Справа № 820/1029/16
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 р. Справа № 820/1029/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представників позивача Савєльєва В.В., Безкровного М.Г,

представника відповідача Піскун О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2016р. по справі № 820/1029/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан"

до Харківської об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

2 березня 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "Титан" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області форми "Р" від 19.10.2015 № щодо донарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 754269,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представники позивача зазначили, що спірне податкове повідомлення-рішення ґрунтується на помилкових судженнях суб'єкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки № 233/20-23-22-01-05/30588785 від 24.09.2015 року.

Представник відповідача Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що при проведенні перевірки позивача контролюючий орган діяв у межах та у спосіб встановлений чинним законодавством України, висновки перевірки зафіксовані належним чином, а прийняте податкове повідомлення рішення є законним. Просив у позові відмовити в повному обсязі, посилаючись на той факт, що позивачем в ході перевірки не було доведено, що роботи, по яким виник податковий кредит були виконані саме контрагентом позивача ТОВ «Техно-спецальянс», оскільки останній не міг виконати весь обсяг робіт за договором підряду, так як за штатом у останнього працює дві особи, а також у зв'язку з тим, що проектно-кошторисна документація не відповідає вимогам чинного законодавства.

4 жовтня 2016 року постановою Харківського окружного адміністративного суду в задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Титан" відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ТОВ «Титан» просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Зазначив, що відповідачем в суді першої інстанції не доведено того факту, що позивач при укладанні та виконанні договору підряду діяв необачливо, оскільки контрагент позивача ТОВ «Техно-спецальянс» є лігитимною юридичною особою в розумінні ч. 4 ст. 87 ЦК України, має ліцензію на виконання робіт зазначених в договорі - підряду. Ремонтні роботи , на виконання договору підряду останнім виконано в установлені договором строки. Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає висновок суду першої інстанції про те, що ремонтні роботи не могли бути виконані контрагентом позивача у зв'язку з відсутністю трудових резервів помилковим, оскільки ремонтні роботи тривали не один, а два місяці - березень та квітень 2015 року, останній мав можливість залучати до виконання ремонтних робіт сторонніх осіб за окремими цивільно - правовими угодами. Також вважає, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності робочого проекту не відповідає вимогам ст. 877 ЦК України, яка передбачає наявність проектно-кошторисної документації, а не проекту. В даному випадку функції проектно-кошторисної документації виконують додатки до договору : технічне завдання № 1 та договірна ціна. Вважає. що ремонтні роботи не є будівництвом об'єкту, тому об»єктивно не вимагають виготовлення окремого складного проекту.

Заперечень на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що працівниками Харківської ОДПІ було проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ «ТИТАН» з питань правильності обчислення та нарахування податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Техно-спецальянс» за період з 01.04.2015 року по 30.04.2015 року. В ході перевірки позивачем було надано договір підряду, податкова накладна, проектно-кошторисна документація, банківські виписки, журнал - ордер по бухгалтерському рахунку № 631. ( том 1 а.с. 13)

За результатами перевірки складено акт № 233/20-23-22-01-05/30588785 від 24.09.2015 року, яким встановлено порушення позивачем п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України.( том 1 а.с. 9 - 21)

На підставі вказаного акту, Харківською ОДПІ прийнято податкове повідомлення - рішення № від 19.10.2015 року, яким позивачу донараховано грошове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 754269,00 грн.( том 1 а.с.8)

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що висновки податкового органу про неможливість формувати позивачем податкового кредиту по ПДВ за період, що перевірявся, у зв'язку з відсутністю доказів фактичного виконання (реалізації) наданих послуг контрагентом позивача, на підставі яких винесене оскаржуване податкове повідомлення - рішення, є правомірними.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав :

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі по тексту - Кодекс), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За приписами п.198.3. ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.198.1. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2. ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу, що передбачено п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України.

Таким чином, підставою для нарахування податкового кредиту є податкова накладна, видана платником податку.

Між тим, колегія суддів зазначає, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображатимуть реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем ТОВ «Титан» (замовник) та ТОВ «Техно-спецальянс» ( підрядник) укладено договір підряду №1 від 02.03.2015 року (а.с. 37-41).

Відповідно до умов договору підряду № 1 від 02.03.2015 року підрядник зобов'язується виконати ремонтно-будівельні роботи на об'єкті (згідно договірної ціни, що затверджено сторонами), який розташований за адресою: м. Харків, провулок Амурський , б. 1 (надалі - роботи), а також зобов'язується передати виконані роботи (результат виконаних робіт) замовнику у встановлений цим договором термін (строк). Підрядник зобов'язується усувати виявлені недоліки робіт протягом встановленого договором терміну (строку). Конкретний перелік робіт та вимоги до їх виконання визначено сторонами у Технічному завданні № 1 , що є додатком №1 до дійсного договору. ( а.с. 42 - 43 )

Пунктом 1.2 договору сторонами визначено, що замовник зобов'язується надати підряднику будівельний майданчик (фронт робіт) для виконання робіт підрядника, забезпечити фінансування робіт, прийняти вартість виконаних робіт у порядку і в розмірах, передбачених цим договором.

Розділом 4 договору сторонами визначено вартість робіт та порядок розрахунків, а саме: загальна вартість робіт згідно договірної ціни становить 3 017 076, 77 грн, з включенням ПДВ 502 846,13 грн. Замовник перераховує на поточний рахунок підрядника повну сплату протягом 180 календарних днів після виконання робіт підрядником.

На виконання договору підряду №1 від 02.03.2015 року сторонами визначено етапи та строки виконання ремонтних робіт, а також підписано технічне завдання № 1 від 02.03.2015 року .

