справа № 751/9781/16-а
Суддя: Маслюк Н. В.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№751/9781/16-а
Провадження №2-а/751/385/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Маслюк Н.В.,

при секретарях Грищенко Н.С., Дасюк Н.В.

за участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, представників відповідача Золотаринець В.М., Євдокименка А.В., Приходько О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернігівської митниці ДФС України про визнання протиправною та скасування постанови від 30.09.2016 року по справі про порушення митних правил, винесену в.о. начальника Супроненко В.М. про притягнення до відповідальності за ст.485 Митного кодексу України, закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення..

Заявлені вимоги мотивує тим, що 30.09.2016 року винесено постанову, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів в розмірі 431 829,63 грн. Вважає, що постанова про притягнення до відповідальності підлягає скасуванню, оскільки провадження та розгляд справи були проведені не об'єктивно. Зазначає, що протокол про порушення митних правил складений з порушенням норм закону: в ньому не зазначено місце та час вчинених ОСОБА_1 дій, не вказано яких саме дій, а також не зазначено де, коли та як ОСОБА_1 використав транспортний засіб особистого користування стосовно якого надано пільги. Також відсутні у протоколі й відомості про свідків порушення, а тому він не є належним доказом по справі. Зазначає, що суб'єкт владних повноважень повинен діяти в межах закону, але результатом протиправної поведінки є протокол опитування та фото знімки, які долученого до матеріалів адміністративної справи.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, наполягали на його задоволенні. Позивач зазначив, що ніякого правопорушення не вчиняв, раніше дані пояснення були отримані від нього під тиском, автомобіль він нікому не передавав, ніякої довіреності нікому не надавав. Він залишив автомобіль біля подвір'я своєї знайомої за адресою вул.Червона, 23 у м.Чернігові, весь час зазначений транспортний засіб перебував за вказаною адресою, ніхто ним не користувався, ключі та документи на автомобіль знаходяться у нього.

Представники відповідача в судовому засіданні проти заявленого позову заперечували, просили відмовити в повному обсязі у відповідності до письмових заперечень, які долучено до матеріалів справи (а.с.34-41).

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.544 Митного кодексу України серед основних завдань, покладених на органи доходів і зборів, є забезпечення правильного застосування, неухильного дотримання та запобігання невиконанню вимог законодавства України з питань державної митної справи, забезпечення виконання зобов'язань, передбачених міжнародними договорами України з питань державної митної справи, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил на всій території України.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства.

Питання тимчасового ввезення транспортних засобів врегульовано Конвенцією про тимчасове ввезення та Додатками до неї , ратифікованої Законом України від 24.03.2004 №1661-ІУ.

Відповідно до ст.1 Конвенції кожна із Договірних Сторін зобов'язується надавати згоду на тимчасове ввезення товарів (у тому числі транспортних засобів), зазначених у Додатках до цієї Конвенції.

Відповідно до п "с" ч.1 ст. 1 Глави І Додатку "С" Конвенції "приватне використання" транспортних засобів означає перевезення особою виключно для особистих потреб, за винятком будь-якого комерційного використання.

Статтею 5 Глави III Додатку "С" передбачено, що транспортні засоби для приватного використання повинні бути зареєстрованими на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і ввозитись та використовуватись особами, які постійно проживають на такій території.

На національному рівні питання тимчасового ввезення врегульовано ст.380 МК України, відповідно до якої дозволяється тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів для особистого користування на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу.

При цьому, ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб, не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані, а також відчужені чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 липня 2016 року т.в.о. заступника управління боротьби з митними правопорушеннями - начальником відділу протидії митним правопорушенням Чернігівської митниці ДФС Койстрик Ю.В. відносно громадянина республіки Білорусь ОСОБА_1 складений протокол про порушення митних правил № 0329/10200/16 за ознаками ст. 485 Митного кодексу України, а саме: ОСОБА_1 порушив встановлені Митним кодексом умови тимчасового ввезення на митну територію України вищезазначеного транспортного засобу особистого користування, використав транспортний засіб особистого користування, стосовно якого надані пільги по сплаті митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку із якими було надані такі пільги та не виконав обов'язок із сплати митних платежів (а.с.47зв-49).

На підставі зазначеного протоколу, 30 вересня 2016 року Чернігівською митницею ДФС була прийнята постанова в справі про порушення митних правил № 0329/10200/16, якою на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, тобто 431 829,63 грн (а.с.43-45).

Стаття 485 МК України визначає правопорушенням дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Зі змісту ст.485 Митого кодексу України випливає, що склад вказаного порушення обумовлює наявність в діях декларанта особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу.

Положеннями ст.486 МК України, визначено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

У відповідності до ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, 29.06.2016 року Чернігівською митницею ДФС отримано лист Чернігівського прикордонного загону від 24.06.2016 року № 51/1043 (а.с.52зв), з метою припинення можливої протиправної діяльності останній інформує, що оперативно-розшуковим відділом отримана інформація щодо транспортного засобу марки «Nissan Primera », реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, який був ввезений на територію України в митному режимі «Тимчасове ввезення» 22.08.2015 року громадянином республіки Білорусь ОСОБА_1 та на даний час переміщується по м.Чернігову.

Під час перевірки було встановлено, що 18.08.2015 року через зону діяльності Волинської митниці ДФС гр. України ОСОБА_8, м. Чернігів, вул. Жабинського 3/14 було ввезено на територію України в митному режимі «Транзит» транспортний засіб марки «Nissan Primera », реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1.

22.08.2015 о 01 год. 06 хв. гр. ОСОБА_8 вивіз даний автомобіль за межі митної території України, через пункт пропуску «Славутич-Комарин» Чернігівської митниці ДФС.

22.08.2015 о 01 год. 36 хв. громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_1, через пункт пропуску «Славутич-Комарин» Чернігівської митниці ДФС, ввезено на митну територію України, з метою особистого користування в митному режимі «тимчасового ввезення строком до 1 року», автомобіль марки «Nissan Primera», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1 (а.с.53-54).

Згідно з витягом з автоматизованої бази даних ДПС України «Гарт-ІП», гр. ОСОБА_1 21.08.2015 о 23 год. 16 хв. потрапив в Україну через митний пост «Нові Яриловичі» в якості пішохода, а 22.08.2015 о 01 год. 11 хв. покинув територію України через пункт пропуску «Славутич» на автомобілі марки «Nissan Primera », реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_1 разом з гр. ОСОБА_8 та о 01 год. 21 хв. 22.08.2015 в'їхав через пункт пропуску «Славутич» на зазначеному транспортному засобі разом з гр. ОСОБА_8 того ж дня, о 03 год. 28 хв. 22.08.2015 покинув Україну через митний пост «Нові Яриловичі» в якості пішохода.

У ході перевірки було направлено запит Чернігівської митниці ДФС від 30.06.2016 №2495/25-70-20-050 до Вітебської митниці Республіки Білорусь щодо проведення опитування гр. ОСОБА_1 Працівникам Вітебської митниці вдалося відібрати письмові пояснення у гр. ОСОБА_1, який під час опитування, повідомив, що транспортний засіб марки «Nissan Primera», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1 було ввезено ним в Україну в митному режимі «тимчасового ввезення строком до 1 року» з метою особистого користування; транспортний засіб було ввезено в Україну на підставі генерального доручення, оформленого його знайомим ОСОБА_8, громадянином Литви; він не є працівником жодного підприємства, зареєстрованого в Литві; жодних інтересів іноземних підприємств в Україні не представляє; 22.08.2015 транспортний засіб передав своєму знайомому Дмитру за генеральним дорученням на території України; транспортний засіб залишив в Україні своєму другу для тимчасової експлуатації на його розсуд (а.с.56зв-57).

