Справа № 164/2141/16-а
Суддя: Ониско Р. В.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 164/2141/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року. Суддя Маневицького районного суду Волинської області Ониско Р.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1. до Управління соціального захисту населення Маневицької РДА Волинської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Маневицької РДА Волинської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Свій позов обгрунтовує тим, що він, ОСОБА_1, є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 виданого 24 квітня 2015 року та має право на пільги, встановлені законодавством України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій. В травні 2016 році відповідачем йому було нараховано та виплачено щорічну разову грошову допомогу у розмірі 920 гривень. 29 вересня 2016 року ним було подано заяву до Управління соціального захисту населення Маневицької райдержадміністрації із вимогою, щодо проведення перерахунку та виплати невиплаченої частини щорічної разової грошової допомоги учаснику бойових дій у розмірі 4730 гривень 00 копійок. 5 жовтня 2016 року він отримав лист-відповідь Управління соціального захисту населення Маневицької райдержадміністрації № Р-473/04-10 від 5 жовтня 2016 року на вищевказану заяву, в якій зазначається, що відповідач не вбачає підстав для проведення відповідного перерахунку та виплати невиплаченої частини щорічної разової грошової допомоги учаснику бойових дій у розмірі встановленому законодавством. Відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 р. № 367-XIV встановлено вид та розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій.Статтею 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 05 травня у розмірах передбачених ст.ст. 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку, або через установи банків; пенсіонерам за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами за місцем їх проживання чи одержання утримання. Просить суд визнати бездіяльність Управління соціального захисту населення Маневицької райдержадміністрації! щодо перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі встановленого статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік протиправною та зобов'язати здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити щорічну разову грошову допомогу як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум, а саме у розмірі 4730 (чотири тисячі сімсот тридцять) гривень 00 копійок.

В поданих запереченнях Управління соціального захисту населення Маневицької РДА Волинської області заперечує проти позовної заяви в повному обсязі та вважає її необгрунтованою та безпідставною з таких підстав. В 2016 році ОСОБА_2 ( суд рахує це опискою і вважає, що в даному випадку мова йде про ОСОБА_1.) виплачено разову грошову допомогу до 5 травня в сумі 920 грн., як учаснику бойових дій, у розмірі встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». Право встановлювати розміри виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня надано Кабінету Міністрів України ще із 01.01.2015 року, Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VIII, яким внесено зміни до Прикінцевих положень Бюджетного кодексу України, котрий є складовою бюджетного законодавства. Пунктом 26 Прикінцевих положень Бюджетного кодексу України, встановлено, що норми статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. У рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, зазначено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. У разі наявності суперечностей між нормами законів, що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той із них, який прийнято пізніше - в даному випадку це Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від грудня 2014 року № 79-УІІІ. Враховуючи вищевикладене, Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної при здійсненні нарахування та виплати разової грошової допомоги до 5 травня в 2016 році позивачу ОСОБА_1 діяло в рамках законодавства та будь-яких протиправних дій вчинено не було.

Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення. Так Законами України від 19 грудня 2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік» № 489-V та від 28 грудня 2007 р. «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI була спроба змінити формулювання відповідних положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» в частині, що стосується розміру цієї одноразової допомоги, встановленої Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 367-XIV від 25 грудня 1998 року. Згідно правових позицій Конституційний Суд України в рішеннях по справах № 6-рп/2007 від 09.07.2007 та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 зазначені зміни визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) з мотивів невідповідності їх статтям 1, 3, частині другій статті 6, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92 Конституції України та встановлено, що відповідно до частини третьої статті 22, статті 64 Конституції України право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк. Отже, підстав для звуження змісту чи обсягу конституційних прав громадян України не було і не має. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. У зазначених рішеннях Конституційний Суд України відмітив, що пільги, компенсації і гарантії є складовою конституційного права громадян на соціальний захист і достатній рівень життя кожного. В ст. 22 Конституції України також передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Разом з тим, в ст.2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу PCP, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а також що нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними. ч. 4 ст. 2 цього ж закону уповноважує місцеві ради, підприємства, установи та організації встановлювати додаткові гарантії щодо соціального захисту ветеранів війни, до яких відносяться і учасники бойових дій. Отже, щорічна разова грошова допомога для учасників бойових дій є формою соціального забезпечення громадян та становить, у сукупності із іншими, зміст та обсяг права на соціальний захист учасників бойових дій. Обсяг цього права було визначено Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 367-ХІУ від 25 грудня 1998 року. Стаття 64 Конституції України, враховуючи положення ст. 22 Конституції України, встановлює, що окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень можливі в умовах воєнного або надзвичайного стану. Оскільки на момент виникнення та реалізації права на щорічну разову допомогу, яка має бути виплачена до 5 травня в Україні не було встановлено ні воєнного, ні надзвичайного стану, то всі акти усіх органів державної влади не можуть звужувати зміст та обсяг існуючих прав і свобод громадян. Дії органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які звужують зміст чи обсяг прав громадян є такими, що порушують Конституцію України та її гуманістичні засади, що у правовій державі є недопустимим.

