Справа № 820/4359/15
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" листопада 2016 р. м. Київ К/800/37423/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Голяшкіна О.В.,

Донця О.Є.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Комунального підприємства «Центральний парк культури та відпочинку імені М. Горького» на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03 червня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2015 року у справі за позовом Комунального підприємства «Центральний парк культури та відпочинку

імені М. Горького» до Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И Л А:

КП «Центральний парк культури та відпочинку імені М. Горького» звернулось до суду з позовом до Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Харківській області, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати наказ Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Харківській області про проведення позапланової перевірки від 27 квітня 2015 року № 67.

Позов мотивований протиправністю оскаржуваного наказу як такого, що на порушення пункту 8 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» винесений без відповідного дозволу Кабінету Міністрів України.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі КП «Центральний парк культури та відпочинку

імені М. Горького», з посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27 квітня 2015 року Територіальним управлінням Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Харківській області винесено наказ № 67 про проведення позапланової перевірки зі здійснення державного нагляду. Наказ винесений на виконання постанови старшого слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області

від 24 квітня 2015 року про призначення перевірки по кримінальному провадженню

№ 0000071.

Вважаючи вказаний наказ протиправним, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив із правомірності спірного наказу відповідача як такого, що винесений на підставі та у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з такими висновками судів з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 квітня 2007 року № 877-V

«Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

За приписами частини другої статті 2 цього ж Закону дія останнього не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів: контролю органами державної фіскальної служби; валютного контролю; державного експортного контролю; контролю за дотриманням бюджетного законодавства; банківського нагляду; державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції; державного нагляду за дотриманням вимог ядерної безпеки; державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації; при проведенні оперативно-розшукової діяльності, дізнання, прокурорського нагляду, досудового слідства і правосуддя, державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року

№ 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» визначено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня-червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Разом із цим, відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 Кримінального процесуального кодексу України в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, слідчий уповноважений призначати ревізії та перевірки у порядку, визначеному законом.

Частина п'ята цієї ж статті визначає, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов'язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

За приписами частини третьої статті 9 Кримінального процесуального кодексу України закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

Поряд із цим, вказаний Кодекс (у чинній на момент виникнення спірних відносин редакції) не обумовлює спеціальних правил та умов проведення перевірок, призначених слідчим у межах кримінального провадження.

Отже, положення Кримінального процесуального кодексу України є спеціальними по відношенню до Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України».

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку щодо правомірності спірного наказу як такого, що винесений на підставі постанови органу досудового розслідування, та щодо відсутності підстав для застосування до спірних відносин заборони, передбаченої Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України».

Слід також зазначити, що позивач не був позбавлений права оскарження постанови слідчого про проведення перевірки у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Однак, колегія суддів вказує на безпідставність посилань судів попередніх інстанцій на норми Постанови Кабінету міністрів України від 13 серпня 2014 року № 408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами», адже цей нормативний акт виданий на виконання встановлених статтею 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» обмежень та на момент виникнення спірних відносин втратив свою чинність, як і названий Закон.

Втім, така помилка судів не вплинула на правильність розгляду справи по суті.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги вірних висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанції дана вірно, істотних порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень не допущено.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Центральний парк культури та відпочинку імені М. Горького» залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03 червня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: