Справа № 815/4247/16
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2016-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4247/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Катаєвої Е.В.

секретаря Дубінєвич М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Комінтернівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовом звернулась фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1) до Комінтернівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області (далі ОДПІ), в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.07.2016 року № про сплату штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 82069,88грн.

Позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 26.07.2016 року ОДПІ прийняте на підставі Акту перевірки № 224/15-17-13-01- від 12.07.2016 року, у висновку якого зазначено про встановлення порушення п.12

ст.3, ст.6 Закону України від 01.06.2000 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон України про РРО), а саме здійснення реалізації товару, який не відображений у книзі обліку доходів і витрат по формі №10, тобто не обліковані товарні запаси у порядку, встановленому законодавством, за місцем їх реалізації на загальну суму за цінами реалізації 41034,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що аналіз положень п.12 ст. 3, ст. 6, ст. 20 Закону України про РРО дає підстави для висновку, що цим законом передбачено обов'язок фізичних осіб-підприємців, що знаходяться на загальній системі оподаткування, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, вести облік товарних запасів за місцем їх реалізації. За реалізацію товарів, які не обліковані за місцем реалізації, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, за цінами реалізації.

Разом з тим, чинним на час виникнення спірних відносин законодавством не конкретизовано порядку обліку товарних запасів саме за місцем їх реалізації.

Відповідно до Акту перевірки можливо прийти до висновку, що податківці такими документами вважають Книгу обліку доходів і витрат, однак, форма Книги обліку доходів і витрат, передбачена наказом Міністерства доходів і зборів України №481 від 16.09.2013 року, не передбачає ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації. В книзі відсутні графи, які б передбачали можливість ведення обліку товарних запасів безпосередньо у місці їх реалізації. Актом перевірки не встановлено порушення ведення позивачем порядку обліку доходів та витрат, відображених в Книзі обліку доходів і витрат на підставі первинних документів (товарно-транспортні накладні, видаткові накладні та інші), які були надані перевіряючим у повному обсязі, в яких не встановлено порушень.

При цьому позивач посилався на позицію Вищого адміністративного суду України, викладену, зокрема в ухвалі від 16.07.2015 року по справі №К/9991/35839/12, що положення Закону України про РРО №265/95-ВР чітко не визначають самого порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, лише вказує на обов'язок господарюючих суб'єктів на ведення такого обліку у порядку, визначеному законодавством. Водночас, покладений на господарюючого суб'єкта обов'язок ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації не включає в себе ведення та зберігання документів обліку, за якими такі товари придбавались, саме в місці реалізації товарів. Навпаки відповідно до п. 6.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, первинні документи та облікові регістри, що пройшли обробку, бухгалтерські звіти і баланси до передачі їх в архів підприємства, установи повинні зберігатися в бухгалтерії у спеціальних приміщеннях або зачинених шафах під відповідальністю осіб, уповноважених головним бухгалтером.

Також в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у висновку акту перевірки зазначено не про іншу особу - ФОП ОСОБА_3

Крім того, обґрунтовуючи наявність порушення законодавства в акті перевірки перевіряючи посилаються на недотримання нею законодавчих актів, які втратили чинність: Декрет КМУ «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992 року, Інструкція «Про прибутковий податок з громадян», затверджена наказом ГДПІ від 21.04.1993 року №12, лист ДПАУ №17-0117/10-8886 від 05.11.1997 року. На думку позивача посилання на застаріле законодавство і стало причиною необґрунтованих висновків Акту перевірки, відповідно необґрунтованим та безпідставним є застосування до позивача штрафних санкцій.

Представник позивача у судовому засіданні посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги у судовому засіданні не визнала, пояснила, що рішення про застосування штрафних санкцій прийнято в межах повноважень і на підставі Акту перевірки. Не заперечувала, що акт перевірки містить посилання на нормативні акти, які втратили чинність, але вважає доведеним порушення позивачем Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» .

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши надані ними докази у їх сукупності, судом встановлено, що позивач ФОП Ктенко зареєстрована 24.03.2010 року, номер запису 0004313, знаходиться на податковому обліку в ОДПІ.

З 21.06.2016 року по 07.07.2015 року ОДПІ проведена перевірка позивача, за результатами якої складений Акт № 224/15-17-13-01- від 12.07.2016 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_1, НОМЕР_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року» (а.с.12-33).

На підставі Акту перевірки ОДПІ 26.07.2016 року прийняло податкове повідомлення-рішення форми «С» №, яким застосовано до ФОП ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції у розмірі 82069,88грн за порушення п. 12 ст.3,ст.6 Закону України про РРО (а.с.11).