Постановою Кабінету Міністрів України у № 141 від 02.03.2016 р., якою у своїй діяльності керується Відповідач, встановлено, що виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань» учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 грн. Тобто у розмірі меншому, ніж це встановлено Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» N9 367-ХІУ від 25 грудня 1998 року, а саме у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

ст. 95 Конституції визначає коло суспільних відносин, які регулюються виключно законом про Державний бюджет України. Формуючи Державний бюджет на конкретний рік держава визначає будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Але цим законом не визначається зміст і обсяг конкретних прав громадян. Саме конкретні права громадян та необхідність їх забезпечення є точкою відліку при формуванні Державного бюджету, а не навпаки. Закон про Державний бюджет не визначає і не може визначати зміст і обсяг конституційних прав громадян, а тим більше їх звужувати чи ставити у залежність від державного бюджету. Саме такої правової позиції притримується і Конституційний Суд України. «Метою і особливістю закону про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов'язання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій. Отже, при прийнятті закону про Державний бюджет України мають бути дотримані принципи соціальної, правової держави, верховенства права, забезпечена соціальна стабільність, а також збережені пільги, компенсації і гарантії, заробітна плата та пенсії для забезпечення права кожного на достатній життєвий рівень» зазначено у Рішенні Конституційного Суду № 6-рп/2007 від 09.07.2007 р.

. Бездіяльність Відповідача проявляється й у тому, що отримавши заяви учасників бойових дій та інвалідів війни з вимогою доплатити недоплачену частину щорічної разової допомоги не вчинив ніяких дій щодо внесення змін до бюджету, як це передбачено Бюджетним кодексом України та Положенням управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації, затв. Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 29 грудня 2012 р.№ 732.

Таким чином, Відповідач, покликаючись на ст. 48 Бюджетного кодексу України ігнорує основні конституційні принципи та завдання органів публічної влади - захист прав, свобод та законних інтересів своїх громадян, а також ігнорує пріоритет дотримання Конституції України та принцип вищої юридичної сили положень Конституції України;

Стосовно Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 о. N° 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань», яка встановлює розміри щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій у розмірі 920 гривень, судом враховано те, що ні Бюджетний кодекс України, ні постанова Кабінету Міністрів України не може звужувати зміст та обсяг прав громадян. А тому Управління соціального захисту населення Маневицької райдержадміністрації визначаючи нормативно-правову базу своєї діяльності випустив із уваги пріоритет Конституції України у цій системі нормативно-правових актів тим самим проігнорував Основний Закон України та конституційні засади організації і здійснення публічної влади в Україні до яких насамперед відносяться засади пріоритету прав і свобод людини та верховенства права.

Керуючись принципом верховенства права, визначеним ст. 8 Конституції України та ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, загальними засадами пріоритетності прав людини суд вважає, що при призначенні щорічної разової допомоги учасникам бойових дій у 2016 році необхідно застосовувати положення ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону України від 25.12.1998 р. № 367- XIV, а Постанова Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 141 та положення п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України» - є такими, що звужують обсяг передбачених Конституцією та Законами України права на соціальний захист учасника бойових дій та до застосування не підлягають.

Разом з тим, Європейський Суд з прав людини у справі «Кечко проти України» (Заява № 63134/00) констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 1 травня 2016 року 1130 грн.

Таким чином, Позивач повинен був отримати у 2016 році 5650 грн. разової грошової допомоги. Однак у 2016 році отримав лише 920 грн. Тобто недоплата за 2016 рік становить 4730 грн.

На підставі викладеного, враховуючи правові позиції Конституційного суду України та керуючись ст.ст. З, 8, 22, 46, 48, 64 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 17, 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», ст. ст. 1, 2, 4, 6,18,71,72,158-163,244-2 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1. до Управління соціального захисту населення Маневицької РДА Волинської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати дії Управління соціального захисту населення Маневицької РДА Волинської області щодоперерахунку щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі встановленому статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік ОСОБА_1 - протиправними.

Зобов'язати здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити ОСОБА_1щорічну разову грошову допомогу як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум, а саме у розмірі 4730 (чотири тисячі сімсот тридцять) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Маневицький районнний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційноїінстанції.

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області Р.В. Ониско