Справа № 817/819/15
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 року м.Київ К/800/33970/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Стрелець Т.Г.,

Швед Е.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним висновку, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати висновок від 04 лютого 2015 року «Про результати перевірки достовірностей відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила про протиправність та необґрунтованість оскаржуваного висновку, оскільки подана нею декларація про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік недостовірних відомостей не містила.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

При винесенні рішень суди попередніх інстанцій виходили із правомірності та обґрунтованості висновку податкового органу щодо зазначення позивачем у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік недостовірних відомостей, оскільки позивачем не було вказано інформацію про майно, що знаходиться у власності - квартиру та гараж.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_2 звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати судові рішення, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

У касаційній скарзі позивач зазначає про незаконність оскаржуваного висновку ДПІ.

Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області у поданих запереченнях просить відмовити в задоволенні касаційної скарги, залишити судові рішення без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08 липня 1997 року ОСОБА_2 прийнята на державну службу в Рівненській митниці; 02 грудня 2014 року призначена на посаду державного інспектора митного поста «Костопіль» Рівненської митниці ДФС в порядку переведення з Головного управління ДФС у Рівненській області, що підтверджується копією трудової книжки позивача.

02 грудня 2014 року позивачем подано заяву, якою надано згоду на проходження перевірки та оприлюднення відомостей щодо себе відповідно до вимог Закону України «Про очищення влади».

Державною податковою інспекцією у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області на підставі запиту начальника Рівненської митниці ДФС від 05 грудня 2014 року №227/04/17-70-04 щодо ОСОБА_2 проведено перевірку достовірності відомостей, визначених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади» та складено висновок від 04 лютого 2015 року № 2378/17-16-17-03-09 про результати перевірки, згідно якого встановлено, що ОСОБА_2 в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік вказала недостовірні відомості щодо наявності майна, оскільки у п.25 розділу ІІІ декларації не зазначила квартиру за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 31,1 кв. м, а в п.27 декларації не зазначено гараж АДРЕСА_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, які належить їй на праві власності.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про очищення влади» очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.2 Закону заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Вказана заборона, згідно ч.8 ст.3 Закону, зокрема, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відповідно до ч.5 ст.5 Закону перевірці підлягають: 1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; 2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Частиною 10 ст.5 Закону передбачено, що у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

Орган, який проводив перевірку, надсилає висновок про результати перевірки, підписаний керівником такого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), керівнику органу, передбаченому частиною четвертою цієї статті, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки (ч.11 ст.5 Закону).

Процедура проведення органами Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) перевірки достовірності відомостей, визначених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади», зазначених особами у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру (далі - декларація) визначається Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 03 листопада 2014 року № 1100.

Відповідно до п.3 вказаного Порядку перевірка, яка проводиться органами Державної фіскальної служби України включає такі складові: 1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи; 2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації; 3) проведення перевірки, що фактично полягає в: аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації; порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності; порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел; 4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей; 5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку; 6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», за встановленою формою та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Згідно п.4 Порядку при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів. При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

Відповідно до п.6 Порядку отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації. За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел. Отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації. За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел. Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Відповідно до п.12 Порядку у разі встановлення за результатами перевірки недостовірностей та/або невідповідностей у будь-якому з розділів декларації контролюючий орган, крім одержання в межах своїх повноважень від державних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації та копій необхідних документів щодо зазначених відомостей, протягом трьох робочих днів з дня виявлення таких недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них таку особу з метою отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним контролюючим органом при підготовці висновку про результати перевірки.

Отже, органи Державної фіскальної служби України здійснюють перевірку осіб, зазначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону України «Про очищення влади» за двома критеріями: 1) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру; 2) відповідність вартості майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

У висновку, який складається за результатами перевірки, орган Державної фіскальної служби України зобов'язаний зазначити чи була встановлена недостовірність або невідповідність по кожному із перелічених критеріїв, зокрема вказати чи все майно (майнові права), яке підлягає декларуванню, вказане особою у декларації та чи відповідає вартість цього майна отриманим із законних джерел доходам.

При цьому, висновок про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) або невідповідність вартості майна (майнових прав) отриманим доходам, з урахуванням пояснень особи стосовно якої здійснюється перевірка, повинен бути обґрунтованим та зробленим на підставі документів, які достовірно підтверджують такі недостовірність або невідповідність.

Як вбачається із оскаржуваного висновку, відповідачем при проведенні перевірки від Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області була отримана інформація з реєстру прав власності на нерухоме майно від 26 грудня 2014 року (індексний номер 31751814) про наявність прав власності ОСОБА_2 на квартиру за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 31,1 кв.м., та АДРЕСА_1, які у розділі ІІІ поданої позивачем декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, не зазначені. У письмових поясненнях від 02 лютого 2015 року ОСОБА_2 вказала, що квартира АДРЕСА_1 належить їх згідно з договором довічного утримання (ВКО №613432 р№1-1641) від 21 червня 2008 року та не зазначена в декларації, оскільки, її власницею вона є лише номінально: в даній квартирі не проживає і не проживала, там проживають далекі родичі її мами, а сама вона проживає за адресою: АДРЕСА_2; щодо гаража, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, повідомила, що він належить їй згідно з договором дарування (ВСК №995818р№4057 від 20 червня 2006 року), а дані про нього не зазначені в декларації, тому що він не використовувався ні за яким призначенням.

Враховуючи встановлені та підтверджені обставини щодо знаходження у позивача на праві власності квартири за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору довічного утримання від 21 червня 2008 pоку (нотаріально зареєстрованого Другою рівненською державною нотаріальною конторою за реєстраційним № 1-1641), та гаражу за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 20 червня 2006 року (зареєстрованого приватним нотаріусов Рівненського міського округу ВС № 995818 р № 4057), інформація про які не вказано у поданій декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, відповідачем правомірно зроблений висновок про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Твердження позивача про те, що недостовірність відомостей щодо наявності майна визнається лише при умові встановленої невідповідності вартості майна, вказаного у декларації, доходам, отриманим особою із законних джерел, колегія суддів відхиляє як такі, що не ґрунтуються на законі та є неспроможними.

Відповідно до ч.1 ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді