Справа № 200/6612/16-а
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 200/6612/16-а
Провадження № 2а/200/304/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" листопада 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради про визнання неправомірним рішення та зобов'язання призначити та виплатити допомогу при народженні дитини,-

В С Т А Н О В И В:

12 квітня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради, мотивуючи свої вимоги наступним.

До кінця березня 2014 року позивачка проживала разом з сім'єю у місті Севастополі. У зв'язку з народженням ІНФОРМАЦІЯ_1 сина ОСОБА_2 позивачка оформила та отримувала державну допомогу при народженні дитини. Допомога надходила кожного місяця на соціальну картку. Допомогу за березень 2014 року вона отримала в повному обсязі. Через події, що сталися в Криму в березні 2014 року, позивачка разом з сім'єю була змушена виїхати з окупованої території м. Севастополя на нове місце проживання у м. Дніпропетровськ. Вона звернулася до відповідача з проханням переоформити отримання допомоги на дитину за новим місцем проживання, і з липня 2015 року по лютий 2016 року вона отримувала допомогу при народженні дитини у розмірі 930,21 грн. щомісяця. Державна допомога за період з 01.04.2014 року по 01.07.2015 року нею отримана не була. Всі казначейські рахунки України на території Криму були заблоковані з 18 березня 2014 року. Банківська картка позивачки також була заблокована 17 березня 2014 року. 04 листопада 2015 року вона звернулася з заявою до відповідача з проханням розглянути питання виплати належної їй допомоги у зв'язку з народженням другої дитини за період з 01.04.2014 року по 01.07.2015 року. Відповіддю від 07.12.2015 року відповідач відмовив у задоволенні заяви, посилаючись на неможливість нарахування та виплати допомоги у зв'язку з відсутністю паперової справи з довідкою-атестатом. Відповідач при цьому зазначив, що навіть у разі надходження такої довідки, Управління її не визнає за легітимний документ, оскільки він буде виданий посадовою особою на окупованій території. Вважає дії відповідача неправомірними, оскільки вони порушують вимоги Конвенції ООН про права дитини, Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тощо.

З урахуванням викладеного, позивач просить визнати неправомірним рішення Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради щодо відмови позивачу у призначенні допомоги при народженні дитини за період 01.04.2014 року по 01.07.2015 року. Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради призначити та виплатити позивачу допомогу при народженні другої дитини ОСОБА_2 за період 01.04.2014 року по 01.07.2015 року.

Позивач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, наддав суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника Управління, зазначив, що з рішенням суду згоден.

Суд, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою КЦ по роботі з переселенцями «Допомога Дніпра»від 11.06.2014 року (а.с. 11).

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»нутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_2 (а.с. 12).

З повідомлення про надання державної допомоги сім'ям з дітьми Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради, вбачається, що позивачці призначена допомога при народженні дитини з 01.07.2015 року по 29.02.2016 року (а.с. 13).

04 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до відповідача з проханням розглянути питання виплати належної їй допомоги у зв'язку з народженням другої дитини за період з 01.04.2014 року по 01.07.2015 року (а.с. 14).

Листом від 07.12.2015 року № 197 відповідач відмовив у подовженні виплати допомоги при народженні дитини за період з 01.04.2014 року по 01.07.2015 року, мотивуючи відмову тим, що відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 18.09.2014 року № 10622/0/14-14/15 для забезпечення виплати різних видів соціальної допомоги особам, які переселилися з тимчасово окупованої території України, районів проведення АТО в інші регіони України, застосовується електронна технологія обробки даних центрального сховища. Соціальна допомога призначається при надходженні електронної справи. Виплата соціальної допомоги на підставі електронної справи продовжується з місяця звернення одержувача допомоги до управління соціального захисту населення за місцем фактичного проживання (місцем перебування). У разі неотримання соціальної допомоги за попереднім місцем проживання виплата допомоги поновлюється за весь період її невиплати після отримання довідки-атестата. На підставі електронної справи, допомога при народженні дитини була призначена позивачу з місяця звернення, з 01.07.2015 року. Паперова справа з довідкою-атестатом не надходила. У разі надходження до управління довідки-атестата про припинення позивачу виплат, що буде виданий органом, який знаходиться на тимчасово окупованій території, такий документ буде недійсним та на його підставі управління не буде мати право прийняти рішення про подовження виплати допомоги при народженні дитини.

Факт не виплати допомоги при народженні дитини за період 01.04.2014 року по 01.07.2015 року відповідачем не заперечується.

Суд вважає дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні допомоги при народженні дитини за період 01.04.2014 року по 01.07.2015 року неправомірними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Конвенція ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року, визначає у статті 26, що Держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з національним законодавством.

Статтями 3,5, 10, 11 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачено право позивачки на отримання допомоги при народженні дитини. Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідач не надав заперечень на позов та не довів правомірність свого рішення щодо відмови позивачу у призначенні допомоги при народженні дитини за період 01.04.2014 року по 01.07.2015 року.

Разом з тим, дослідивши наявні у справах письмові докази та проаналізувавши чинне законодавство України, яке регламентує правовідносини, що виникли, суд дійшов до висновку, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не було дотримано принцип рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, оскільки відсутні визначені законом підстави для невиплати позивачу допомоги у вищезазначений проміжок часу. Відповідачем також не був дотриманий принцип пропорційності, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Щодо стягнення з відповідача судового збору суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 94 КАС України передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки дане рішення суд ухвалив на користь позивача, з відповідача на підставі ч.1 ст. 94 КАС України підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1102, 40 грн.

Керуючись ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради про визнання неправомірним рішення та зобов'язання призначити та виплатити допомогу при народженні дитини - задовольнити.

Визнати неправомірним рішення Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні допомоги при народженні дитини за період 01.04.2014 року по 01.07.2015 року.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні другої дитини ОСОБА_2 за період 01.04.2014 року по 01.07.2015 року.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1102,40 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску