Справа № 2-а-9883/10
Суддя: Ярмоленко В. В.
Дата ухвалення: 2010-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 2-а-9883/10
Провадження № -
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" вересня 2010 р. м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Ярмоленка В.В., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Коростені адміністративну аву за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту елення Коростенської міської ради про визнання неправомірних дій та стягнення недовиплачених ітів, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що він отерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, постійно проживає та працює в м. юстені, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення, а тому відповідно до Закону Ьаїни від 28.02.1991 року № 796 - XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали іслідок Чорнобильської катастрофи /далі Закон № 796 - XII/, має право на щомісячну грошову юмогу у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, доплату до обітної плати. Однак, всупереч згаданому Закону вказані виплати проводились без застосування Ітності до встановленого розміру мінімальної заробітної плати, а в твердих сумах, встановлених становою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, /далі «Постанова № 836»/ тому іивач вважає своє право порушеним та просить стягнути з управління праці та соціального захисту іелення Коростенської міської Ради недовиплачені кошти, передбачені ст.ст. 37, 39 Закону № 796- I в розмірі 45365 грн. за період з 01.01.2007 року по 28.02.2010 року.

Відповідач в судове засідання не з»явився, надав до суду заперечення, в якому позовні вимоги не

шав.

Судом встановлено, що позивач має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи З егорії. Відповідно до ст.ст.37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які страждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щомісячної грошової гамога в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва в розмірі 40% нмальної заробітної плати та доплату до заробітної плати, як особа, що працює на території »антованого добровільного відселення в розмірі 2 мінімальних заробітних плат.

Проте в спірний період часу ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому змірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року «Про мпенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не в кратному (ношенні до мінімальної зарплати.

Згідно п. 2 «Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, вязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», твердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року № 936 розпорядниками зджетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються в числі інших управління праці та ціального захисту населення виконкомів міських Рад. Виплата компенсацій та допомог певних видів, т.ч. і передбачених ст. ст. 37, 39 Закону „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали іаслідок Чорнобильської катастрофи працюючим і непрацюючим громадянам та пенсіонерам юводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального хисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за сцем реєстрації. Правовідносини між сторонами виникли з дня набрання чинності вищевказаної станови.

Таким чином, управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради є шежним відповідачем по справі. В порушення вимог ст. 71 КАС України останній не довів шежними доказами факти відсутності фінансування та видатків Державного Бюджету України, що шравляються управлінням Міністерства праці і соціального захисту населення для реалізації виплат стерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи за ст.ст. 37, 39, 51 Закону № 796 - XII. Згідно шаної норми Закону обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності окладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, доказів правомірності своїх дій відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого] самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у] спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності за них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 4 зазначеної статті встановлено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Оскільки Верховна Рада України і Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме статті Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської . катастрофи», а не вказана Постанова КМУ.

В силу ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свободі! інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня коли особа дізналася або ' повинна була дізнатися про порушення своїх прав свобод чи інтересів.

Порушення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного

позову.

Виходячи з цього, в межах строку звернення до суду підлягають судовому захисту позовнії вимоги за період з 01.04.2009 року по 28.02.2010 року.

Разом з тим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд керується п.2 ч.2 сг.ІйЯ КАС України та зобовязує відповідача вчинити певні дії, а саме нарахувати та виплатити позивачу невиплачену частину допомоги.

Керуючись ст.ст. 37,39 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 11, 94, 99, 100, 158-163, 167, 254 Кодексу

адміністративного судочинства України, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради щодо не нарахування та не виплати позивачу допомоги в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва та доплату до заробітної плати відповідно до визначених законом розмірів неправомірними.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради перерахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу в звязку з обмеження« споживання продуктів місцевого виробництва відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про статусі соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та доплату до| заробітної плати згідно ст.39 вказаного закону починаючи з 01.04.2009 року по 28.02.2010 року.

В решті позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

Від сплати судових витрат сторони звільнити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дняй 1 проголошення.

Суддя