Справа № 682/2232/16-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 682/2232/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Зеленська В.І.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

23 листопада 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області в особі капітана поліції Гавури Олександра Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

20.09.2016 року ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області в особі капітана поліції Гавури О.В. щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 1061 ПС2 № 059409 від 03.09.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції та вважаючи її винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

Сторони для участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не прибули, явку уповноважених представників не забезпечили, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду даної справи в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з постанови у справі про адміністративне правопорушення № 1061 ПС2 № 059409 від 03.09.2016 року, винесеної старшим інспектором Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції Гавурою О.В., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 425 грн., через те, що 03.09.16 року о 00 год. 40 хв. в м. Славута по вул. Князів Сангушків останній, керуючи транспортним засобом АЗЛК-2141 номерний знак НОМЕР_1, на вимогу інспектора поліції не пред'явив для перевірки поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с.6).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт незаконності дій відповідача щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, яка є предметом оскарження в межах даної справи.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог ч.3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст.258 цього кодексу.

Згідно з ч. 2, 4 ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Стаття 258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП є необов'язковим.

Щодо суті самого порушення позивачем Правил дорожнього руху, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом АЗЛК-2141 номерний знак НОМЕР_1 в м. Славута по вул. Князів Сангушків, не пред'явив поліс обов'язкового страхування на вимогу працівника патрульної служби, чим порушив вимоги п.2.1 Правил дорожнього руху.

Згідно вимог пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, в тому числі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). (підпункт «ґ»).

Згідно п.21.1 ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Згідно п.21.3. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Згідно п.21.2. Контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: Відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

В розрізі викладеного, посилання позивача на факт недотримання відповідачем положень п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є безпідставними, оскільки у законі визначені лише два випадки, коли пред'являється поліс, зокрема, при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

При цьому судом першої інстанції було встановлено, що підставою для зупинення транспортного засобу позивача стала наявна технічна проблема з приладами освітлення вказаного транспортного засобу, яка була помічена працівником патрульної служби під час проведення профілактичних заходів в межах проведення заходу спрямованого на попередження правопорушень на дорогах - "Місячник безпеки дорожнього руху", про проведення якого населення України було проінформовано через засоби масової інформації.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що існування наведених обставин і зумовило виникнення в Інспектора поліції права на реалізацію повноважень вимагати в особи пред'явлення нею документів, які водій зобов'язаний мати при собі відповідно до ч.2 ст. 16 Закону України "Про дорожній рух".

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 32, 35 Закону України "Про Національну поліцію", п. п. 2.1.ґ, 2.4 Правил дорожнього руху, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач мав право перевіряти наявність у позивача полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв'язку з чим накладення штрафу відбувалося у межах вимог чинного законодавства.

Таким чином, оскільки приписи ч. 1 ст. 126 КУпАП визначають керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), самостійним складом правопорушення, а встановлений факт непред'явлення позивачем полісу сторонами не заперечується, колегія суддів приходить до висновку про наявність у відповідача правових підстав для складання постанови у справі про адміністративне правопорушення № 1061 ПС2 № 059409 від 03.09.2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.