Справа № 800/186/16
Суддя: Прокопенко О.Б.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Прокопенка О.Б.,
суддів:Волкова О.Ф., Гриціва М.І., Кривенди О.В.,
при секретарі судового засідання Ключник А.Ю.,

за участю представника Українського інституту національної пам'яті (далі - УІНП) - Рябенка С.Д., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Верховної Ради України (далі - ВРУ), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - УІНП, про визнання протиправною та скасування Постанови ВРУ від 4 лютого 2016 року № 984-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» (далі - Постанова № 984-VIII) в частині перейменування смт Комсомольське Зміївського району Харківської області на смт Слобожанське,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом до ВРУ, в якому просив визнати протиправною та скасувати Постанову № 984-VIII в частині перейменування смт Комсомольське на смт Слобожанське.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про незаконність Постанови № 984-VIII з посиланням на її прийняття з недодержанням норм чинного законодавства України, а саме законів України від 31 травня 2005 року № 2604-IV «Про географічні назви» (далі - Закон № 2604-IV) та 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» без врахування думки більшості мешканців селища, без проведення місцевого референдуму з цього питання, без проведення відповідної експертизи пропозицій та рішення про перейменування, вказував також про порушення ВРУ Регламенту Верховної Ради України, затвердженого Законом України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI (далі - Регламент).

Вищий адміністративний суд України постановою від 1 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовив.

Рішення мотивовано тим, що оскільки виключно ВРУ наділена повноваженнями щодо найменування і перейменування населених пунктів і районів (такі рішення парламент приймає у формі постанов на пленарних засіданнях після обговорення цього питання більшістю голосів народних депутатів України від конституційного складу ВРУ), то при прийнятті Постанови № 984-VІІІ (в частині перейменування смт Комсомольське на смт Слобожанське) ВРУ діяла в межах повноважень, визначених пунктом 29 частини першої статті 85 Конституції України , пункту 8 Закону України від 9 квітня 2015 року № 317-VIII «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» (далі - Закон № 317-VIII), з урахуванням пропозицій населення за результатами громадських слухань та рекомендацій УІНП відповідно до встановленої процедури.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_6 звернувся до Верховного Суду України із заявою про його перегляд з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

ОСОБА_6 у своїй заяві просить скасувати постанову Вищого адміністративного суду України від 1 серпня 2016 року та прийняти нове рішення, яким визнати протиправною та скасувати Постанову № 984-VІІІ в частині перейменування смт Комсомольське на смт Слобожанське.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що підстав для задоволення заяви немає.

Відповідно до пункту 29 частини першої статті 85 Конституції України до повноважень ВРУ належить утворення і ліквідація районів, встановлення і зміна меж районів і міст, віднесення населених пунктів до категорії міст, найменування і перейменування населених пунктів і районів.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону № 2604-IV найменування та перейменування географічних об'єктів у межах визначених законом повноважень та відповідно до вимог цього Закону, зокрема, здійснює ВРУ - щодо найменування та перейменування одиниць адміністративно-територіального устрою України (шляхом внесення змін до Конституції України), населених пунктів і районів, а також географічних об'єктів, створених за рішеннями ВРУ.

9 квітня 2015 року ВРУ прийняла Закон № 317-VIII, яким, зокрема, було засуджено комуністичний та націонал-соціалістичний (нацистський) тоталітарні режими в Україні, визначено правові основи заборони пропаганди їх символіки та встановлено порядок ліквідації символів комуністичного тоталітарного режиму.

Відповідно до підпункту «є» пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 317-VІІІ символіка комуністичного тоталітарного режиму - символіка, що включає, зокрема, назви областей, районів, населених пунктів, районів у містах, у яких використані імена або псевдоніми осіб, які обіймали керівні посади в комуністичній партії (посаду секретаря районного комітету і вище), вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік, працювали в радянських органах державної безпеки, а також назви СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік та похідні від них, назви, пов'язані з діяльністю комуністичної партії (включаючи партійні з'їзди), річницями Жовтневого перевороту 25 жовтня (7 листопада) 1917 року, встановленням радянської влади на території України або в окремих адміністративно-територіальних одиницях, переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у XX столітті (крім назв, пов'язаних з опором та вигнанням нацистських окупантів з України або з розвитком української науки та культури).