Під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, позивач вказав, що дана інформація була отримана від нього в результаті психологічного тиску на нього з боку працівників Вітебської митниці. Так, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 22.08.2015 року він залишив автомобіль у дворі своєї знайомої ОСОБА_11, весь цей час зазначений транспортний засіб перебував за вказаною адресою, ніхто ним не користувався. Згодом ОСОБА_1 перегнав автомобіль за іншою адресою, яку повідомити відмовився, пославшись на ст. 63 Конституції України.

Також, в судовому засіданні позивач підтвердив пояснення, надані ним під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, та вказав, що автомобіль він нікому не передавав, ніякої довіреності нікому не надавав. Він залишив автомобіль біля подвір'я своєї знайомої за адресою, весь час зазначений транспортний засіб перебував за вказаною адресою, ніхто ним не користувався, ключі та документи на автомобіль знаходяться у нього.

Крім того, згідно витягу з Єдиного реєстру довіреностей відсутні відомості щодо надання ОСОБА_1 довіреності будь-якій особі (а.с.75).

Також, відповідно до повідомлення Вітебської митниці від 05.09.2016 року (а.с.82) угоди купівлі-продажу, дарування та інші угоди за участю громадянина республіки Білорусь ОСОБА_1 не посвідчувались, психологічний тиск при відібранні пояснень зі сторони співробітника Вітебської митниці не здійснювався.

Отже, доказів того, що позивач надав дозвіл іншій особі на користування автомобілем відповідачем не надано.

Під протиправними діями, митний орган визначив, використання ввезеного в режимі «тимчасового ввезення на строк до одного року», автомобіля марки «Nissan Primera», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, в інших цілях ніж ті, у звязку з якими було надано такі пільги.

Проте, залишення позивачем автомобіля на території України та власне виїзд за межі України без нього, не можна розцінювати як умисні дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Також не надано доказів, що позивачем ввезено автомобіль в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» не для особистого використання. Так, відповідно до копії паспорта ОСОБА_1 вбачається, що останній з досить частою періодичністю в'їжджає та виїжджає з України (а.с.76).

Крім того, під час судового засідання представник позивача вказував на те, що громадянином ОСОБА_1 повідомлялись органи Чернігівської митниці про те, що даний транспортний засіб знаходиться в ремонті. Факт даного повідомлення не заперечували представники відповідача.

Таким чином, вирішуючи питання про притягненням позивача до відповідальності за порушення вимог ст. 485 МК України відповідач керувався виключно припущеннями, оскільки не зміг надати суду переконливих доказів порушення вимог митних правил за вказаною статтею.

Відповідно до вимог ст.531 МК України, підставами для скасування або зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення тих митних правил, які ставляться в вину правопорушнику.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішень суб'єктів владних повноважень чи окремих його положень і про скасування або визнання не чинними рішень. Крім того, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що постанова в справі про порушення митних правил №0329/10200/16 від 30.09.2016 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України - не відповідає вимогам закону. Постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявності у позивача мети на ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу, а тому є необґрунтованою, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови підлягають задоволенню.

Щодо вимог про закриття провадження у справі, то суд вважає, що ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки повноваженнями щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України, як і закриття провадження у такій адміністративній справі, наділений виключно державний орган - орган доходів і зборів (ч.1 ст.522 МК України), а суд лише перевіряє законність і обгрунтованість спірного рішення, а не приймає рішення замість нього, що повністю узгоджується з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року.

На підставі наведеного, керуючись ст. 3, 11, 17, 69-71, 158-163, 171-286 КАС України, ст.ст. 4, 380, 458, 485, 486, 489, 523-527, 529-531 МК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову в.о. начальника Чернігівської митниці ДФС України Супроненка В. М. в справі про порушення митних правил від 30 вересня 2016 року №0329/10200/16 про притягнення громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Новозаводського

районного суду м. Чернігова Н.В. Маслюк