Справа № 2а/1770/2677/2012
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 листопада 2016 р.Р і в н е 2а/1770/2677/2012

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. за участю секретаря судового засідання Єрмошкіна Л.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2

відповідача: представник ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_4 об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 селищна рада Рівненської області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення , -
В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_5 селищна рада Рівненської області, про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 30.04.2012 №, яким позивачу визначено податкове зобовязання за платежем "Орендна плата з фізичних осіб" на суму 106530,89 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до змісту ч.1 ст.2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються, зокрема, і ЦК України, тому укладені між позивачем і селищною радою договори оренди є за своєю суттю цивільно-правовими договорами, а тому стверджував, що доки залишаються діючими і незміненими визначені ще до набрання чинності ПК України цими договорами умови виконання позивачем зобовязань по сплаті орендної плати, то відповідно до норм ст.526, ч.1 ст.530 та ст.629 ЦК України позивач має право і повинен сплачувати орендну плату відповідно до умов цих договорів оренди землі і податковий орган не вправі при визначенні зобовязання зі сплати орендної плати не враховувати такі умови. При цьому, позивач зазначив, що за умовами укладених із третьою особою договорів оренди землі обовязок зі сплати позивачем орендної плати розпочинається з дня використання орендованих земельних ділянок за їх цільовим призначенням, тобто, як стверджував позивач, із дня відкриття ринку та (або) його обслуговування, обслуговування торгівельних місць та (або) осіб, які здійснюватимуть на орендованій земельній ділянці торгівлю, але не пізніше шести місяців починаючи з місяця, в якому здійснено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки відповідно до закону. Як зазначив позивач, оскільки земельна ділянка, що по вул. Центральній в смт. Зарічне, була передана позивачем у суборенду Товариству з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_5 ринок", а договір суборенди було зареєстровано у серпні 2011 року, то з початком у жовтні 2011 року обслуговування Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_5 ринок" розміщених на цій земельній ділянці торгівельних місць позивач розпочав, як він стверджував, у відповідності з умовами договору оренди сплачувати орендну плату. Так само, враховуючи те, що договір оренди земельної ділянки по вул. Партизанській у смт. Зарічне було зареєстровано 29.12.2011, то згідно умов відповідного договору оренди позивач був зобовязаний сплачувати оренду плату не пізніше шести місяців починаючи з місяця, в якому здійснено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, тобто, як переконаний позивач, з 30.06.2012. Вважаючи висновки податкового органу стосовно зобовязання позивача вносити оренду плату у відповідності до положень ПК України, а не умов укладених договорів оренди земельних ділянок, необгрунтованими, позивач стверджував, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним, тому просив суд позов задовольнити.

Відповідач проти позовних вимог заперечував, у письмових запереченнях проти позову представник відповідача зазначив, що податкове зобовязання позивача з орендної плати в загальній сумі 106530,89 грн. визначене податковим органом на підставі укладених 16.02.2010 між ОСОБА_5 селищною радою і позивачем договору оренди земельної ділянки по вулиці Центральна в смт.Зарічне Рівненської області, який був зареєстрований 05.07.2011, та договору оренди земельної ділянки по вулиці Партизанська, 12 в смт.Зарічне Рівненської області, зареєстрованого 29.12.2011. При цьому представник відповідача вказував, що розмір та умови оплати, вказані у договорі оренди, не можуть суперечити діючому на час укладення договору законодавству і що відносини оподаткування не можуть регулюватися на засадах угоди між учасниками, не передбачають укладання договорів стосовно виконання податкового обовязку, а тому, на думку представника відповідача, ці відносини регулюються виключно засобами владних приписів з боку держави і не можуть допускати засобів диспозитивності. Також, представник відповідача пояснював, що хоча розмір орендної плати за землю є умовою договору оренди, разом з тим, справляння плати за землю є сферою регулювання податкового законодавства і не може залежати від умов договору. З цих підстав просив суд відмовити повністю у задоволенні позовних вимог (а.с.68-69).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 26.09.2012, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2013, позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 30.04.2012 №.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.11.2015 касаційну скаргу ОСОБА_4 міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби задоволено частково. Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 26.09.2012 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2013 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

До початку нового розгляду справи у суді представником відповідача у судовому засіданні заявлено клопотання про заміну відповідача - ОСОБА_4 міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби правонаступником - ОСОБА_4 обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненській області.

Судом зясовано, що Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 №229 було утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства доходів і зборів згідно з додатком №1 та реорганізовано шляхом приєднання до відповідних територіальних органів Міністерства доходів і зборів територіальні органи Державної податкової та Державної митної служби згідно з додатком №2. З названих додатків вбачається, що ОСОБА_4 міжрайонна державна податкова інспекція Рівненської області Державної податкової служби реорганізована в ОСОБА_4 обєднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Рівненській області.

