Справа № 805/1700/16-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Козаченко А.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року справа №805/1700/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією в складі

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.,

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

за участі представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року у справі № 805/1700/16-а за позовом ОСОБА_3 до Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі Відділ) про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому в якості одноразової грошової допомоги при звільненні було виплачено 19 490,09 грн. Разом з цим позивач вважає, що відповідачем при розрахунку вказаної суми було невірно враховано розмір середньоденного грошового забезпечення, що призвело до зменшення загального розміру вказаної виплати.

Також позивач, посилаючись на ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), вважає, що відповідач з 06.11.2015 повинен виплатити середній заробіток за весь час затримки виплат, належних позивачу, по день фактичного розрахунку.

На підставі викладеного, з урахуванням зменшених та уточнених позовних вимог, позивач просив стягнути з Відділу на користь ОСОБА_3 невиплачену частку одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 30 153,31 грн.; зобовязати відповідача нарахувати ОСОБА_3 суму середнього заробітку згідно ст. 117 КЗпП України з 06.11.2015 за увесь час затримки по день фактичного розрахунку з розрахунку середньоденної заробітної плати ОСОБА_3 в розмірі 147,97 грн. по день фактичного розрахунку та виплатити цю суму.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 7 вересня 2016 року у справі № 805/1700/16-а адміністративний позов було задоволено повністю, внаслідок чого, стягнуто з Відділу на користь ОСОБА_3 невиплачену частку одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 30 153,31 грн., зобовязано Відділ нарахувати ОСОБА_3 суму середнього заробітку згідно ст. 117 КЗпП України з 06.11.2015 по день фактичного розрахунку з урахуванням середньоденної заробітної плати ОСОБА_4 в розмірі 147,97 грн.

Cуд першої інстанції виходив з того, що згідно довідки від 10.08.2016 № 212/488, позивачу нарахована вихідна допомога в розмірі 19 490,68 грн. Розрахунок був проведений на підставі виплаченого грошового утримання. А саме: посадового окладу 750 грн., окладу на звання 125 грн., вислуги років 306,25 (35%) та надбавки за особливі умови служби 590,63 грн. (50%). Тому, з урахуванням середньомісячного розміру грошового забезпечення позивача в сумі 4513,09 грн., розмір вихідної допомоги становить: 4513,09 грн. / 50% * 22 роки = 49 643,99 грн. Так як позивачу вже нарахована вихідна допомога в розмірі 19 490,68 грн., то залишок коштів в якості вихідної допомоги, що належить до сплати позивачу становить: 49 643,99 грн. 19 490,68 грн. = 30 153,31 грн. Таким чином, суд першої інстанції стягнув з Відділу на користь ОСОБА_3 невиплачену частку одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 30 153,31 грн.

Крім того, керуючись ст. 117 КЗпП України, суд першої інстанції зазначає, що у відповідача виник обовязок щодо виплати позивачу його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині зобовязання відповідача нарахувати ОСОБА_3 суму середнього заробітку з 06.11.2015 по день фактичного розрахунку з урахуванням середньоденної заробітної плати позивача в розмірі 147,97 грн.

Не погодившись із таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що наказ ГУ МВС України в Донецькій області за №411 о/с від 06.11.2015 надійшов до Відділу лише 11 січня 2016 року. Відповідно до зазначеного наказу, вислуга років ОСОБА_3 на момент звільнення на 06.11.2015, у календарному обчисленні та для нарахування і виплати грошової допомоги складала 22 роки 1 місяць 25 днів, без встановлення премії у листопаді 2015 року. Тобто, одразу при надходженні до відповідача наказу, щодо підтвердження позивачеві вислуги років, сектором фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Відділу, відповідно до вимог Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-XII), йому була нарахована вихідна допомога у сумі 19 490,68 грн., та сплачена позивачеві.

Вимоги позивача, щодо стягнення з Відділу недоплаченої частини одноразової грошової допомоги, з урахуванням середньоденного грошового забезпечення, яке було визначено постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13.04.2016 по справі № 805/5001/15-а, взагалі являються безпідставними, оскільки рішенням суду, на яке посилається позивач, не було встановлено зобовязань для Відділу щодо подальшого нарахування та розрахунку позивачеві сум з урахуванням визначеного розміру середнього грошового забезпечення.

До того ж суд першої інстанції, задовольняючи спірні позовні вимоги, а саме, виплату середнього заробітку (грошового утримання) за затримку розрахунку при звільненні позивача, дійшов помилкового висновку про те, що до спірних правовідносин застосовуються як норми спеціального закону, якими врегульовувалися порядок та умови проходження служби в міліції на час виникнення спірних відносин, так і норми КЗпП України.

Спеціальним законодавством, яке розповсюджується на спірні правовідносини, не передбачено право звільнення працівника міліції на середній заробіток за весь час затримки по день фактичної виплати грошових коштів при звільненні згідно зі ст. 117 КЗпП України.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Інші особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули,

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Наказом ГУ МВС України в Донецькій області № 331 о/с від 03.11.2015 майора міліції ОСОБА_3 (М-118173) поновлено на посаді старшого оперуповноваженого відділу карного розшуку Краматорського МВ з 30.07.204.

Наказом ГУ МВС України в Донецькій області №354 о/с від 06.11.2015 майора міліції ОСОБА_3 (М-118173) старшого оперуповноваженого відділу карного розшуку Краматорського МВ звільнено з ОВС у запас Збройних сил (із постановкою на військовий облік) за пунктом 64 г (через скорочення штатів).

