Справа № 591/4984/16-а
Суддя: Бурда Б. В.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/4984/16-а
Провадження № 2-а/591/504/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Бурда Б.В,

при секретарі - Гребенькової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Суми лейтенанту поліції Окунь Дмитра Юрійовича, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Сумах департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник свої вимоги мотивує тим, що 09.09.2016 року відповідачем його було притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 122 КпАП України за те, що він у м. Суми по вул. Кооперативній, 1 порушив п. 19.9 ПДР здійснивши зупинку автомобіля ближче 10 метрів від знаку пішохідний перехід. Зазначив, що у супереч вимогам закону відповідач не впевнився в тому що правила дорожнього руху були порушені саме ним та за відсутності будь-яких належних доказів притягнув його до адміністративної відповідальності. Окрім того, відповідач порушив вимоги закону під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та розглянув її безпосередньо на дорозі. При цьому, відповідач не забезпечив дотримання процедури розгляду справи, позбавив його права на правову допомогу та права на ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Зазначив, що 09 вересня 2016 року у м. Суми по вул. Кооперативна, 1 він автомобілем не керував та ніяких правил дорожнього руху не порушував. Тому, вважаючи дії відповідача з приводу притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними, просить визнати незаконною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу відповідного адміністративного правопорушення, зобов'язати відповідача видалити з відповідної бази даних інформацію про здійснення ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Відповідач та його представник позов заперечили та зазначили, що 09 вересня 2016 року був виявлений факт порушення позивачем правил дорожнього руху, які виразилися у зупинці транспортного засобу на відстані меншій ніж 10 метрів від пішохідного переходу. Даний факт було виявлено біля Універмагу «Київ» у м. Суми, а тому у постанові місцем вчинення правопорушення вказано м. Суми вул. Кооперативна, 1. Вважають, що помилка при зазначенні місця вчинення адміністративного правопорушення не впливає на законність прийнятого рішення. Зазначили, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута з дотриманням вимог закону, а тому підстав для задоволення позову не має.

3-я особа сповіщена про час та місце розгляду справи, але її представник до суду не з'явився.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши подані суду докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 9 КпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КпАП).

Положення ст. 22 КпАП встановлюють право органу (посадової особи), які уповноважені вирішувати справу, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КпАП.

Статтею 258 КпАП встановлено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 70, 77, ч. 3 ст. 85, ст. 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ч. 1 ст. 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ст. 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в ч. 3 ст. 238), ч. 3 ст. 109, ст.ст. 110, 115, ч.ч. 1, 3 і 5 ст. 116, ч. 3 ст. 116-2, ч.ч. 1 і 3 ст. 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), ст.ст. 118, 119, ст.ст. 134, 135, 185-3, ст. 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), ст. 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається (ч. 1 ст. 258).

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 258).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (ч. 3 ст. 258).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч. 5 ст. 258).

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч. 6 ст. 258).

За приписами ст. 278 КпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол (у випадку його складання) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно із ст. 279 КпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. 1 ст. 279).

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (ч. 2 ст. 279).

За змістом ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, - знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Нормами ст. 280 КпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КпАП України), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням (п. 12).

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України зупинка, це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, встановлена ч. 1 ст. 122 КУпАП (накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів).

Судом встановлено, що постановою відповідача серії ПС2 № 497092 від 09.09.2016 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України).

Із тексту оскаржуваної позивачем Постанови вбачається, що 09.09.2016 року о 09-50 годині відповідачем було встановлено, що водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем Шевроле д/нВМ0094АХ в м. Суми по вул. Кооперативній, 1, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від знаку пішохідний перехід, чим порушив п. 15.9 г Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 19.9 г Правил дорожнього руху України: зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Як вбачається з оглянутого в ході судового розгляду відеозапису нерухомий автомобіль НОМЕР_1 знаходиться на проїзній частині пл.. Покровська в м. Суми безпосередньо біля пішохідного переходу від універмагу «Київ» до ресторану «Макдональдс».

Пунктом 24 постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, а ст..283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Однак в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, з неуважності відповідача не вірно зазначено місце, де нібито позивачем допущено порушення правил дорожнього руху, що є прямим порушенням діючого законодавства.

Буд-яких доказів на підтвердження того, що позивач 09 вересня 2016 року керуючи автомобілем Шевроле рухався по вул. Кооперативна та допустив порушення правил дорожнього руху у місці вказаному у оспорюваній постанові відповідачем суду не надано.

Окрім того, з того ж відеозапису наданого суду відповідачем вбачається, що в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачем було заявлене клопотання про те, що він потребує у правовій допомозі, але замість того, щоб забезпечити дотримання прав позивача гарантованих Конституцією України та ст. 268 КпАП України відповідач безпідставно його відхилив та продовжив розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Окрім того, судом встановлено що в порушення вимог ч. 2 ст. 279 КпАП України відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не були досліджені докази. А саме не було оглянуто з участю позивача, якій заперечував свою вину, відеозапис, якій був наданий суду на підтвердження правомірності дій відповідача.

Той факт, що відеозапис не досліджувався підтвердив у суді й сам відповідач, якій пояснив, що він не мав технічної можливості переглянути на місці виявлення правопорушення цей запис та не мав можливості його продемонструвати позивачу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні дані, які б беззаперечно свідчили про те, що під час розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення було встановлено факт порушення позивачем вимог ПДР України саме під час руху по вул. Кооперативній в м. Суми, як це зазначено у постанові у справі про адміністративне правопорушення.

Також суд вважає, що забезпечення відповідачем позивачу права на захист, про що було заявлене клопотання позивачем, до моменту прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення, мала можливість вплинути на прийняте відповідачем рішення у справі про адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що встановлені судом обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки відповідачем не надано суду безспірних доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ним виконані вимоги закону, у зв'язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана Постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КпАП України, та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення заявленого позову та скасування, як протиправної постанови відповідача.

Стосовно інших вимог позивач суд вважає за необхідне зазначити, що вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення виходить за межі повноважень суду при вирішенні справ за адміністративними позовами поданими у зв'язку з притягненням особи до адміністративної відповідальності.

Вимоги позивача про необхідність зобов'язання відповідача видалити відомості про здійснення ним правопорушення з відповідної бази є безпідставними, оскільки суду не надано жодних доказів щодо того що таки відомості були внесені та відповідач має право вчиняти такі дії.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 71, 72, 94, 160-163, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову ПС2 №497092 від 09 вересня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КпАП України.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі скарги в десятиденний строк з дня отримання її повного тексту.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови виготовлено 30 листопада 2016 року. Суддя