Разом з тим, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №311 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність деяких актів Кабінету Міністрів України" було проведено державну реєстрацію та розпочато діяльність ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області як територіального органу Державної фіскальної служби України, яка є правонаступником ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області.

Відповідно до ст.55 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обовязкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обовязкові для особи, яку він замінив.

За таких обставин, суд допустив процесуальне правонаступництво та замінив відповідача ОСОБА_4 міжрайонну державну податкову інспекцію Рівненської області Державної податкової служби на ОСОБА_4 обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Рівненській області.

За обставинами справи, 30.04.2012 ОСОБА_4 міжрайонною державною податковою інспекцією Рівненської області Державної податкової служби було прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пунктом 286.5 статті 286 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено суму податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб за період з 29 грудня 2011 року по 31 грудня 2012 року в загальному розмірі 106530,89 грн.

Як було встановлено у ході судового розгляду, підставою для прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення стала несплата позивачем в указаний період орендної плати за земельну ділянку, що знаходиться на вул. Центральній в смт. Зарічне, Зарічненського району, Рівненської області, площею 4227 м. кв., та передана йому ОСОБА_5 селищною радою в оренду за договором від 16 лютого 2010 року (зареєстрованим в управлінні Держкомзему у Зарічненському районі Рівненської області 05 липня 2011 року за №00001), а також за земельну ділянку, що знаходиться на вул. Партизанській, 12, в смт. Зарічне, Зарічненського району, Рівненської області, площею 24780 м. кв., та передана йому ОСОБА_5 селищною радою в оренду за договором від 16 лютого 2010 року (зареєстрованим в управлінні Держкомзему у Зарічненському районі Рівненської області 29 грудня 2011 року за № 00004).

У процесі розгляду справи обгрунтовуючи власну правову позицію позивач стверджував, що умовами вказаних договорів оренди від 16.02.2010 передбачено, що орендна плата вноситься позивачем з дня використання орендованих земельних ділянок за їх цільовим призначенням (тобто з дня відкриття ринку та (або) його обслуговування, обслуговування торгівельних місць та (або) осіб, які здійснюватимуть на орендованих земельних ділянках торгівлю), але не пізніше шести місяців починаючи з місяця, в якому здійснено державну реєстрацію права оренди земельних ділянок відповідно до закону.

Враховуючи те, що зазначені умови на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не настали, позивач стверджував, що підстави для визначення суми податкового зобов'язання з орендної плати в розмірі 106530,89 грн. були відсутні.

У ході судового розгляду справи представник відповідача заперечував проти таких доводів позивача та його представника покликаючись до положень ПК України, який визначає порядок та умови сплати орендної плати, а також встановлює ставку податку (орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності), розмір якого не може бути меншим законодавчо визначеного.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_5 селищна рада Рівненської області, участі у судовому розгляді свого представника не забезпечила, про причини суд не повідомила, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, що підтверджено доказами в матеріалах справи.

Враховуючи те, що судом не визнавалась обовязковою участь у судовому розгляді представника третьої особи, суд вважав за можливе здійснити судовий розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між позивачем та ОСОБА_5 селищною радою Рівненської області було укладено два договори оренди земельної ділянки: договір оренди земельної ділянки по вул.Центральна в смт.Зарічне, Зарічненського району Рівненської області, загальною площею 4227 м.кв., від 16 лютого 2010 року, зареєстрований в управлінні Держкомзему у Зарічненському районі Рівненської області 05.07.2011 за №00001 (а.с.12-14), та договір оренди земельної ділянки по вулиці Партизанська, 12 в смт.Зарічне Зарічненського району Рівненської області, загальною площею 24 780 м.кв., від 16 лютого 2010 року, зареєстрований в управлінні Держкомзему у Зарічненському районі Рівненської області 29.12.2011 за № 00004 (а.с.27-29).

Згідно пункту 4.1. договору оренди землі від 16 лютого 2010 року зареєстрованого 05.07.2011 за №00001, орендна плата становить 20449,35 грн. в рік і вноситься у грошовій безготівковій формі на рахунок орендодавця в розмірі 1704,11 грн. щомісячно, починаючи з дня використання орендарем орендованої за цим договором земельної ділянки за її цільовим призначенням (тобто з дня відкриття ринку та (або) його обслуговування, обслуговування торгівельних місць та (або) осіб які здійснюватимуть на орендованій земельній ділянці торгівлю), але не пізніше шести місяців починаючи з місяця в якому здійснено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки відповідно до закону, що становить пять відсотків від нормативно грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до пункту 4.3. цього договору орендна плата вноситься у строки не пізніш пятнадцятого числа наступного за звітним місяцем.