Пунктом 7 статті 7 Прикінцевих та перехідних положень

Закону № 317-VІІІ зобов'язано Раду міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київські та Севастопольські міські, районні державні адміністрації, органи місцевого самоврядування у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом в установленому порядку провести громадські слухання та подати на розгляд ВРУ пропозиції щодо перейменування населених пунктів, районів та областей, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму.

Пунктом 8 статті 7 Прикінцевих та перехідних положень

Закону № 317-VІІІ передбачено, що ВРУ у тримісячний строк, який обчислюється з дня закінчення строку, визначеного пунктом 7 цієї статті Закону, приймає рішення про перейменування населених пунктів та районів, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму, з урахуванням пропозицій, поданих Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, та рекомендацій УІНП. У разі якщо протягом строку, встановленого пунктом 7 цієї статті Закону, пропозиції щодо перейменування населених пунктів та районів, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму, не були подані до ВРУ, відповідне рішення про перейменування таких населених пунктів та районів приймається ВРУ на підставі рекомендацій УІНП.

Згідно з частиною одинадцятою статті 5 Закону № 2604-IV перейменування географічних об'єктів здійснюється, зокрема, у випадку необхідності приведення назви географічного об'єкта у відповідність із вимогами Закону № 317-VIII.

У частині дванадцятій статті 5 Закону № 2604-IV зазначено, що перейменування географічних об'єктів здійснюється з урахуванням думки більшості населення, яке проживає на території, де розташовані ці об'єкти, відповідно до закону про референдуми. Перейменування географічних об'єктів, пов'язане з необхідністю приведення назв таких географічних об'єктів у відповідність із вимогами Закону № 317-VIII, здійснюється у порядку, встановленому Законом № 317-VIII.

Тобто Законом № 2604-IV встановлено відповідний порядок перейменування географічних об'єктів, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму, відповідно до якого таке перейменування здійснюється не у порядку, встановленому

Законом № 2604-IV, а у порядку, встановленому Законом № 317-VIII.

Таким чином, твердження ОСОБА_6 про те, що перейменування географічних об'єктів, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму, регулюються виключно Законом № 2604-IV, є безпідставними. До того ж посилання ОСОБА_6 на те, що під час перейменування смт Комсомольське на смт Слобожанське було порушено вимоги законодавства про проведення місцевого референдуму та експертизи Держгеокадастру не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Порядок роботи ВРУ встановлюється Конституцією України та Регламентом.

Відповідно до вимог статті 89 Конституції України ВРУ для здійснення законопроектної роботи, підготовки і попереднього розгляду питань, віднесених до її повноважень, виконання контрольних функцій відповідно до Конституції України створює з числа народних депутатів України комітети ВРУ.

Згідно з абзацом першим пункту 4 додатка до Постанови ВРУ від 4 грудня 2014 року № 22-VІІ «Про перелік, кількісний склад і предмети відання комітетів Верховної Ради України восьмого скликання» питання щодо адміністративно-територіального устрою України належить до предмета відання Комітету з питань державного будівництва, регіональної політики та місцевого самоврядування (далі - Комітет).

Як установив суд, виконавчий комітет Комсомольської селищної ради на адресу ВРУ, УІНП направив лист від 19 листопада 2015 року № 1620, в якому повідомлялося, що на виконання вимог пункту 7 статті 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 317-VІІІ в смт Комсомольське відбулися громадські слухання Комсомольської селищної територіальної громади з питання про перейменування населеного пункту смт Комсомольське. Більшість учасників громадських слухань висловилися проти перейменування населеного пункту.

До цього листа були додані рішення громадських слухань від 9 жовтня 2015 року, звернення Комсомольської селищної ради до Харківської обласної ради, Кабінету Міністрів України, ВРУ щодо залишення назви населеного пункту смт Комсомольське без змін.