Згідно витягу з наказу № 411 о/с від 06.11.2015 унесено зміни до наказу ГУ МВС в області від 06.11.2015 № 354 о/с у частині звільнення майора міліції ОСОБА_3 (М-118173), старшого уповноваженого відділу карного розшуку Краматорського міського відділу. Вважати вислугу років на 06.11.2015 у календарному обчисленні та для виплати грошової допомоги 22 роки 01 місяць 25 днів без встановлення премії у листопаді 2015 року.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13.04.2016, яка набула законної сили 31.05.2016, разом з іншим зобовязано Краматорський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області перерахувати щомісячне грошове забезпечення ОСОБА_3 за період з 01 липня 2015 року по 02 листопада 2015 року із розрахунку середньоденного грошового забезпечення позивача у розмірі 147,97 грн.

Згідно довідки від 10.08.2016 № 212/488, позивачу нарахована вихідна допомога в розмірі 19 490,68 грн.

З приводу спірних правовідносин в частині стягнення невиплаченої частки одноразової грошової допомоги про звільненні в розмірі 30 153,31 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з преамбулою, Закон № 2262-XII визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно положень ч.1 ст. 9 Закону № 2262-XII, особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п'яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Таким чином, у відповідності до вимог вищезазначеної статті, суд першої інстанції вірно вважав, що позивач, перебуваючи у статусі особи, звільненої за скороченням штату та маючи станом на 06.11.2015 більше 10 років вислуги, має право на одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Як вже було зазначено вище, згідно витягу з наказу № 411 о/с від 06.11.2015 унесено зміни до наказу ГУ МВС в області від 06.11.2015 № 354 о/с у частині звільнення майора міліції ОСОБА_3 (М-118173), старшого уповноваженого відділу карного розшуку Краматорського міського відділу. Вважати вислугу років на 06.11.2015 у календарному обчисленні та для виплати грошової допомоги 22 роки 01 місяць 25 днів без встановлення премії у листопаді 2015 року.

Також в тексті постанови Донецького окружного адміністративного суду від 13.04.2016, яка набула законної сили 31.05.2016, зазначено, що з довідки Краматорського МВ ГУМВС України від 01.04.2015 № 212/82 встановлено, що середньомісячний розмір грошового забезпечення позивача на день звільнення становив 4513,09 грн.

Згідно довідки від 10.08.2016 № 212/488, позивачу нарахована вихідна допомога в розмірі 19 490,68 грн. Розрахунок був проведений на підставі виплаченого грошового утримання, а саме: посадового окладу 750 грн., окладу на звання 125 грн., вислуги років 306,25 грн. (35%) та надбавки за особливі умови служби 590,63 грн. (50%).

Разом з цим, з урахуванням середньомісячного розміру грошового забезпечення позивача в сумі 4513,09 грн., розмір вихідної допомоги становить: 4513,09 грн. / 50% * 22 роки = 49 643,99 грн. Так як позивачу вже нарахована вихідна допомога в розмірі 19 490,68 грн., то залишок коштів в якості вихідної допомоги, що належить до сплати позивачу становить: 49 643,99 грн. 19 490,68 грн. = 30 153,31 грн.

Відтак, місцевий суд вірно задовольнив вимоги в частині стягнення з Відділу на користь ОСОБА_3 невиплачену частку одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 30 153, 31 грн.

В той же час, судом першої інстанції допущено помилку при задоволенні позовних вимог про зобовязання відповідача нарахувати позивачу суму середнього заробітку згідно ст. 117 КЗпП України з 06.11.2015 по день фактичного розрахунку з урахуванням середньоденної заробітної плати в розмірі 147,97 грн.

Відповідно до статті 1 КЗпП України вказаний Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Статтею 2-1 КЗпП України визначено, що Україна забезпечує рівність трудових прав усіх громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин.

Відповідно до частини 7 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день Фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум саме у строки, зазначені у статті 116 КЗпП.

Також, з аналізу наведеної норми вбачається, що право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в разі, якщо працівник в день звільнення не працював, виникає за наявності звернення звільненого працівника з вимогою щодо проведення такого розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у день звільнення не працював, з вимогою про проведення з ним розрахунку у відповідності до вимог ст. 116 КЗпП України до відповідача не звертався. Наведені обставини не спростовані сторонами під час розгляду справи.

Таким чином, в даному випадку відсутні правові підстави для застосування відповідальності згідно вимог ст. 117 цього Кодексу.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про задоволення позовних вимог в зазначеній частині.

Відтак, підстав для задоволення позовних вимог в цій частині не існує.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню.

В повному обсязі постанову виготовлено 30 листопада 2016 року.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 163, 184, 185, 186, 195,196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року у справі № 805/1700/16-а скасувати частково.

Абзац перший резолютивної частини постанови Донецького окружного адміністративного суду від 7 вересня 2016 року у справі № 805/1700/16-а після слова «задовольнити» доповнити словом «частково».

Абзац третій резолютивної частини постанови Донецького окружного адміністративного суду від 7 вересня 2016 року у справі № 805/1700/16-а викласти в наступній редакції:

В задоволені позовних вимог про зобовязання Краматорський МВ ГУМВС України в Донецькій області () нарахувати ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) суму середнього заробітку згідно ст. 117 КЗпП України з 06.11.2015 по день фактичного розрахунку з урахуванням середньоденної заробітної плати ОСОБА_3 в розмірі 147,97 грн. відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

ОСОБА_5