У висновку Акту зазначено, що перевіркою встановлено порушення п. 12 ст. 3, ст.6 Закону України про РРО, «…встановлено фізична особа-підприємець ОСОБА_3 здійснював реалізацію товару, якій не відобразив у книзі обліку доходів і витрат по формі №10, тобто не обліковував вищевказані товарні запаси у порядку, встановленому законодавством, за місцем їх реалізації на загальну суму за цінами реалізації 41034,94грн».

Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, податкове повідомлення-рішення від 26.07.2016 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій підлягає скасуванню. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України про РРО в редакції Закону України №569-VIII від 01.07.2015 року «Про внесення змін до ПКУ та деяких законів України щодо застосування РРО», якій набрав чинності 23.07.2015 року (далі Закон України №569-VIII), суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Статтею 6 Закону України про РРО в редакції до 23.07.2015 року було встановлено, що облік товарних запасів фізичною особою - підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Проте вказана ст.6 виключена з Закону України про РРО з 23.07.2015 року згідно з Законом України №569-VIII, у зв'язку з чим суд вважає необґрунтованим та безпідставним посилання ОДПІ в Акті перевірки та оскаржуваному податковому повідомленні-рішення від 26.07.2016 року № про порушення позивачем цієї ст.6 Закону України про РРО.

Статтею 20 Закону в редакції Закону України №569-VIII встановлено, що до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Таким чином, Закон України про РРО не визначає порядку введення облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а лише зобов'язує суб'єктів господарювання вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Оподаткування доходів, отриманих ФОП від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регламентовано ст.177 ПКУ. Зокрема, п.177.10 ст.177 визначено, що ФОП зобов'язані вести Книгу обліку доходів та витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів та витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді. Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Наказом Міністерства доходів и зборів №481 від 16.09.2013 року затверджені форма Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі Наказ №.481).

Зазначені форма та Порядок не встановлюють будь-яких особливостей щодо порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації.

Зазначена Книга позивача, як декларації про майновий стан і доходи, а також всі первинні документи щодо її господарської діяльності були предметом дослідження перевіряючих, які в Акті перевірки зазначили, що перевіркою правильності визначення витрат, відображених в декларації про майновий стан і доходи, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу та документально підтверджених, з даними про суми, визначеними в ході перевірки, розбіжності не виявлено. Не виявлено розбіжності перевіркою правильності визначення оподатковуваного доходу. Також зазначено, що не встановлено порушень при здійсненні у період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року діяльності по роздрібної торгівлі алкогольними напоями та пивом.

Щодо дотримання позивачем вимог Закону України про РРО, то в Акті перевірки зазначено про не встановлення порушень при порівняні даних відображених у ф.10 книги обліку доходів та витрат та звітів про використання РРО, контрольних стрічок.

Але після вказаного висновку перевіряючи посилаючись на норми законодавства, які втратили чинність зазначили про порушення позивачем вимог п.12 ст.3,ст.6 Закону України про РРО, а саме, що вона здійснювала реалізацію товару, якій не відобразила у книзі обліку доходів та витрат по формі№10, тобто не облікувала вищевказані товарні запаси у порядку, встановленому законодавством, за місцем їх реалізації на загальну суму 41034,94грн.

Акт перевірки не містить обставин щодо встановлення вказаних порушень, якій саме товар на вказану суму реалізовувався позивачем та не був облікований відповідно до законодавства, а саме відповідно до ст.177 ПКУ, наказу №481.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що Акт перевірки щодо наявності порушення законодавства при здійсненні нею підприємницької діяльності складений з порушенням вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого наказом МФУ №395 від 14.03.2013 року, відповідно до п.1.7 якого факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів. Згідно з пп. 2.3.2.2 п.2.3 Порядку у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень.

Відповідачем не дотримано вимог вказаного Порядку, Акт перевірки не містить посилання на конкретні факти порушень, не зазначити період діяльності платника податків та операції, в результаті якої здійснено ці порушення.

При цьому суд враховує, що позивач при здійснені господарської діяльності користується РРО, використання яких регламентовано, крім іншого, також Законом України про РРО. Саме застосування РРО є також частиною обліку діяльності суб'єктів господарювання. Відповідно до п.11 ст.3 Закону України про РРО суб'єкт господарювання зобов'язаний проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості, що є складової обліку товарів за місцем їх реалізації. В Акті перевірки зазначено про не встановлення порушень при порівняні даних відображених у ф.10 книги обліку доходів та витрат та звітів про використання РРО, контрольних стрічок.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч.ч.1,4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.3 ст.86 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд дійшов до висновку, що позивач довів суду обставини, на які посилалась в обґрунтування позовних вимог та вони підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст.94 КАС України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Судові витрати у сумі 820,70 гривень підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 128, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Комінтернівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.07.2016 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 82069,88грн.

Стягнути з Комінтернівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судові витрати у сумі 820,70 гривень

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Суддя Катаєва Е.В.

.