Справа № 814/1889/16
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв
15 листопада 2016 року Справа № 814/1889/16
Миколаївський окружний адміністративний суд колегією у складі трьох суддів: головуючого судді Лебедєвої Г.В., судді - Князєва В.С., судді - Марича Є.В. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голови Служби зовнішньої розвідки України про визнання протиправною бездіяльності Голови Служби зовнішньої розвідки України щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту на підставі п."а" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"; зобов`язання Голови Служби зовнішньої розвідки України винести рішення про звільнення з військової служби ОСОБА_1 за закінченням строку дії контракту від 02.08.2010 р.,-
В С Т А Н О В И В:
До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Голови Служби зовнішньої розвідки України про визнання протиправною бездіяльності Голови Служби зовнішньої розвідки України щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту на підставі п."а" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"; зобов`язання Голови Служби зовнішньої розвідки України винести рішення про звільнення з військової служби ОСОБА_1 за закінченням строку дії контракту від 02.08.2010 р.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він проходив військову службу у Службі зовнішньої розвідки України з серпня 2010 року. У серпні 2015 року у нього закінчився строковий контракт про проходження військової служби, а тому позивач прийняв рішення не продовжувати службу в Службі зовнішньої розвідки України, однак відповідач протиправно продовжив контракт на проходження військової служби, посилаючись на проведення мобілізації в країні.
Відповідач проти позову заперечив та зазначив, що не заперечує проти закінчення строку контракту позивача у серпні 2015 року, однак пов`язує його продовження та неможливість звільнення позивача з настанням в державі особливого періоду, який починається з моменту проведення мобілізації. Також, відповідач зазначає, що Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014, затвердженим Законом України від 17 березня 2014 року №1126-VІ, в Україні оголошено часткову мобілізацію, у звязку з чим в державі настав особливий період. Цей Указ набрав чинності 18 березня 2014 року.
Представник позивача та представник відповідача в судовому засіданні надали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
На підставі частини 4 статті 122 КАС України, суд вважає за можливе розглянути адміністративний позов в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, колегія суддів вважає, що адміністративний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що 29 липня 2010 року між Службою зовнішньої розвідки України в особі Голови Служби зовнішньої розвідки України Ілляшова Г.О. та ОСОБА_1 було укладено контракт про проходження військової служби в Службі зовнішньої розвідки України, який вступив в дію 02 серпня 2010 року, строком на 5 років до 02 серпня 2015 року.
Як визначено пунктом 6 контракту, сторони зобов`язуються не пізніше як за два місяці до закінчення строку контракту укласти новий контракт або повідомити одна одну про небажання укладати контракт чи відмову в його укладенні з повідомленням причин, визначених нормативно-правовими актами.
За два місяці до закінчення встановленого строку дії контракту позивач надав керівництву Служби зовнішньої розвідки України рапорт про звільнення його в запас з причин відсутності наміру щодо укладання нового контракту, однак в подальшому, позивача, з його слів, не було звільнено з військової служби у зв`язку з проведенням в Україні мобілізації.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Згідно із ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу". Згідно із ч. 1 ст. 2 Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу та прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 13.01.2011 р.) військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну або повну загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.
Частина перша статті 19 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» із змінами, внесеними згідно із Законами України від 05.03.2009 р. N 1073-VI, від 12.08.2014 р. N 1634-VII викладена в іншій редакції: військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.
Відповідно до п.6 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року N 1153/2008, початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
За пунктом «б» частини 2 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення зі служби проводиться, серед іншого, військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - на підставах, передбачених частиною шостою, з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.
Згідно із пунктом «а» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.
При цьому у відповідності до пункту 2 частини 9 статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 18.03.2015 р.) у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої цієї статті та частиною восьмою статті 26 цього Закону.
Також відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року, у разі оголошення мобілізації усі військовослужбовці, які перебувають на військовій службі в Збройних Силах України, звільненню в запас не підлягають.
Згідно з абз.11 ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно з статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування. Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.Тобто, особливий період настає, зокрема, з моменту оголошення рішення про мобілізацію.
Демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.
