Справа № 809/1255/16
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" листопада 2016 р. № 809/1255/16
16 год. 00 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - Гундяка В.Д.
при секретарі Бунич Т.В.,
за участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Рашковської Л.О.,
представника відповідача Левченка В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправним, скасування наказу, поновлення на службі та стягнення коштів,-
23.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправним, скасування наказу, поновлення на службі та стягнення коштів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що наказ за №317 о/с від 23.08.2016 року Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області в частині звільнення ОСОБА_1 протиправний, оскільки поданий ним рапорт про звільнення від 28.08.2016 був відкликаний відповідним рапортом від 01.09.2016, а відтак, на думку позивача, зазначене рішення суб`єкта владних повноважень підлягає скасуванню, як безпідставне.
Позивач та його представник заявлені вимоги підтримали з мотивів, викладених в адміністративному позові. Суду пояснили, що 28.09.2016 року ОСОБА_1 було подано рапорт про звільнення зі служби в Верховинському ВП Косівського ВП Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області. Вказали, що позивачем на адресу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області було направлено рапорт про відкликання рапорту про звільнення від 28.08.2016 року 01.09.2016 року зареєстрований в Верховинському ВП Косівського ВП. Звернули увагу суду, що незважаючи на поданий 01.09.2016 року рапорт, ОСОБА_1 оскарженим наказом від 23.08.2016 року було звільнено зі служби в органах Національної поліції. Вважають, що позивач не міг бути звільнений зі служби раніше, ніж за 2 тижні з дня подання рапорту. Зазначили, що з наказом про звільнення позивача було ознайомлено 12.09.2016 року. З огляду на дані обставини вважають оскаржуваний наказ протиправним та таким, що підлягає до скасування. Позов просили задовольнити повністю.
Представник відповідача позов не визнав з підстав, наведених у письмовому запереченні. Суду пояснив, що 29.08.2016 на розгляд до начальника ГУ НП в Івано-Франківській області надійшов рапорт капітана поліції ОСОБА_1 про звільнення за власним бажанням. Вказав, що з урахуванням даного рапорту позивача наказом за №317 о/с від 23.08.2016 року із визначенням дати звільнення 29.08.2016 було звільнено зі служби в поліції. Водночас відповідно до даних Верховинського ВП ОСОБА_1 в цей день на службу не вийшов і до виконання обов`язків не приступав. Крім цього 12.09.2016 року позивач прибув до ГУ НП в Івано-Франківській області для отримання копії наказу про звільнення, трудової книжки та припису для військового комісаріату, при цьому жодних зауважень з приводу наказу за №317 о/с від 23.08.2016 року не висловлював. Звернув увагу суду, що рапорт від 01.09.2016 року надійшов до відповідача тільки 23.09.2016 року. В задоволенні позову просив відмовити.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з наступних мотивів.
Судом встановлено, що як вбачається з облікових даних особової справи позивача, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 29.06.2010 року (а.с.27-28), з 07.11.2015 року перебував на посаді старшого оперуповноваженого Верховинського відділення поліції Косівського відділу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області.
В судовому засіданні встановлено, що 28.09.2016 року позивачем до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області подано рапорт про звільнення за власним бажанням (а.с. 25).
Водночас як вбачається з наявної в матеріалах справи та дослідженої в якості письмового доказу по справі копії рапорту від 01.09.2016 року, який зареєстрований в Верховинському РВ тим же числом за №1943/108/54/01-2016 ОСОБА_1 було подано рапорт про відкликання рапорту про звільнення від 28.08.2016 року (а.с. 10). Даний рапорт надійшов до ГУ НП в Івано-Франківській області поштовим зв`язком 23.09.2016 року, про що свідчить відмітка на штампі вхідної кореспонденції відповідача (а.с.29).
Відповідно до наказу ГУ НП в Івано-Франківській області за №317 о/с від 23.08.2016 року старшого оперуповноваженого Верховинського відділення поліції Косівського відділу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області звільнено зі служби в поліції із визначенням дати звільнення 29.08.2016 (а.с.26).
Суд не погоджується з правомірністю прийнятого відповідачем наказу з огляду на нижчевикладане.
Статтею 43 Конституції України, передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Відносини щодо звільнення з публічної служби, в тому числі із служби в поліції, врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.
