Справа № 552/5692/16-а
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2016 р.Справа № 552/5692/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 13.10.2016р. по справі № 552/5692/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Кабінету Міністрів України , Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області , Головного управління Державного казначейства України в Полтавській області , Управління праці та соціального захисту населення Київської районної в м. Полтаві ради

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, 13 жовтня 2016 року звернулася до Київського районного суду м. Полтави з даним позовом.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13.10.2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтави ради, Головного управління Державного казначейства в Полтавській області про зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу разом із всіма додатками для подачі до належного суду.

Не погодившись з судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на зазначену ухвалу суду, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 13.10.2016 року та постановити нову ухвалу.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином. Від начальника Управління праці та соціального захисту населення та начальника Головного управління Державного казначейства України в Полтавській області надійшли заява та заява-клопотання про розгляд справи без їх участі.

Фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст. 41 КАС України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції з посиланням на ч.2 ст.18 КАС України виходив з того, що даний спір не підсудний районному суду, тому позивачу з вказаним позовом потрібно звернутися до окружного адміністративного суду.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 18 КАС України визначено предметну підсудність адміністративних справ, зокрема частиною 1 даної статті встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам; 2) усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 4) усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; 5) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої цієї статті; 6) адміністративні справи щодо примусового повернення в країну походження або третю країну та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України.

Згідно з частиною другою вказаної статті окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Водночас пунктом 4 частини першої згаданої статті визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У цій справі спір, що виник між сторонами, стосується права позивача на одержання щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2016 рік, встановленої Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 №367-XIV, тобто соціальної виплати.

Таким чином, відповідно до наведених вище положень пункту 4 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України, даний спір предметно підсудний місцевому загальному суду як адміністративному суду.

Крім того колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції неправильно трактовано ст.. 24 КАС України. Повертаючи позовну заяву позивачу суд першої інстанції посилався на те, що оскільки ОСОБА_1 заявляє позовні вимоги до Кабінету Міністрів України, таким чином пред'явлені позивачем позовні вимоги до Кабінету Міністрів України підсудні не районному суду як адміністративному суду, а окружному адміністративному суду. Проте колегія суддів зазначає, що у ст. 24 КАС України визначено, що адміністративні справи, предметом оскарження яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України вирішуються в окружному адміністративному, колегією суддів. Даною нормою визначено не підсудність справ, а склад суду по справах підсудних окружному суду.

Згідно ч. 3 ст. 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України чи іншого суб'єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію України, крім випадків, передбачених цим Кодексом, адміністративні справи з приводу оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель, адміністративні справи, відповідачем у яких є закордонне дипломатичне чи консульське представництво України, його посадова чи службова особа, а також адміністративні справи про анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії, про заборону (примусовий розпуск, ліквідацію) політичної партії вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Однак в даному випадку позивач не оскаржує нормативно- правовий акт.

З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження даної справи є право позивача на одержання щорічної разової грошової допомоги, тобто соціальна виплата.

Оскільки судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали про повернення позовної заяви неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про повернення позовної заяви, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали Київського районного суду м. Полтави від 13.10.2016 року.

Відповідно до пункту 3 статті 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Згідно пункту 4 статті 204 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Крім того колегія суддів зазначає, що задовольняє апеляційну скаргу частково, оскільки в даному випадку суд апеляційної інстанції скасовуючи ухвалу суду першої інстанції не постановляє нову ухвалу, як просила позивачка в апеляційній скарзі, а згідно повноважень передбачених ст. 199 КАС України, скасовує оскаржувану ухвалу та направляє до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Також колегія суддів зазначає, що Головне територіальне управління юстиції у Полтавській області, як представник Кабінету Міністрів України подало письмове заперечення, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 13.10.2016 року без змін. Зокрема посилається на ч.2 ст.18 КАС України.

Дана норма не підлягає застосуванню у зв'язку з тим, що є спеціальна норма яка підлягає застосуванню, а саме положення пункту 4 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки предметом оскарження є соціальна виплата.

Також у запереченні вказується на наявність постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 01.10.2015р. у справі №816/4220/15, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та яке набрало законної сили.

Зазначене обґрунтування не впливає на вирішення питання щодо правомірності оскарженої ухвали, оскільки в даному випадку предметом апеляційного розгляду є ухвала про повернення позовної заяви позивачу у зв'язку з порушенням на думку суду першої інстанції правил підсудності, на що зазначене рішення не впливає.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, 204, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 13.10.2016р. по справі № 552/5692/16-а скасувати.

Справу направити до Київського районного суду м. Полтави для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 28.11.2016 р.