У зверненні Комсомольської селищної ради було зазазначено, що підготовчим комітетом по громадському слуханню Комсомольської селищної ради також були внесені альтернативні назви: перейменувати смт Комсомольське на смт Слобожанське чи на смт Молодіжне. Рішення про перейменування смт Комсомольське на смт Слобожанське посіло друге місце при голосуванні, але абсолютна більшість населення смт Комсомольське (більше 96 %) не сприймає іншої назви свого населеного пункту, крім назви смт Комсомольське. Комсомольська селищна рада просила ВРУ при прийнятті рішення про перейменування смт Комсомольське врахувати рішення територіальної громади про залишення назви населенного пункту - смт Комсомольське.

На виконання вимог пункту 8 статті Прикінцевих та перехідних положень Закону № 317-VІІІ голова Комітету надіслав лист голові УІНП про надання рекомендації щодо перейменування населених пунктів та районів, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму для можливості їх врахування при обговоренні на засіданні Комітету.

Листом від 23 грудня 2015 року УІНП надіслав до Комітету ВРУ свої рекомендації щодо перейменування населених пунктів, у тому числі і стосовно смт Комомольське, яке рекомендовано перейменувати на смт Георгіївка.

На засіданні Комітету 23 грудня 2015 pоку було розглянуто пропозиції Комсомольської селищної ради щодо збереження існуючої назви смт Комсомольське та рекомендації УІНП щодо перейменування смт Комсомольське на смт Георгіївка.

Розглянувши пропозицію Комсомольської селищної ради та рекомендації УІНП, Комітет прийняв рішення про звернення з пропозицією до Комсомольської селищної ради щодо можливого врахування рекомендацій УІНП та листом від 15 січня 2016 року просив оперативно висловити свою позицію з цього питання.

Виконавчий комітет Комсомольської селищної ради у листі від 21 січня 2016 року, надісланому голові Комітету, зазначив, що Комсомольська селищна рада категорично проти перейменування смт Комсомольське на смт Георгіївка.

На засіданні Комітету 3 лютого 2016 року голова УІНП запропонував перейменувати смт Комсомольське на смт Слобожанське.

Частиною першою статті 47 Регламенту передбачено, що відповідно до частини другої статті 84, статті 91 Конституції України ВРУ приймає рішення виключно на її пленарних засіданнях після обговорення питань більшістю голосів народних депутатів від конституційного складу ВРУ, крім випадків, передбачених Конституцією України та цим Регламентом.

Відповідно до частин першої та третьої статті 138 Регламенту постанови та інші акти (резолюції, декларації, звернення, заяви) ВРУ, визначені статтею 46 цього Регламенту, ВРУ приймає більшістю голосів народних депутатів від її конституційного складу, крім випадків, визначених Конституцією України; постанови та інші акти ВРУ приймаються з дотриманням процедури, передбаченої для розгляду законопроектів у першому читанні з прийняттям їх у цілому, якщо ВРУ не прийнято іншого рішення.

Згідно з частиною першою статті 108 Регламенту після включення законопроекту до порядку денного сесії ВРУ підготовка його до першого читання здійснюється головним комітетом.

Частиною другою статті 113 Регламенту передбачено, що при розгляді законопроекту в першому читанні ВРУ може прийняти процедурне рішення про обговорення проекту за скороченою процедурою.

Відповідно до частини другої статті 114 Регламенту ВРУ після прийняття законопроекту за основу може прийняти рішення про прийняття законопроекту в цілому, за умови дотримання вимог цього Регламенту (частина четверта статті 102).

Згідно з частиною четвертою статті 102 Регламенту за рішенням ВРУ допускається остаточне прийняття законопроекту (крім проектів кодексів і законопроектів, які містять понад 100 статей, пунктів) відразу після першого чи другого читання, якщо законопроект визнано таким, що не потребує доопрацювання, та якщо не надійшло зауважень щодо його змісту від народних депутатів, інших суб'єктів права законодавчої ініціативи, юридичного чи експертного підрозділів Апарату ВРУ.

