Справа № 641/5605/16-а
Суддя: Салайчук С. М.
Дата ухвалення: 2016-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 641/5605/16-а
Провадження № 2-а/646/139/2016
ЧЕРВОНОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.16 року

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - Салайчук С.М.,

за участю секретаря - Волошко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова про визнання незаконними дій суб'єкта владних повноважень, щодо виплати пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом в якому просила визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова щодо відмови їй у поновленні виплати раніше призначеної пенсії з 01 червня 2015 року, зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова поновити їй з 01.06.2015р. виплату призначеної довічної пенсії, передбаченої ст.37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 80% від сум заробітної плати, з якої справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та виплати суми недоотриманої пенсії.

Позов обґрунтовано тим, що позивач з 14.07.2011р. перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу», та працює на посаді судді Комінтернівського районного суду м. Харкова, дана посада віднесена до посад державних службовців. З 01.04.2015 року позивачу припинено виплату пенсії. Листом № 5695/02-28 від 07.06.2016 року відповідач повідомив позивачеві про відсутність підстав для відновлення виплати пенсії з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 та про неможливість одночасного перебування на державній службі та отримання пенсії.

Представник позивача в судове засідання не з'явився надавши клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача надав письмові заперечення проти позовних вимог.

Дослідивши доводи позовної заяви та заперечень на позов, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З 14.07.2011р. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу».

ОСОБА_1 працює на посаді судді Комінтернівського районного суду м. Харкова, дана посада віднесена до посад державних службовців.

З 01.04.2015 року ОСОБА_1 припинено виплату пенсії.

Згідно відповіді № 5695/02-28 від 07.06.2016 року УПФУ в Комінтернівському районі м.Харкова повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для відновлення виплати пенсії з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 та про неможливість одночасного перебування на державній службі та отримання пенсії

Конституцією України встановлено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України (ч.2 ст.6). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2 ст.19).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини першої статті 47 цього Закону, пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, внесено зміни до статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до яких установлено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про статус народного депутата України", Законом України "Про державну службу", Законом України "Про прокуратуру", Законом України "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Виключення з указаного правила становлять лише інваліди I та II груп, інваліди війни III групи та учасники бойових дій, особи, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави стверджувати про наступний порядок їх правового застосування: у разі, якщо особа, якій призначено пенсію, працює на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених спеціальними законами ("Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів" та інші), станом на 01 квітня 2015 року, починаючи з цієї дати до кінця 2015 року виплата пенсії їй не проводиться.

Пунктом 5 Прикінцевих положень вищевказаного Закону передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України "Про державну службу", Закону України "Про прокуратуру", Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Закону України "Про статус народного депутата України", Закону України "Про Кабінет Міністрів України", Закону України "Про судову експертизу", Закону України "Про Національний банк України", Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", Закону України "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки до 01 червня 2015 року закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах не прийнято, з указаного дня норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних Законів ("Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів" та інші), є скасованими. Тобто, правові норми, які надавали право особі, яка працює на посаді державного службовця, судді та інших визначених посадах, на призначення пенсії або щомісячного довічного утримання, припинили дію, починаючи з 01 червня 2015 року.

Таким чином, починаючи з указаної дати на позивача не поширюються встановлені частиною першою статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції Закону від 02 березня 2015 року №213-VIII) обмеження щодо виплати пенсії, адже з 01 червня 2015 року робота на займаній позивачем посаді не дає права на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених спеціальними Законами. На даний час особам, які працюють на посадах, визначених згаданими спеціальними Законами, пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Тому, з 01 червня 2015 року припинилися правові підстави для невиплати позивачу пенсії.

Такий висновок щодо правового застосування норм частини першої статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та пункту 5 Прикінцевих положень Закону від 02 березня 2015 року №213-VIII відповідає правовій позиції, висловленій Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 26 серпня 2015 року (адміністративна справа № 202/4641/15-а).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог за період з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року.

Що стосується виплати призначеної довічної пенсії з 01 січня 2016 року, суд виходить з наступного.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р. № 911-VІІІ, який набрав чинності 01 січня 2016 року, внесено зміни до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема, частину першу вказаної статті викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", Законом України "Про прокуратуру", Законом України "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється».

Отже, дії відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу ґрунтувалися на вимогах діючого на той час законодавства.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 1-8/2016, положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII та положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, та втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Абзаци перший, другий, третій, четвертий та перше, друге речення абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку".

Таким чином, Рішенням Конституційного Суду України №4-рп/2016 (Справа №1-8/2016) від 08.06.2016 року було визнано неконституційною заборону виплати з 01.04.2015 року і з 01.01.2016 року пенсій, призначених відповідно до Закону №1058 особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі на посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, позивач, продовжуючи працювати на посаді судді Комінтернівського районного суду м.Харкова, мав право на отримання призначеної їй на загальних підставах пенсії за віком, оскільки таке право було поновлено 08 червня 2016 року Рішенням Конституційного Суду України №4-рп/2016 (Справа №1-8/2016), яке є остаточним, набирає чинності з дня його ухвалення та має преюдиціальне значення, в тому числі щодо досліджуваних спірних правовідносин.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов щодо даного періода підлягає частковому задоволенню, а саме: підлягають поновленню порушені права позивача щодо поновлення виплати призначеної пенсії з 08 червня 2016 року.

При цьому, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

До позовної заяви позивачем додані копії документів, на підставі яких суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 6-14, 86, 94, 159, 161, 183-2 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова про визнання незаконними дій суб'єкта владних повноважень, щодо виплати пенсії задовольнити частково.

Визнати протиправним дії Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії за період з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року та з 08.06.2016 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова поновити ОСОБА_1 з 01.06.2015р. по 31.12.2015р. виплату призначеної довічної пенсії, передбаченої ст.37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 80% від сум заробітної плати, з якої справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, та виплатити суми недоотриманої пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова поновити ОСОБА_1 з 08 червня 2016 року виплату призначеної довічної пенсії, передбаченої ст.37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 80% від сум заробітної плати, з якої справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, та виплатити суми недоотриманої пенсії.

В решті позову - відмовити.

Відшкодувати ОСОБА_1 понесені нею у справі судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя С.М.Салайчук