Отже, за змістом наведеної норми особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію.
17 березня 2014 року Президентом України було підписано Указ «Про часткову мобілізацію» № 303, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1 126-VIІ.
Згідно з пунктом 8 цього Указу він набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України.
Закон України від 17 березня 2014 року №1126-VIІ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності з дня його опублікування, а саме - 18.03.2014 року.
Частиною 9 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, у яких закінчився строк військової служби, встановлений цією статтею, військова служба продовжується понад встановлені строки: у період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану (настання воєнного часу) - до термінів, визначених рішенням Президента України, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону.
Відповідно до п.35 цього ж Положення контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення): 1) за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених пунктами «а», «б», «в», «г», «е», «є», «ж», «и», «і», «ї», «й» та «л» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; 2) за рішенням військовослужбовця за наявності підстав, передбачених пунктами «а», «б», «в», «д», «з» та «к» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно абз.4 п.195 Положення № 1153/2008 військовослужбовці строкової військової служби, які вислужили встановлені строки, у разі потреби за рішенням Президента України можуть бути затримані на військовій службі на строк до шести місяців або у разі настання особливого періоду продовжують проходити військову службу понад встановлені строки до термінів, визначених частиною дев`ятою статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону.
Частиною восьмою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці: з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 (під час воєнного стану) або 3 (пісня прийняття рішення про демобілізацію) цієї частини:
а) жінки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу;
б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово- лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу;
в) у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку;
г) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;
ґ) через такі сімейні обставини або інші поважні причини: виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей віком до 18 років, які з нею (з ним) проживають, без батька (матері); утримання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, повнолітньої дитини віком до 23 років, якщо вона (він) є інвалідом І чи II групи; необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років; наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років;
д) у зв`язку з проведенням організаційних заходів у порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, за умови завершення виконання визначених завдань; е) через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків;
є) призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу у строки, визначені рішенням Президента України.
Позивач до жодної з категорій осіб, визначених частиною 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не належить.
Отже, законодавець пов`язує продовження дії контракту понад встановлені строки з моментом настання особливого періоду, який пов`язаний з оголошенням мобілізації до оголошення демобілізації
При цьому слід зазначити, що видані Президентом України Укази від 12.06.2015 року №328 та від 25.03.2016 №115/2016 стосуються окремих категорій громадян, які підпадають під його дію, до яких позивач не відноситься, у звязку з чим дія данних Указів на позивача не поширюється.
Таким чином, з огляду на викладені вище приписи спеціального законодавства, підставою для розірвання контракту є закінчення строку його дії, у випадку якщо сторони не виявили бажання щодо укладення нового контракту. При цьому можливість продовження строку дії контракту на проходження військової служби понад встановлений строк в односторонньому порядку здійснюється виключно у разі настання особливого періоду.
Крім того, суд враховує, що продовження дії контракту у випадку, встановленому ч. 9 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», не потребує внесення додаткових змін до контракту.
Таким чином, враховуючи, що під час настання особливого періоду контракт позивача про проходження військової служби ще не закінчився, колегія суддів вважає, що дія контракту продовжується понад встановлений строк до оголошення демобілізації, а тому відсутні правові підстави для звільнення позивача з військової служби, у зв`язку із закінченням строку контракту, в особливий період.
Не підлягає до задоволення також і похідна вимога про зобовязання Голови Служби зовнішньої розвідки України винести рішення про звільнення з військової служби ОСОБА_1 за закінченням строку дії контракту від 02.08.2010 р.
У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що відповідач діяв в законний спосіб, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 2, 7-9, 14, 70-72, 79, 86,128, 158-163, 167, 254 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Голови Служби зовнішньої розвідки України про визнання протиправною бездіяльності Голови Служби зовнішньої розвідки України щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту на підставі п."а" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"; зобов`язання Голови Служби зовнішньої розвідки України винести рішення про звільнення з військової служби ОСОБА_1 за закінченням строку дії контракту від 02.08.2010 р. - відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддя Г.В. Лебедєва

Судді В.С. Князєв

Є.В. Марич