Законопроект, проект іншого акта, внесений до ВРУ, реєструється в Апараті ВРУ. Законопроект, внесений з дотриманням вимог статей 90, 91 цього Регламенту, реєструється в Апараті ВРУ в день його внесення. У прийнятті на реєстрацію законопроекту, проекту іншого акта має бути відмовлено у разі, якщо він поданий з порушенням вимог статей 90, 91 цього Регламенту, а також якщо законопроект є альтернативним і вноситься з порушенням строків, визначених цим Регламентом (частини перша, друга статті 92 Регламенту).

За змістом статті 96 Регламенту на пленарному засіданні ВРУ розглядаються законопроекти, включені до порядку денного сесії ВРУ.

За результатами засідання Комітет ухвалив висновок від 3 лютого 2016 року щодо підтримання пропозиції органів місцевого самоврядування та рекомендації УІНП щодо перейменування населених пунктів та доручити народним депутатам України - членам Комітету розробити і внести на розгляд ВРУ доопрацьований проект Постанови ВРУ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» (реєстраційний № 3854; далі - проект Постанови) з урахуванням зазначених пропозицій. Крім того, рекомендовано ВРУ відповідно до пункту 1 частини першої та частини другої статті 114 Регламенту проект Постанови (доопрацьований) прийняти за основу та в цілому; доручити виступити на пленарному засіданні ВРУ під час розгляду цього питання народному депутату України, голові підкомітету з питань місцевих органів виконавчої влади та територіального устрою М.Т. Федоруку.

3 лютого 2016 року у секторі реєстрації законопроектів Головного управління документального забезпечення Апарату ВРУ зареєстровано проект Постанови (доопрацьований).

На пленарному засіданні ВРУ 4 лютого 2016 року Голова ВРУ оголосив про розгляд проекту Постанови. Після доповіді та обговорення проекту Постанови Голова ВРУ вніс пропозицію про прийняття рішення за основу та в цілому.

Вказане рішення прийнято відкритим поіменним голосуванням більшістю голосів народних депутатів України від конституційного складу ВРУ та оформлено відповідною постановою за № 984-VІІІ .

Постанова № 984-VІІІ була опублікована в газеті «Голос України» від 17 лютого 2016 року.

Таким чином, ВРУ в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та з урахуванням рекомендацій УІНП прийняла Постанову № 984-VІІІ на підставі пункту 29 частини першої статті 85 Конституції України, пункту 8 статті 7 Закону № 317-VІІІ, якою перейменувала смт Комсомольське на смт Слобожанське. Разом із тим і УІНП, і ВРУ взяли до уваги результати голосування населення смт Комсомольське на громадських слуханнях за альтернативні назви смт Слобожанське та смт Молодіжне, відповідно до яких смт Слобожанське набрало найбільшу кількість голосів.

Щодо решти доводів ОСОБА_6 слід зазначити, що аналіз норм чинного законодавства України дає підстави вважати, що виключно ВРУ наділена повноваженнями щодо найменування та перейменування населених пунктів, такі рішення парламент приймає у формі постанов на пленарному засіданні.

Виходячи з конституційних повноважень ВРУ, вирішення питання, зокрема щодо перейменування населених пунктів, віднесено до повноважень парламенту, що повністю узгоджується із положеннями Конституції та законів України, а також Європейської Хартії місцевого самоврядування від 15 жовтня 1985 року, на яку в заяві про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 1 серпня 2016 року посилається ОСОБА_6

Таким чином, наведені у заяві ОСОБА_6 доводи не дають підстав для висновку, що оскаржувана постанова Вищого адміністративного суду України від 1 серпня 2016 року є незаконною.

Отже, висновок Вищого адміністративного суду України ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, тому в задоволенні заяви ОСОБА_6 слід відмовити.

Ураховуючи наведене та керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», частиною шостою статті 171-1, статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви ОСОБА_6 відмовити.

Постанова є остаточною і не може бути оскаржена, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.Б. Прокопенко
Судді: О.Ф. Волков
М.І. Гриців
О.В. Кривенда