Справа № 461/1323/16
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року Справа № 876/3126/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський А.М.

судді Запотічний І.І.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

представник відповідача Рибак Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 22.03.2016р. у справі № 461/1323/16 за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

24.02.2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби України № 0315/20900/16 від 12.02.2016 року про визнання ОСОБА_2 винним у скоєнні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.474 Митного кодексу України.

В обгрунтування вимог позову ОСОБА_2 покликався на те, що він 29.01.2016 року прямував транспортним засобом «VOLVO FH 12.420», реєстраційний номер НОМЕР_1, причіп фургон ізотермічний Е «Krone 22 Р», реєстраційний номер НОМЕР_2 з Республіки Польща в Україну, через м/п «Рава-Руська» Львівської митниці Державної фіскальної служби України, каналом позначеним символами червоного кольору «червоний коридор» в якості водія, який здійснював перевезення товару «рослини різних видів», вагою 14488 кг. Згідно товаро-супровідних документів, транспортним засобом переміщувався товар «рослини різних видів», вагою 14488 кг. Під час поглибленого огляду транспортного засобу було встановлено, що в вантажному відсіку, окрім заявленого товару, знаходиться товар : «зрізані квіти, придатні для складання букетів свіжі троянда з 1 листопада до 31 травня». У зв'язку з виявленим порушенням митних правил за ознаками ч. 1 ст. 483 МК України та потребою у вилученні товару, згідно ст. 511 МК України, позивачу було запропоновано надати доступ до транспортного засобу та товару, проте він відмовився. Позивач вчинення правопорушення заперечує. Вважає, що доказом вчинення правопорушення є безпосередньо протокол про порушення митних правил №0315/20900/16, який складений з порушенням вимог ст. 494 МК України та не містить дати та часу вчинення злочину, а відповідно не може бути доказом у справі.

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 22.03.2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, вважаючи її неправомірною та необгрунтованою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач покликається на те, що митним органом було створено штучні умови, у тому числі, шляхом тривалого, понад 2 дні, митного оформлення товарів при виконанні митних формальностей (з моменту в'їзду на м/п 30.01.2016р. близько 6 години ранку до моменту складення першого ідентифікаційного акту огляду від 31.01.2016р., який не містить часу початку та завершення такого огляду), незважаючи на приписи статей 255, 259, 264 Митного кодексу України щодо як найшвидшого випуску товарів у вільний обіг або надання мотивованої відмови в оформленні митної декларації. Позивач зазначає, що за таких обставин не мав наміру вчиняти будь-які дії, якими взагалі могли би порушуватись митні правила, а тим більш вчиняти дії щодо переміщення товарів з приховуванням від митного контролю,оскільки в цьому не було жодного сенсу, насамперед в силу обізнаності митного органу щодо найменування товарів, їх кількості та вартості, так як митному органу було надіслано попередньою митну декларацію у електронному вигляді. Позивач також зазначає про на наявність сплаченої грошової застави у повному обсязі у якості митних платежів, а саме - ввізного мита та податку на додану вартість декларантом, що також виключає умисність або спрямованість таких дій на приховування товарів від митного контролю у спосіб описаний митним органом.

Крім того, позивача вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції не було взято до уваги покликання посадової особи, яка складала протокол про порушення митних правил, на свідків щодо дій позивача, які відсутні у протоколі, що на переконання позивача могло б бути вагомим доказом вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.474 Митного кодексу України.

Також позивач покликається на те, що судом першої інстанції не досліджувались обставини утримування позивача на митному посту «Рава-Руська» з 30.01.2016р. до 02.02.2016р, так як відповідачем на підтвердження причин затримки не було надано жодних документів.

Враховуючи викладене, позивач просить апеляційну скаргу задовольнити.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом у встановленому законом порядку.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечую, просить відмовити у її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, та оцінивши усі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржену постанову слід залишити без змін, виходячи з викладених нижче обставин.

З матеріалів справи судом першої інстанції було встановлено, що 12.02.2016 року постановою заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби України від 12.02.2016 р. у справі про порушення митних правил позивача, ОСОБА_2, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.474 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

Як зазначено у тексті вказаної вище постанови, ОСОБА_2 29.01.2016 року, керуючи транспортним засобом «VOLVO FH 12.420», реєстраційний номер НОМЕР_1, причіп фургон ізотермічний Е «Krone 22 Р», реєстраційний номер НОМЕР_2 прямував з Республіки Польща в Україну через м/п «Рава-Руська» Львівської митниці Державної фіскальної служби України, каналом позначеним символами червоного кольору «червоний коридор» в якості водія, який здійснював перевезення товару.

Під час поглибленого огляду транспортного засобу працівниками митниці встановлено, що в вантажному відсіку транспортного засобу, крім заявленого товару, знаходиться інший товар - «зрізані квіти, придатні для складання букетів свіжі троянди з 1 листопада до 31 травня».

