Справа № 308/4397/16-а
Суддя: Леміш О. М.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2016 м.Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Леміш О.М

при секретарі Химинець О.Я

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішення Управління ДВС ГТУЮ в З/о на постанову про закінчення виконавчого провадження - ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішення Управління ДВС ГТУЮ в З/о на постанову про закінчення виконавчого провадження.

Свою скаргу позивач мотивував тим, що скаржник ОСОБА_2 надав для виконання виконавчий лист №2-а-4815/11, виданий 12.05.2014 року Ужгородським міськрайонним судом, про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу як інваліду війни третьої групи, визначеною ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2011 рік, з урахуванням проведених виплат.

26.08.2014 року головним державним виконавцем відділу ПВР управління ДВС Головного управління юстиції у Закарпатській області Вудмаска М.Ф. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, оскільки Управлінням праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради рішення суду виконано частково, а саме ОСОБА_2 проведено нарахування суми доплати. В частині виплати вказаної суми коштів, виконання рішення суду з боку боржника є неможливим з поважних причин, а саме в зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування .

З даною постановою скаржник не погоджується, оскільки остання є не обґрунтованою, незаконною і прийнятою з грубими порушеннями норм процесуального та матеріального права. Фактично дана постанова є знущанням з прав та інтересів ветерана та інваліда афганської війни ОСОБА_2.

Представник скаржника в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд такі задовільнити.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, разом з тим від представника до суду надійшло заперечння на скаргу.

Заслухавши позицію представника скаржника , вивчивши скаргу, матеріали справи та надані сторонами докази, заперечення суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 надав для виконання виконавчий лист №2-а-4815/11, виданий 12.05.2014 року Ужгородським міськрайонним судом, про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу як інваліду війни третьої групи, визначеною ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2011 рік, з урахуванням проведених виплат.

26.08.2014 року головним державним виконавцем відділу ПВР управління ДВС Головного управління юстиції у Закарпатській області Вудмаска М.Ф. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, оскільки Управлінням праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради рішення суду виконано частково, а саме ОСОБА_2 проведено нарахування суми доплати. В частині виплати вказаної суми коштів, виконання рішення суду з боку боржника є неможливим з поважних причин, а саме в зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України.

Виконання рішень судів здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та відповідно до ч. 2 цієї статті державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином Законом України «Про виконавче провадження» чітко регламентовано послідовність дій державного виконавця, після вчинення яких такий вправі приймати постанову про закінчення виконавчого провадження.

В той же час судом встановлено, що приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», із зазначенням, що воно фактично виконано, суд сприймає як безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах закону.

Таким чином, враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена державним виконавцем є передчасною, оскільки рішення суду належним чином фактично виконано в повному обсязі не було.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Одночасно відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. При цьому в силу приписів ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що державним виконавцем в повному обсязі рішення фактично виконано не було, а також не вжито всіх можливих та необхідних заходів щодо виконання судового рішення, у державного виконавця не було законних підстав для закінчення виконавчого провадження саме з підстав, передбачених п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 160-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов - задоволити.

Скасувати постанову відділу ПВР Управління ДВС ГТУЮ в Закарпатській області від 11.11.2015 року , як незаконну та відновити виконавче провадження за виконавчим листом №2а-3523/11 від 09.04.2015 року.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Леміш О.М