Справа № 826/13782/16
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Ганечко О.М.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БДО» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БДО» до Національного банку України та Комітету з питань аудиту банків України, третя особа: Аудиторська палата України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2016 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «БДО» про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «БДО» до Національного банку України та Комітету з питань аудиту банків України, третя особа: Аудиторська палата України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - відмовлено.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною ухвалою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу та прийняти нову, якою задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії Рішення Комітету з питань аудиту банків України «Про виключення Товариства з обмеженою відповідальністю «БДО» з Реєстру аудиторських фірм, які мають право на проведення аудиторських перевірок банків» №51 від 04 серпня 2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, ТОВ «БДО» є аудиторською фірмою, основним видом діяльності якої є діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту.

Рішенням Комітету з питань аудиту банків України Національного банку України від 04.08.2016 №51 вирішено виключити ТОВ «БДО» з Реєстру аудиторських фірм, які мають право на проведення аудиторських перевірок банків та анулювати свідоцтво про включення до Реєстру аудиторських фірм, які мають право на проведення аудиторських перевірок банків №0000010, видане ТОВ «БДО» на підставі рішення Комітету з питань аудиту банків Національного банку України від 17.09.2012 №39 (а.с. 23-24 Том I відокремлених матеріалів).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідача та з метою їх відновлення 01.09.2016 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Комітету з питань аудиту банків України «Про виключення Товариства з обмеженою відповідальністю «БДО» з Реєстру аудиторських фірм, які мають право на проведення аудиторських перевірок банків» від 04 серпня 2016 року №51; визнати протиправними дії Національного банку України з виключення позивача з Реєстру аудиторських фірм, які мають право на проведення аудиторських перевірок банків; зобов'язати Національний банк України включити позивача до Реєстру та повернути свідоцтво про включення до Реєстру (а.с. 5-15 Том I відокремлених матеріалів).

Разом з адміністративним позовом 01.09.2016 ТОВ «БДО» подано заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, в якій позивач просив: зупинити дію Рішення Комітету з питань аудиту банків України «Про виключення Товариства з обмеженою відповідальністю «БДО» з Реєстру аудиторських фірм, які мають право на проведення аудиторських перевірок банків» №51 від 04 серпня 2016 року; заборонити Національному банку України виключати Товариство з обмеженою відповідальністю «БДО» () з Реєстру аудиторських фірм, які мають право на проведення аудиторських перевірок банків.

12 жовтня 2016 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2016 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «БДО» про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі №826/13782/16 - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки станом на час розгляду заявленого клопотання, очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, зупинення його дії та заборона Національного банку України виключати позивача із Реєстру є фактично прийняттям судового рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

З наведеної правової норми слідує, що обов'язковою умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та охоронюваним законом інтересам позивача, захист яких стане неможливим без вжиття таких заходів, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

При цьому, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, у зв'язку із чим, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Згідно з частиною третьою статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання.

Частиною четвертою статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Правова позиція по даному питанню висловлена в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», відповідно до п.17 якої якої судам необхідно враховувати, що згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах:

1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються;

2) заборони вчиняти певні дії.

Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Як вбачається з відокремлених матеріалів справи, позивач в своїй заяві про забезпечення позову просить зупинити дію Рішення Комітету з питань аудиту банків України «Про виключення Товариства з обмеженою відповідальністю «БДО» з Реєстру аудиторських фірм, які мають право на проведення аудиторських перевірок банків» №51 від 04 серпня 2016 року; заборонити Національному банку України виключати Товариства з обмеженою відповідальністю «БДО» () з Реєстру аудиторських фірм, які мають право на проведення аудиторських перевірок банків.

При цьому зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення може мати наслідком заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, оскільки, у зв'язку із спеціальними правилами укладання договорів про проведення обов'язкового аудиту, позивач не зможе укладати такі договори із банками.

За переконанням позивача, ознаки протиправності оскаржуваного рішення є очевидними, адже законами України не передбачено ні виключення аудиторських фірм із Реєстру, ні право відповідачів виключати аудиторські фірми із Реєстру.

Колегія суддів відзначає, що з наявних в справі відокремлених матеріалів не вбачається достатніх даних, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб та даних, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, в прохальній частині адміністративного позову позивач просить, зокрема визнати протиправними дії Національного банку України з виключення позивача з Реєстру аудиторських фірм, які мають право на проведення аудиторських перевірок банків.

Однак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Національному банку України виключати Товариства з обмеженою відповідальністю «БДО» () з Реєстру аудиторських фірм, які мають право на проведення аудиторських перевірок банків у даній справі є фактично, вирішення справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу, що згідно з пунктом 4 частини п'ятої статті 117 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом: зупинення рішень Національного банку України, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов'язку вчиняти певні дії.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону України «Про Національний банк України» оскарження рішення, акта або дії Національного банку України не зупиняє їх виконання. Забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов'язку вчиняти певні дії не допускається.

У зв'язку з наведеними обставини справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в частині відмови в забезпеченні позову шляхом заборони Національному банку України виключати ТОВ «БДО» з реєстру аудиторських фірм, які мають право на проведення аудиторських перевірок банків, прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем не доведено існування очевидної небезпеки для ТОВ «БДО» у зв'язку з винесенням оспорюваного рішення Комітетом з питань аудиту банків України Національного банку України, у зв'язку із чим рішення суду першої інстанції щодо відмови в зупиненні дії рішення Комітету з питань аудиту банків України «Про виключення Товариства з обмеженою відповідальністю «БДО» з Реєстру аудиторських фірм, які мають право на проведення аудиторських перевірок банків» №51 від 04 серпня 2016 року є законним та обґрунтованим.

Щодо посилань позивача на розгляд судом першої інстанції заяви про вжиття заходів забезпечення позову з порушенням термінів, встановлених статтею 118 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 118 КАС України клопотання про забезпечення адміністративного позову розглядається не пізніше наступного дня після його одержання й у разі обґрунтованості та терміновості вирішується ухвалою негайно без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

З відокремлених матеріалів справи вбачається, що 01.09.2016 ТОВ «БДО» подано заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову (а.с. 16-19 Том I відокремлених матеріалів).

07 вересня 2016 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду на 21.09.2016 на 09 год 20 хв. (а.с. 4 Том I відокремлених матеріалів). При цьому, вказаною ухвалою вирішено подану заяву про вжиття заходів забезпечення розглянути та вирішити у судовому засіданні.

У подальшому, 21.09.2016 суд першої інстанції ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, вирішив проводити розгляд справи у закритих судових засіданнях. При цьому, зважаючи на неявку Комітету з питань аудиту банків України та Аудиторської палати України вирішено відкласти розгляд справи на 12.10.2016 на 08 год. 50 хв. (а.с. 76-77 Том II відокремлених матеріалів).

12 жовтня 2016 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2016 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «БДО» про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі №826/13782/16 - відмовлено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції хоч і припустився процесуального порушення частини першої статті 118 КАС України стосовно термінів вирішення клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, проте це порушення не призвело до постановлення неправильного рішення у справі.

З урахуванням наведених обставин справи, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є законним та обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Допущене процесуальне порушення статті 118 КАС України не має своїм наслідком прийняття невірного рішення, тому не є підставою для скасування рішення першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права, на які посилається у апеляційній скарзі позивач, та вважає, що суд повно встановив обставини у справі, яким надав правову оцінку на підставі законодавства, яке врегульовує спірні відносини.

Керуючись ст.ст. 117, 160, 196, 199, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БДО» - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, та не підлягає оскарженню як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П. Бужак,

О.М. Ганечко

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Ганечко О.М.

Бужак Н.П.