Справа № 369/7737/16-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 369/7737/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Волчко А.Я. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

22 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника позивач - ОСОБА_3,

представників відповідача - Рябкова О.В., Губенка І.В., Присяжного В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання нечинним рішення, його скасування та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року позивач - ОСОБА_2, звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, в якому просить:

визнати нечинним та скасувати рішення №136 чергової сесії VІІ скликання Чабанівської селищної ради від 25 лютого 2016 року «Про затвердження генерального плану селища Чабани Києво-Святошинського району Київської області»;

зобов'язати провести повторні громадські слухання з дотриманням вимог Порядку №555.

У жовтні 2016 року позивач звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про забезпечення позову, шляхом зупинення дії рішення №136 від 25 лютого 2016 року та заборони вчиняти певні дії (затверджувати детальні плани територій відповідно до статей 17, 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати спірну ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що спірну ухвалу винесено з порушенням норм процесуального права, без повного з'ясування обставин справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Уманської міської ради - задовольнити, ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 квітня 2015 року - скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Так, приймаючи рішення про зупинення дії оскаржуваного рішення відповідача, суд першої інстанції керувався ч. 1 ст. 117 КАС України.

Частиною 1 ст. 117 КАС України визначено, що суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Слід виокремити, що підставами для забезпечення позову є:

- очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі. Очевидність небезпеки полягає в тому, що з високим ступенем вірогідності можуть настати такі дії або події, які безумовно призведуть до порушення правам та інтересам позивача;

- неможливість захисту прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів. Неможливість захисту прав може мати місце, зокрема, у разі знищення предмету спору, відчуження його іншим особам;

- якщо для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Зокрема, необхідно буде звертатися до суду, визнавати недійсними договори чи рішення, вилучати майно тощо;

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. Рішення, дії чи бездіяльність мають очевидні ознаки протиправності, якщо вони істотно суперечать чинному законодавству.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у постанові N 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Заявляючи клопотання про забезпечення адміністративного позову, позивач зазначає, що в разі відмови у задоволенні клопотання виконання рішення у справі буде утруднено, чи унеможливиться, оскільки виникнуть права та обов'язки стосовно відносин між третіми особами, що може створити умови для наступного порушення її прав та третіх осіб, інтереси яких будуть зачіпатися в разі будівництва багатоповерхових житлових будинків.

Проте, суд апеляційної інстанції не може визнати вказані доводи, як такі що підтверджують існування небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або такими, що унеможливлять захист цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

Зокрема, будь-яких належних та допустимих доказів існування передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, про які просить позивач, суду не надано. Позивачем не наведено, яким правам, свободам та інтересам позивача або інших осіб можуть заподіяти оскаржуване рішення та/або можливі дії відповідача. При цьому заявником не вказано, права яких саме третіх осіб можуть зачіпати оскаржуване рішення та яке відношення вони мають до спору по суті. В свою чергу, чинним законодавством встановлено шляхи захисту прав та інтересів осіб від незаконного будівництва та можливі дії органів влади в разі виявлення такого будівництва, що забезпечує відновлення порушених прав та інтересів іншим шляхом ніж забезпечення позову у цьому адміністративному спорі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було неповно встановлено фактичні обставини справи, допущено порушення норм процесуального права. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області - задовольнити, ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року - скасувати.

Керуючись ст.ст. 117, 195, 196, 199, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області - задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року - скасувати, та постановити нову.

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову, шляхом зупинення дії рішення №136 від 25 лютого 2016 року та заборони вчиняти певні дії (затверджувати детальні плани територій відповідно до статей 17, 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності») - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 22.11.2016 року.

.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.