Так само, згідно пункту 4.1. договору оренди земельної ділянки від 16 лютого 2010 року зареєстрованого 29.12.2011 за №00004, орендна плата становить 85381,69 грн. в рік і вноситься у грошовій безготівковій формі на рахунок орендодавця в розмірі 7115,14 грн. щомісячно, починаючи з дня використання орендарем орендованої за цим договором земельної ділянки за її цільовим призначенням (тобто з дня відкриття ринку та (або) його обслуговування, обслуговування торгівельних місць та (або) осіб які здійснюватимуть на орендованій земельній ділянці торгівлю), але не пізніше шести місяців починаючи з місяця в якому здійснено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки відповідно до закону, що становить три відсотки від нормативно грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до пункту 4.3. цього договору орендна плата вноситься у строки не пізніш пятнадцятого числа наступного за звітним місяцем.

Отже, вказаними договорами оренди землі встановлено такі дві обставини та умови, з настанням яких у позивача виникає обовязок сплачувати визначену договорами орендну плату:

1) з дня використання позивачем орендарем земельної ділянки за її цільовим призначенням, під чим сторони договору визначили день відкриття ринку та (або) його обслуговування, обслуговування торгівельних місць та (або) осіб які здійснюватимуть на орендованій земельній ділянці торгівлю;

2) факт спливу шестимісячного терміну після здійснення державної реєстрації права оренди орендованих земельних ділянок відповідно до закону.

Також, зазначеними договорами оренди земельних ділянок встановлено, що річні суми орендної плати сплачуються позивачем як орендарем щомісячно у рівних частках, а саме, щомісяця по 1704,11 грн. за оренду земельної ділянки по вулиці Центральна в смт. Зарічне Рівненської області, та 7115,14 грн. за оренду земельної ділянки по вулиці Партизанська, 12 в смт. Зарічне Рівненської області.

Судом встановлено, що податковим повідомленням-рішенням від 30.04.2012 № позивачу визначено податкове зобовязання на суму 106530,89 грн. зі сплати орендної плати за оренду зазначених земельних ділянок за період із 01.01.2012 по 31.12.2012 по першому договору, та за загальний період із 29.12.2011 по 31.12.2012 по другому договору.

Разом з тим, як свідчать обставини справи, земельні ділянки по вул.Центральна та по вул.Партизанська,12 в смт.Зарічне Рівненської області, які є обєктами зазначених договорів оренди, були передані позивачем у суборенду Товариству з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_5 ринок", що підтверджується наявними у матеріалах справи договорами суборенди, які були зареєстровані в управлінні Держкомзему у Зарічненському районі Рівненської області 05 серпня 2011 року за №00002 та 20 січня 2012 року за №00005 відповідно (а.с.20-22, 35-37).

Представниками сторін у ході судового розгляду не заперечувалось, що на день прийняття спірного податкового повідомлення-рішення на земельній ділянці по вул.Партизанська,12 в смт. Зарічне Рівненської області, яка є обєктом договору оренди земельної ділянки від 16 лютого 2010 року, зареєстрованого 29.12.2011 за №00004, та яка одночасно є обєктом договору суборенди від 13 січня 2012 року, укладеного між позивачем та ТОВ "ОСОБА_5 ринок", зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Зарічненському районі Рівненської області 20 січня 2012 року за №00005, ринок як обєкт торгівлі ще не був відкритий, торгівельна діяльність на цій земельній ділянці не здійснювалася та не обслуговувалися торгівельні місця.

На підтвердження вказаних обставин представник позивача подав суду довідку ТОВ "ОСОБА_5 ринок" від 21.06.2012 №7 (а.с.42), лист ОСОБА_5 селищної ради Рівненської області від 07.07.2012 №435, відповідно до змісту якого, зокрема, станом на 06.07.2012 торгівельна діяльність на земельній ділянці по вул. Партизанській, 12 в смт. Зарічне не проводилась (а.с.92).

Крім того, як вбачається із відміток Управління Держкомзему у Зарічненському районі, зроблених ним на договорах оренди, державну реєстрацію укладених між позивачем і ОСОБА_5 селищною радою договорів оренди земельних ділянок було здійснено 05.07.2011 за №00001 та 29.12.2011 за №00004 відповідно.