Спеціальним законодавством, що визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів національної поліції України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, порядок проходження служби в органах національної поліції є Закон України "Про Національну поліцію" та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991 року.
Крім того до спірних правовідносин підлягають також застосуванню норми Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України), якими передбачено загальні підстави припинення публічної служби.
Згідно пп.7 п.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням.
Даній нормі кореспондує підпункт «ж» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ відповідно до якого особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.
Згідно з пунктом 68 Положення особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.
Судом встановлено, що 28.08.2016 року позивач подав рапорт про звільнення за власним бажанням, а наказ про його звільнення зі служби видано 23.08.2016 року із визначенням дати звільнення 29.08.2016.
Положенням встановлено, що даті звільнення має передувати не менше трьох місяців з часу подачі рапорту про звільнення зі служби за особистим проханням й не передбачено скорочення цього строку, якщо сторони не домовилися про звільнення у більш короткий термін.
У рапорті про звільнення позивач не зазначив конкретної дати, з якої просить звільнити зі служби.
Звільнивши ОСОБА_1 зі служби за власним бажанням у наступний день подачі рапорту, суб`єкт владних повноважень діяв з порушенням вимог законодавства і звільнення позивача в такому випадку не можна визнати законним.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 11 червня 2013 року по справі № 21-169а13.
При цьому суд не приймає до уваги, що відповідно до результатів пошуку за номером рекомендованого повідомлення поштового відправлення, яким на адресу відповідача надійшов рапорт Гаврилюка від 01.09.2016 року, останній був відправлений 21.09.2016 року, так як, на переконання суду, порушення порядку та строків відправлення рапорту не може свідчити про правомірність рішення, принятого без дотримання встановленої чинним законодавством України процедури.
Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Згідно Постанови КМУ Про порядок обчислення середньої заробітної плати за N 100 від 08.02.1995 року даний Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках вимушеного прогулу.
Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.
Згідно дослідженої в судовому засіданні довідки про доходи ОСОБА_1 за №455/108/29 від 17.10.2016 загальна сума доходу позивача за липень-серпень 2016 року становила 12 345,97 грн. (а.с.38). Середньоденне грошове забезпечення позивача за 1 день становило 301,12 грн. (12 345,97 грн. : 41 р.дн. = 301,12 грн.). Оскільки вимушений прогул ОСОБА_1 складає 62 р. дні з 30 серпня 2016 року по 24 листопада 2016 року, то на його користь слід стягнути 18 669,44 грн. (62 р. дн. х 301,12 грн. = 18 669,44 грн.) заробітної плати за час вимушеного прогулу з них 6 624,64 грн. (22 р. дн. х 301,12 грн. = 6 624,64 грн.) заробітної плати за один місяць.
За таких обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.
Відповідно до п.2, 3 ч.1 ст.256 КАС України рішення про присудження виплати заробітної плати у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби слід звернути до негайного виконання.
Згідно ч.1 ст. 94 КАСУ, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з наявних в матеріалах справи квитанцій ПАТ «ПриватБанк» за №0.0.622261082.1 від 22.09.2016 та за № 0.0.640267350.1 від 24.10.2016 року ОСОБА_2 сплачено 300 грн. та 600 грн. відповідно витрат на правову допомогу (а.с.2, 34). Таким чином, згідно до вищевказаної норми витрати, сплачені позивачем, в загальній сумі 900 грн. слід стягнути з ГУ НП в Івано-Франківській області на користь останнього.
На підставі, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-
ПОСТАНОВИВ:
позов задовольнити повністю.
Скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області за №317 о/с від 23.08.2016 по особовому складу в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 з посади старшого оперуповноваженого Верховинського відділення поліції Косівського відділу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області з 29 серпня 2016 року.
Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого Верховинського відділення поліції Косівського відділу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області з 30 серпня 2016 року.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток в сумі 18 669 (вісімнадцять тисяч шістсот шістдесят дев`ять) грн. 44 коп. за час вимушеного прогулу за період з 30 серпня 2016 року по 24 листопада 2016 року включно.
Постанову суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 6 624 (шість тисяч шістсот двадцять чотири) грн. 64 коп. та поновлення на роботі звернути до негайного виконання.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 900 (дев`ятсот) грн. сплачених витрат на правову допомогу.
Згідно ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі, апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 29.11.2016 року.