Справа № 804/7800/16
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

14 листопада 2016 р. Справа № 804/7800/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ляшко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 21.10.2016 року № 3009/5 в частині п. 2;

- зобов'язати Міністерство юстиції України поновити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційні дії у ЄДР, проведені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. від 20.09.2016 року № 8014501 "Підтвердження відомостей про юридичну особу", № 9014501 "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах" та від 21.09.2016 року № 0014501 "Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи", № 1014501 "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах" стосовно товариства з обмеженою відповідальністю "УНМАК" (ідентифікаційний код 35914495).

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 був власником частки в розмірі 100/% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "УНМАК". 21 жовтня 2016 року Міністерством юстиції України було винесено наказ № 3009/5 Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Пунктом 2 даного наказу № 3009/5 скасовано реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проведені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. від 20.09.2016 року № 8014501 "Підтвердження відомостей про юридичну особу", № 9014501 "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах" та від 21.09.2016 року № 0014501 "Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи", № 1014501 "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах" стосовно товариства з обмеженою відповідальністю "УНМАК" (ідентифікаційний код 35914495). Підставою для винесення наказу № 3009/5 є скарга ОСОБА_3, у якій останній посилається на незаконну зміну власника та директора Товариства з обмеженою відповідальністю "УНМАК" на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.09.2016 року у справі № 202/4325/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет застави та визнання права власності. Зазначеним рішенням суду було в повному обсязі задоволено позовні вимоги ОСОБА_4, а саме: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики шляхом звернення стягнення на належне йому майно, зокрема корпоративні права в товаристві з обмеженою відповідальністю «УНМАК». Дане рішення суду набрало законної сили 20 вересня 2016 року, що підтверджується відповідною відміткою на примірнику заочного рішення, наданого для проведення державної реєстрації змін до відомостей про ТОВ "УНМАК", які містяться в ЄДР, зокрема щодо зміни складу учасників вказаного Товариства. Однак, не враховуючи повну відповідність всім імперативним нормам чинного законодавства України, яке регулює порядок набуття у власність часток в статутних капіталах, зміну складу учасників та керівників, Міністерством юстиції України було винесено оскаржений наказ № 3009/5 від 21.10.2016 року, який позивач вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у даній справі суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно зі ст. 167 Господарського кодексу України, під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав. Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до п.п. 14.1.90 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України корпоративні права - права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами

Майном, відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України, вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

З аналізу норм чинного законодавства встановлено, що корпоративні права це право власності учасника на статутний капітал (його частку). Корпоративні права є сукупність як майнових, так і немайнових прав, які випливають з власності на акції, частки у статутному капіталі тощо, та включають право на участь в управлінні юридичною особою, а також інші права та правомочності, передбачені законами та статутними документами. Корпоративні права є об'єктом цивільного обороту.

Як встановлено зі змісту позовної заяви, позивач не погоджується з наказом Міністерства юстиції України від 21.10.2016 року № 3009/5 в частині п. 2, яким порушено право власності позивача на корпоративні права (частки) у товаристві з обмеженою відповідальністю "УНМАК.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

З наведеного випливає, що спір, предмет якого охоплює перегляд рішення суб'єкта владних повноважень, яким у цій справі є Міністерство юстиції України, стосується відносин щодо володіння, користування та розпорядження корпоративними правами (частками) у товаристві з обмеженою відповідальністю і з посиланням на певні конкретні обставини вказує на його належність до тих спірних правовідносин, які вирішуються за правилами цивільного, а не адміністративного судочинства.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у своїх постановах від 14.06.2016р. у справі №21-41а16 та від 31.05.2016р. у справі №21-678а16.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Виходячи з аналізу зазначених норм та на підставі викладених обставин, суд вважає, що у відкритті провадження в адміністративній справі має бути відмовлено.

Одночасно, відповідно до вимог ч.6 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суд роз'яснює позивачу, що розгляд даного питання можливо вирішувати в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 107, 109, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження не допускається.

Ухвала суду в частині відмови у відкритті провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та у строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Б. Ляшко