При цьому, представником позивача у суді стверджувалось, що шестимісячний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки по вулиці Партизанська, 12 в смт.Зарічне Рівненської області також на день прийняття спірного податкового повідомлення-рішення ще не минув.

Таким чином, у ході судового розгляду представник позивача наполягав, що встановлені у пунктах 4.1. договорів оренди землі від 16 лютого 2010 року умови та обставини, з якими сторони цих договорів повязували виникнення у позивача обовязку по сплаті орендної плати, а саме з дня використання позивачем земельної ділянки за її цільовим призначенням, але не пізніше шести місяців починаючи з місяця в якому здійснено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, не настали.

Проте, представником відповідача заперечувалось виникнення у позивача обовязку по сплаті орендної плати в залежності від визначених договором умов, натомість виникнення відповідного обовязку повязувалось із наявністю підстав, визначених законом.

Крім того, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 12.11.2015 у даній справі зазначив, що установлені судами в даній справі обставини не дають можливості визначити дійсний обсяг податкового обов'язку платника у спірних правовідносинах, зокрема, відповідність розрахованого відповідачем розміру податкового зобов'язання з орендної плати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України.

Відтак вирішення судом даної справи в цій частині залежить від доведеності висновків податкового органу про визначення позивачу суми податкового зобовязання за платежем "Орендна плата з фізичних осіб" у загальній сумі 106530,89 грн. за період із 01.01.2012 по 31.12.2012 по першому договору, та за загальний період із 29.12.2011 по 31.12.2012 по другому договору.

Надаючи правової оцінки спірним правовідносинам суд врахував наступне.

Зі змісту Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та Закону України від 06 жовтня 1998 року №161-XIV "Про оренду землі" (в редакції, чинній на час укладення розглядуваних договорів оренди земельних ділянок) вбачається, що користування землею в Україні є платним.

З 01 січня 2011 року набрав чинності ПК України, який, відповідно до пункту 1.1 статті 1, регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності.

Отже, ПК України визначив обов'язок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХІІІ ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (пункт 288.4 статті 288 ПК України), а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК України). При цьому в силу вимог підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) річна сума платежу орендної плати, встановлена у договорі не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Отже, орендна плата є обов'язковим платежем, розмір якої хоча і обумовлюється договором, проте не може бути меншим, ніж встановлено підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). При цьому приписами ПК України не надано можливості органу місцевого самоврядування звільнити орендаря від сплати орендної плати, відстрочити її внесення до відповідного бюджету або пов'язати виникнення обов'язку такої особи з перерахування орендної плати з певною подією чи фактом.

Тобто, фактичні дії позивача щодо способу використання орендованих ним земельних ділянок не впивають на виконання ним обов'язку з перерахування орендної плати як обов'язкового платежу в розмірі не меншому, встановленому підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

При цьому суд зазначає, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК України, до моменту внесення до відповідного договору відповідних змін, умови та порядок внесення орендної плати регулюється саме нормами ПК України.

З системного аналізу наведених правових норм слідує, що відносини оподаткування не можуть регулюватися на засадах угоди між її учасниками та не передбачають укладання договорів стосовно виконання податкового обовязку, а регулюються виключно засобами владних приписів з боку держави. Хоча розмір, порядок та умови сплати орендної плати за землю є умовою договору оренди, орендна плата є формою податку на землю, а справляння плати за землю є сферою регулювання податкового законодавства. Плата за землю державної або комунальної власності (орендна плата) є обовязковим платежем, який не може залежати від умов договору.

Щодо правомірності визначення обсягу податкового обовязку позивача суд зазначає наступне.

Статтею 286 ПК України визначено порядок обчислення плати за землю, згідно п. 286.5 якої нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

За обставинами справи спірне податкове повідомлення-рішення від 30.04.2012 №, яким позивачу визначено податкове зобовязання за платежем "Орендна плата з фізичних осіб" на суму 106530,89 грн., надіслано позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення 11.06.2012 та вручено 19.06.2012, що підтверджується доказами в матеріалах справи (а.с.71).

Згідно Розрахунку податкових зобовязань податковим органом нараховано позивачу суму орендної плати: за період 01.01.2012-31.12.2012 у розмірі 20449,35 грн., за період 01.01.2012-31.12.2012 у розмірі 85381,69 грн., за період 29.12.2011-31.12.2011 у розмірі 699,85 грн. (а.с.72).

