Справа № 817/1241/16
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2016 р.Р і в н е817/1241/16
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О. за участю секретаря судового засідання Маринич В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 відповідача: представник Нестерчук О.І. третьої особи відповідача: представник не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ГУ ДКС України у Рівненській області
про зобов'язання вчинення певних дій
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (далі - ГУ ДФС у Рівненській області) про зобов'язання провести процедуру повернення безпідставно та помилково сплачених грошових коштів, та повернути грошові кошти в сумі 9170,35грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 у добровільному порядку у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування в період з 12.06.2014 по 05.05.2016 не перебувала, а тому не повинна була сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та суду пояснила, що у період з 12.06.2014 по 05.05.2016 здійснювала підприємницьку діяльність будучи пенсіонером по інвалідності. 09.06.2016 вона звернулася із заявою до ГУ ДФС у Рівненській області щодо повернення коштів в сумі 9170,35грн., які сплачені нею в якості єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у вказаний період, але які не повинна була сплачувати, оскільки заяви про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування не подавала, відповідний договір з органом доходів і зборів не укладала. Однак, вказана заява залишена відповідачем без задоволення, оскільки відомості в реєстрі застрахованих осіб могли бути використані для обчислення та призначення позивачу страхових виплат. Вважає, що така підстава для відмови у задоволенні заяви є незрозумілою, протиправною та необґрунтованою, а сплачені нею кошти повинні бути поверненні. Просила позов задовольнити повністю.

Відповідач, ГУ ДФС у Рівненській області, позов не визнав повністю з підстав викладених у письмових запереченнях.

Представник відповідача у судовому засіданні письмові заперечення підтримала повністю та пояснила суду, що фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, самостійно визначають суми, на які нараховується єдиний внесок, а відомості подають до органу доходів і зборів у формі звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску. ОСОБА_1 самостійно подано вказані звіти за 2014-2015 роки, а суми єдиного внеску сплачені позивачем, як належним платником на відповідний рахунок, відтак не підлягають поверненню як помилково сплачені. Разом з тим, відомості в реєстрі застрахованих осіб могли бути використані для обчислення та призначення позивачу страхових виплат. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В ході судового розгляду, судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Рівненській області (далі - ГУ ДКС України в Рівненській області).

Третя особа, у поданих суду письмових поясненнях зазначає, що ним здійснюється лише розрахунково-касове обслуговування ГУ ДФС у Рівненській області, не має права втручатися у його діяльність та не уповноважене самостійно спрямовувати надані бюджетні асигнування. Проте, згідно з вимогами Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, на підставі відповідного документа (висновку чи іншого розрахункового документа) органу доходів і зборів здійснює перерахунок коштів на рахунки платників єдиного внеску.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Заслухавши сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 04.02.2000 по 05.05.2016 здійснювала підприємницьку діяльність, перебувала на обліку, як платник податків по спрощеній системі оподаткування третьої групи, в органі доходів і зборів (а.а.с.10-11).

Разом з тим, здійснюючи підприємницьку діяльність у період з 12.06.2014 по 05.05.2016 та будучи інвалідом ІІ групи сплачувала єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на загальну суму 9170,35грн., а саме: за червень 2014 року - 422,65грн., за III квартал 2014 року - 1267,95грн., за ІV квартал 2014 року - 1267,95грн., за І квартал 2015 року - 1267,95грн., за II квартал 2015 року - 1267,95грн., за III квартал 2015 року - 1267,95грн., за ІV квартал 2015 року - 1267,95грн., за І квартал 2016 року - 910,00грн., та 230,00грн. в якості доплати за І квартал 2016 року (а.а.с.8-9).

09.06.2016 позивач звернулася до ГУ ДФС у Рівненській області із заявою про повернення помилково сплачених коштів в сумі 9170,35грн. (а.с.12), проте, згідно з листом від 30.06.2016 №143/14з/17-00-13-03-05, вказана заява залишена без задоволення (а.а.с.13-14).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з п.4. ч.1. ст.4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону №2464-VI, особи, зазначені у пункті 4 частини 1 цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням визначено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), статтею 1 якого визначено, що пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 2 частини 1 статті 9 Закону №1058-IV встановлено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються пенсійні виплати, зокрема, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства).

Пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (ст.30 Закону №1058-IV).

Частиною 1 статті 10 Закону №2464-VI визначено, що платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску є, зокрема, особи, які належать до платників єдиного внеску, визначених пунктами 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону.

Як вбачається з довідок МСЕК від 13.06.2014 АВ№0307718 та від 01.07.2016 АВ№0695501 (а.а.с.6-7), з 12.06.2014 ОСОБА_1 була інвалідом ІІ групи, а з 23.06.2016 є інвалідом І групи. Факт виплати позивачу пенсії по інвалідності стверджується відповідними довідками Рівненського ОУ ПФУ в Рівненській області (а.с.63-65). Витягом з реєстру платників єдиного податку від 15.02.2016 №562 стверджується, що позивач з 01.01.2012 перебуває на спрощеній системі оподаткування за 3 групою платників єдиного податку (а.с.16).