У зв'язку з виявленим порушенням митних правил за ознаками, передбаченими ч.1 ст.483МК України та потребою у вилученні товару згідно ст.511 МК України, позивачу було запропоновано надати доступ до транспортного засобу та товару «зрізані квіти, придатні для складання букетів свіжі троянда з 1 листопада до 31 травня», проте ОСОБА_2 протягом дня 01.02.2016р. відмовляв у доступі до товарів та транспортного засобу шляхом закривання вантажного відсіку транспортного засобу. Зазначене підтверджується протоколом про порушення митних правил №0315/20900/16 від 01.02.2016р., в якому вказано, що позивач вчинив дії з перешкоджання посадовій особі митного органу під час здійснення нею митного контролю або провадження в справі про контрабанду чи порушення митних правил у доступі до товарів, транспортних засобів, документів,тобто, вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.474 МК України.

Відповідно до норми частини 1 статті 474 Митного кодексу України перешкоджання посадовій особі органу доходів і зборів під час здійснення нею митного контролю або провадження в справі про контрабанду чи порушення митних правил у доступі до товарів, транспортних засобів, документів тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В розумінні вказаної норми перешкоджання доступу виражається в створенні умов, що утруднюють або виключають його можливість, і може бути зроблено різними шляхами. При цьому, зазначене порушення митних правил припускає наявність у правопорушника наміру на його вчинення. В той же час, дана норма не містить посилання на мотиви такого перешкоджання як на елемент суб'єктивної сторони адміністративного проступку.

У письмових пояснень позивач наголошував на тому, що його дії були мотивовані тим, що він, як перевізник, відповідальний за збереження вантажу і не міг допустити його загибелі,оскільки на означеному митному переході відсутні належні умови для зберігання квітів.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 покликається на акти огляду про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 31.01.2016 року та від 02.02.2016р. Так, Актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 31.01.2016 року було виявлено у позивача пакет документів (CMR №7050584 від 28.01.2016 у кількості 4 арк.,інвойс-фактура №105280100 від 28.01.2016 у кількості 3 шт.) у яких відсутні печатки «під митним контролем » Львівської митниці Державної фіскальної служби України, печатки «Радіологічний контроль ввіз/вивіз дозволено» та печатки «Держкарантин під фіто санітарним контролем». Виявлені документи, оформлені на товар «зрізані квіти, придатні для складання букетів свіжі троянда з 1 листопада до 31 травня», що дало підстави митному органу оглянути товар та транспортний засіб для вилучення товару в порядку ст.511 МК України.

Судом встановлено,що протягом усього наступного дня 01.02.2016р. ОСОБА_2 відмовлявся надати доступ до транспортного засобу та до товару і такий доступ було надано лише о 22.00год. 01.02.2016р., що власне, і підтверджується актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 02.02.2016р., в поясненні до якого, як вже зазначав суд, позивач визнав факт вчинення перешкоджання.

Згідно ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.522 МК України справи про порушення митних правил, передбачені ст. 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил, згідно ст.531 МК України, є відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані і інші, визначені законами обставини.

Справи про порушення митних правил від імені митниць, виходячи із вимог ст.523 МК України, розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Підставою для скасування постанови позивач вважає відсутність окремого акту митного органу, який би стверджував факт вчинення правопорушення, а також те, що невстановлені час та дата події, а та, що відображена у постанові, не відповідає фактичним обставинам справи. Проте, суд першої інстанції вірно зазначає, що складання актів про відмову надати товар або транспортний засіб для огляду не передбачено Митним кодексом України чи будь-яким іншим підзаконним нормативним актом. Щодо часу та дати події, то такі вірно відображені в оскаржуваній постанові в частині правопорушення, передбаченого ч.1 ст.474 МК України; день коли саме ОСОБА_2 в'їхав на митну територію України (29.01.2016р. чи 30.01.2016р.) не впливає на законність постанови,оскільки подія вчинення позивачем означеного правопорушення мала місце 01.02.2016р.,що ним не оспорюється.

Стосовно покликань позивача в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не досліджувались обставини утримування позивача на митному посту «Рава-Руська» з 30.01.2016р. до 02.02.2016р, та відповідачем на підтвердження причин затримки не було надано жодних документів, суд зазначає, що такі обставини не мають значення у даній справі про адміністративне правопорушення, та не впливають на наявність вини у діях позивача. При цьому тривалість проходження митних формальностей жодним чином не може бути підставою для свідомого перешкоджання громадянином у виконанні посадовими особами митниці своїх обов'язків чи для звільнення громадянина від дотримання митних правил.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на встановлені обставини та викладені висновки, колегія суддів вважає оскаржену постанову суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову винесеною з дотриманням вищеназваної правової норми.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 22.03.2016р. по справі № 461/1323/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.