Як вже йшлося, договір оренди земельної ділянки по вул.Центральна в смт.Зарічне, Зарічненського району Рівненської області, загальною площею 4227 м.кв., від 16 лютого 2010 року, за яким річна сума орендної плати складає 20449,35 грн., що становить 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.19), зареєстрований в управлінні Держкомзему у Зарічненському районі Рівненської області 05.07.2011 за №00001 (а.с.12-14), а договір оренди земельної ділянки по вулиці Партизанська, 12 в смт.Зарічне Зарічненського району Рівненської області, загальною площею 24780 м.кв., від 16 лютого 2010 року, за яким річна сума орендної плати складає 85381,69 грн., що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.34), зареєстрований в управлінні Держкомзему у Зарічненському районі Рівненської області 29.12.2011 за № 00004 (а.с.27-29).

У ході судового розгляду позивач стверджував про часткову сплату орендної плати у 2011 році, на підтвердження чого надав відповідні платіжні документи, а саме: квитанцію 2030.441.5 від 26.08.2011 на суму 1710,00 грн. з призначенням платежу: орендна плата за землю; квитанцію 2586.30.2 від 08.12.2011 на суму 4900,00 грн. з призначенням платежу: орендна плата за землю; квитанцію 687.198.1 від 20.12.2011 на суму 3395,01 грн. з призначенням платежу: орендна плата за землю (а.с.43).

Вказані обставини не заперечувала представник відповідача у ході судового розгляду, та пояснила, що зазначені платежі внесені позивачем в рахунок сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки по вул.Центральна в смт.Зарічне, Зарічненського району Рівненської області, що зареєстрований в управлінні Держкомзему у Зарічненському районі Рівненської області 05.07.2011 за №00001, за період липень грудень 2011 року, тобто з розрахунку 1704,11 грн./міс. (що визначено договором) починаючи від дати реєстрації відповідного договору оренди землі.

Як зазначила представник відповідача, враховуючи дані обставини, на підставі п. 286.5 ст.286 ПК України спірним податковим повідомленням-рішенням відповідачем виставлено до сплати позивачу за даним договором оренди землі суму орендної плати за період 01.01.2012-31.12.2012, що складає за умовами зазначеного договору оренди 20449,35 грн. в рік.

Так само, враховуючи те, що договір оренди земельної ділянки по вулиці Партизанська, 12 в смт.Зарічне Зарічненського району Рівненської області зареєстрований в управлінні Держкомзему у Зарічненському районі Рівненської області 29.12.2011 за №00004, спірним податковим повідомленням-рішенням відповідачем виставлено до сплати позивачу за даним договором оренди землі суму орендної плати за період 29.12.2011-31.12.2011 у розмірі 699,85 грн. та за період 01.01.2012-31.12.2012 у сумі 85381,69 грн. (з розрахунку 85381,69 грн./рік), що визначено умовами зазначеного договору оренди.

Разом з тим, суму орендної плати у розмірі 2475,00 грн. згідно квитанції 6430.119.1 позивач сплатив тільки 30.05.2012 (а.с.43), тобто після винесення відповідачем оспорюваного податкового повідомлення-рішення від 30.04.2012 №, що не могло бути враховано останнім, відтак не утворює підстави для визнання невірним розрахунку податкових зобовязань згідно спірного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, враховуючи те, що згідно договору оренди земельної ділянки по вул.Центральна в смт.Зарічне, Зарічненського району Рівненської області, загальною площею 4227 м.кв., від 16 лютого 2010 року, що зареєстрований в управлінні Держкомзему у Зарічненському районі Рівненської області 05.07.2011 за №00001, річна сума орендної плати складає 20449,35 грн., що становить 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а згідно договору оренди земельної ділянки по вулиці Партизанська, 12 в смт.Зарічне Зарічненського району Рівненської області, загальною площею 24780 м.кв., від 16 лютого 2010 року, що зареєстрований в управлінні Держкомзему у Зарічненському районі Рівненської області 29.12.2011 за №00004, річна сума орендної плати складає 85381,69 грн., що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а також беручи до уваги сплату суми орендної плати у 2011 році за договором оренди земельної ділянки по вул.Центральна в смт.Зарічне, Зарічненського району Рівненської області, що зареєстрований в управлінні Держкомзему у Зарічненському районі Рівненської області 05.07.2011 за №00001, що не заперечувалось представником відповідача у суді, суд дійшов висновку про відповідність розрахованого відповідачем розміру податкового зобовязання з орендної плати у загальній сумі 106530,89 грн. вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України.

За таких обставин суд зазначає, що доводи, якими позивач обґрунтовував свої вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству України, оскільки спростовуються вищевикладеним та наявними в справі доказами. Натомість, відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність оспорюваного податкового повідомлення-рішення, отже підстави для задоволення позову відсутні.

В силу ст.94 КАС України у суду немає підстав для вирішення питання розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.