На підтвердження фактичного виконання сторонами умов вказаного договору позивачем надано довідку про договірну ціну, довідку про вартість виконаних будівельних робіт, підсумкову відомість ресурсів до локального кошторису, акт приймання виконаних будівельних робіт, податкову накладну, платіжні доручення. ( том 1 а.с. 44 - 95)

З наданих позивачем документів вбачається, що підрядні роботи виконувались за адресою: м. Харків, провулок Амурський , б. 1, приміщення Б-2, яке належить позивачу на праві приватної власності згідно договору купівлі - продажу від 28.08.2014 р. ( том 1а.с. 128 - 134 )

Надані позивачем та досліджені судом документи за змістом і формою є первинними документами у розумінні положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та містять інформацію про здійснення господарської операції, їх невідповідність ст. ст. 3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не встановлено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено реальність господарських операцій з придбання у ТОВ «Техно-спецальянс» підрядних робіт, а відтак - позивачем правомірно сформовано податковий кредит за спірними господарськими операціями з придбання у ТОВ «Техно-спецальянс» підрядних робіт.

Колегія суддів зазначає, що порушення, на думку відповідача, порядку здійснення господарської діяльності контрагентом позивача не впливає на результати діяльності позивача і не може бути підставою для притягнення позивача до відповідальності.

Згідно ст. 61 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Тому, якщо контрагент позивача не виконав свого зобов'язання зі сплати ПДВ до бюджету, настає відповідальність та відповідні негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою вважати неправомірним формування податкового кредиту позивачем, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо його формування та має документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Таким чином, сама по собі несплата податку контрагентом позивача, або його контрагентами (у тому числі в разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит позивача.

Такі висновки також узгоджуються із практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно приписів ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, відповідно в п.57 Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Булвес» АД проти Болгарії від 22.01.2009 року судом було зазначено, що оскільки компанія-заявник у повному обсязі та вчасно виконала обов'язки з дотримання встановлених Державою-членом Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала засобів для забезпечення виконання податкових зобов'язань постачальником і не знала про невиконання останнім своїх обов'язків, вона могла правомірно очікувати отримання вигоди від застосування одного із основних правил системи оподаткування ПДВ, а саме від визнання права на податковий кредит щодо суми ПДВ, яка була сплачена постачальнику. Більше того, лише після подачі декларації із віднесенням відповідних сум до складу податкового кредиту та проведення податковими органами зустрічної перевірки постачальника могло бути встановлено, чи виконав постачальник свій обов'язок подання звітності з ПДВ у повному обсязі. Відповідачем не доведено обізнаності позивача щодо недобросовісного декларування своїх зобов'язань його контрагентами.

Отже, позивач не може нести наслідків невиконання контрагентом його зобов'язань.

Такі вимоги, відповідно до зазначеного рішення Європейського суду з прав людини є надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

Доводи відповідача Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області на неможливість надання ТОВ «Техно-спецальянс» підрядних робіт позивачу, оскільки у ТОВ «Техно-спецальянс» відсутні трудові ресурси для їх виконання, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки для позивача визначальним є отримання вказаних робіт.

Колегія суддів вважає, що податковим органом, в межах цієї адміністративної справи , не доведено та не надано належних та допустимих доказів, які підтверджували, що позивач діяв без належної обачності й обережності, і йому могло бути відомо про порушення, які можливо допущені його контрагентом.

Як встановлено в судовому засіданні, контрагент позивача ТОВ «Техно-Спецальянс» як на момент укладання договору підряду так і виконання ремонтних робіт зареєстровано у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відомості стосовно місцезнаходження останнього підтверджено, згідно даних реєстру платників ПДВ Державної фіскальної служби України є платником ПДВ, тобто за нормами ч. 4 ст. 87 Цивільного кодексу України є легітимною юридичною особою. Том 1 а.с. 156-162)

ТОВ «Техно-Спецальянс» має ліцензію АЕ 260298, що видана 3 грудня 2012 року зі строком дії до 22 березня 2016 року на ведення господарської операції зі створення об'єктів архітектури, що відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 27.01.2009 року № 47, якими затверджено «Ліцензійні умови провадження господарської діяльності у будівництві, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури» означає (згідно пунктів 2.2, 6.2. зазначених ліцензійних умов), підтверджує, що дане товариство має достатню кількість фахівців відповідної кваліфікації, необхідне обладнання, техніку, устаткування, а також виробничі приміщення для виконання ремонтних робіт. ( том 1 а.с. 154- 155).

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи посадових осіб податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту за квітень 2015 року на загальну суму754269,00 грн. є необґрунтованими.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам позивача .

Таким чином, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому підлягає скасуванню на підставі п.4 ч. 1 ст. 202 КАС України з ухваленням нового судового рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України , якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.3 ч.1 ст. 198, п. 4 ч . 1 ст.202, ст.ст.207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Титан» - задовільнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2016 року по справі № 820/1029/16 - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов товариства з обмеженою відповідальністю «Титан» - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення - рішення Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області форми "Р" від 19.10.2015 № .

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Титан» ( , адреса 62472, Україна, Харківська область, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, буд. 223, к.8-8) за рахунок бюджетних асигнувань Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області судові витрати за подачу позову в сумі 11 314 ( одинадцять тисяч триста чотирнадцять ) грн. 04 коп. та за подачу апеляційної скарги в сумі 12 445 грн. ( дванадцять тисяч чотириста сорок п'ять) грн. 45 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Сіренко О.І.
Судді Спаскін О.А. Любчич Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 24.11.2016 р.