Відтак, в розумінні Закону №1058-IV є пенсіонером по інвалідності та має право на добровільну сплату єдиного внеску щодо себе.

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону №2464-VI, особи, зазначені в частині першій цієї статті, подають до органу доходів і зборів за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, органом доходів і зборів в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з ч.7 ст.10 Закону №2464-VI, орган доходів і зборів відмовляє в укладенні договору про добровільну участь у разі, якщо особа: підлягає загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; не відповідає іншим вимогам, визначеним частиною першою цієї статті; подала неповні або недостовірні відомості; раніше уклала договір про добровільну участь, дія якого не припинена або за яким не виконано передбачені договором умови; бажає укласти договір на строк менше одного року. В інших випадках відмова в укладенні договору про добровільну участь не допускається.

В ході судового розгляду, судом встановлено, що ОСОБА_1 заяву про добровільну сплату єдиного внеску до органу доходів і зборів не подавала, договір про добровільну участь в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування з нею не укладався.

Тобто, позивач у добровільному порядку у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування в період з 12.06.2014 по 05.05.2016 не перебувала, а відтак, обов'язок сплачувати єдиний внесок у неї був відсутній.

Відповідно до ч.13 ст.9 Закону №2464-VI, суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Положення даної статті реалізує Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерством фінансів України 16.01.2016 №6, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2016 за №193/28323 (далі - Порядок №6).

Згідно з п.5 Порядку №6, повернення Коштів здійснюється у випадках: 1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719; 2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок 3719; 3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на рахунок з обліку доходів бюджету; 4) помилкової сплати податкових зобов'язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Податковим кодексом України, на рахунок 3719.

Пунктом 6 Порядку №6 встановлено, що повернення Коштів здійснюється на підставі заяви Платника про таке повернення (далі - Заява). У випадку, передбаченому підпунктом 3 пункту 5 цього Порядку, заява подається до органу доходів і зборів за місцем обліку помилково сплачених Коштів у довільній формі із зазначенням суми та напряму повернення. Помилково сплачені суми у випадках, передбачених підпунктами 3 та 4 пункту 5 цього Порядку, підлягають поверненню з урахуванням положень статті 43 Податкового кодексу України та пункту 12 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Пунктом 7 Порядку №6 визначено, що у разі надходження Заяви про повернення Коштів підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати реєстрації Заяви проводить перевірку наданої Платником інформації.

Заява залишається без задоволення у таких випадках: невідповідність Заяви формі, визначеній у додатку 1 до цього Порядку; недостовірність викладеної у Заяві Платника інформації; подання Заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску; наявність у Платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій.

У разі відмови в задоволенні Заяви про повернення Коштів Платнику єдиного внеску підрозділом органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, надається повідомлення за підписом посадової особи із зазначенням причин відмови.

Як вбачається з листа від 30.06.2016 №143/14з/17-00-13-03-05 (а.а.с.13-14), підставою для відмови у поверненні коштів зі сплати єдиного внеску стали відомості в реєстрі застрахованих осіб, які могли бути використані для обчислення та призначення позивачу страхових виплат.

Твердження відповідача про те, що позивач втратила право на повернення сплаченого внеску як особа, що самостійно заповнювала та подавала звітність по ЄСВ, суд вважає помилковими, оскільки, як встановлено судом, позивач відповідає встановленим Законом №2464-VI вимогам для звільнення від сплати за себе єдиного внеску. Одночасно, положеннями Закону №2464-VI заборони щодо повернення таких коштів особам, що сплатили внесок за себе, хоча й були звільненні від його сплати, не встановлено.

Пунктом 7 Порядку №6 також визначає, що підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення обліку платежів та складання звітності, у строк не більше ніж три робочих дні з дня отримання Заяви з відміткою про підтвердження повернення Коштів, на підставі даних інформаційної системи готує висновок за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку (далі - Висновок) та два примірники Реєстру висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску (далі - Реєстр висновків) за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

На підставі Висновку та у строк не пізніше ніж три робочих дні з дня його реєстрації підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, нижчого рівня оформлює розрахунковий документ на повернення Коштів з рахунку 3719, на який їх було сплачено, та направляє його відповідному управлінню (відділенню) Державної казначейської служби України у районі, районі у місті, місті обласного, республіканського значення (п.8 Порядку №6).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відтак, з метою відновлення порушеного права позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов'язання ГУ ДФС у Рівненській області скласти та подати до ГУ ДКС України в Рівненській області відповідний висновок щодо повернення позивачу помилково сплаченого у 2014-2015 роках єдиного соціального внеску.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано суду достатніх беззаперечних доказів щодо обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, а тому адміністративний позов підлягає до задоволення повністю.

Підстави для застосування вимог ст.94 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Головне управління ДФС у Рівненській області скласти та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області висновок про повернення ОСОБА_1 сум нарахованого та сплаченого єдиного соціального внеску в розмірі 9170,35 грн. (дев'ять тисяч сто сімдесят грн. 35 коп.).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гломб Ю.О.