Справа № 2а-6108/11/2670
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2011-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 липня 2011 року 12:14 № 2а-6108/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Хижняк І.В. та представників:

позивача: Різник О.О.;

відповідача: не з'явились

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "Аграрний комерційний банк"
доВідділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві
проскасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08 лютого 2010 року, зняття арешту та вилучення запису з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна
На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 01 липня 2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28 квітня 2011 року (відповідно до відмітки служби діловодства суду) Публічне акціонерне товариство "Аграрний комерційний банк" (далі по тексту -позивач, ПАТ "Аграрний комерційний банк") звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві (далі по тексту -відповідач), в якій просить: 1) скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Коваль В.В. про арешт коштів боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08 лютого 2010 року; 2) зняти арешт з нежилого приміщення -магазин (літ. А), загальною площею 308,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; 3) вилучити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №9497907 від 09 лютого 2010 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2011 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Аграрний комерційний банк" залишено без руху, зокрема, у зв'язку з недоданням до неї заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з відповідним обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку та встановлено строк для усунення недоліків до 20 травня 2011 року.

19 травня 2011 року (відповідно до відмітки служби діловодства суду) позивач подав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 травня 2011 року призначено до розгляду клопотання ПАТ "Аграрний комерційний банк" про поновлення строку звернення до адміністративного суду на 07 червня 2011 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2011 року поновлено ПАТ "Аграрний комерційний банк" строк звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2011 року відкрито провадження в адміністративній справі №2а-6108/11/2670, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 17 червня 2011 року.

17 червня 2011 року до суду надійшло клопотання від відповідача про відкладення розгляду справи через необхідність державного виконавця бути присутнім в іншому судовому засіданні, у зв'язку з чим розгляд справи відкладено на 01 липня 2011 року.

01 липня 2011 року до суду надійшло повторне клопотання відповідача перенести розгляд справи у зв'язку із зайнятістю відповідального державного виконавця в іншому судовому засіданні.

В судовому засіданні 01 липня 2011 року представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідач свого представника не направив, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Подаючи до суду клопотання про повторне відкладення розгляду справи, відповідач не надав суду доказів на підтвердження поважності неприбуття в судові засідання його представника, а тому справа вирішується на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборон на його відчуження від 08 лютого 2010 року ВП №13666833 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Ковалем В.В. при виконанні наказу Господарського суду міста Києва про стягнення з ФОП ОСОБА_3 на користь УДСО при ГУМВС України в місті Києві 27 982,94 грн., накладено арешт на нежиле приміщення -магазин (літ. А) загальною площею 308,5 кв. м. по АДРЕСА_1, що належить ФОП ОСОБА_3 у межах суми звернення стягнення 27 892,94 грн., та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу.

За даними витягу з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 04 квітня 2011 року арешт на нежиле приміщення -магазин (літ. А) загальною площею 308,5 кв. м. по АДРЕСА_1 зареєстровано 09 лютого 2010 року.

Позивач вважає накладення арешту на зазначене нежиле приміщення незаконним, оскільки воно належить на праві приватної власності ПАТ "Аграрний комерційний банк", а не ФОП ОСОБА_3; ПАТ "Аграрний комерційний банк" не було стороною виконавчого провадження, в межах якого накладено арешт, а між ним та ФОП ОСОБА_3 не існувало жодних правових зв'язків, які б могли бути підставою для накладення арешту на майно позивача.

Відповідач свого уповноваженого представника для участі в судових засіданнях не направив, доказів на підтвердження поважності причин відсутності свого представника та письмового заперечення проти позову не надав; так само відповідачем не надано на вимогу суду і матеріали виконавчого провадження ВП №13666833.

Окружний адміністративний суд міста Києва частково погоджується з позовними вимогами ПАТ "Аграрний комерційний банк", виходячи з наступних мотивів.

Частина перша статті 7 Закону України "Про виконавче провадження" (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, яка зобов'язана за рішенням вчинити певні дії (передати майно, виконати інші обов'язки, передбачені рішенням) або утриматися від їх вчинення.

Згідно з частиною першою статті 55 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Частина друга статті 55 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до частини шостої статті 55 Закону України "Про виконавче провадження" арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

З аналізу наведених правових норм суд приходить до висновку, що арешт майна та оголошення заборони на його відчуження може бути здійсненний лише відносно майна боржника, тобто сторони виконавчого провадження, яка зобов'язана за рішенням вчинити певні дії (передати майно, виконати інші обов'язки, передбачені рішенням) або утриматися від їх вчинення, та з метою забезпечити вчинення таких дій.

Водночас, матеріали справи підтверджують, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26 грудня 2008 року, укладеного між ОСОБА_3 -підприємцем (продавець) та ВАТ "Аграрний комерційний банк" (правонаступником якого є позивач) (покупець) продавець передав у власність покупця нежилі приміщення -магазин (літ. А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 308,50 кв. м.

Зазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна 26 грудня 2008 року посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В.В.

Згідно з частинами першою та другою статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

За правилами пункту 1.4 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07 лютого 2002 року №7/5 (в редакції, чинній на момент укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна), державна реєстрація прав власності на нерухоме майно -це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі право встановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ.

Відповідно до реєстраційного напису на право встановлювальному документі від 16 лютого 2009 року нежилі приміщення (в літ. А) загальною площею 308,50 кв. м. по АДРЕСА_1 зареєстровані в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна на праві власності за ВАТ "Аграрний комерційний банк", про що здійснено відповідний запис у реєстрову книгу №140п-130 за №8021п.

Таким чином, нежилі приміщення (в літ. А) за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 308,50 кв. м. станом на день винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборон на його відчуження від 08 лютого 2010 року ВП №13666833 належали на праві власності ПАТ "Аграрний комерційний банк".

З матеріалів, наявних у справі, суд встановив, що ПАТ "Аграрний комерційний банк" не є боржником чи іншим учасником у виконавчому провадженні ВП №13666833, натомість, боржником є ФОП ОСОБА_3.

Доказів того, що нежилі приміщення (в літ. А) за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 308,50 кв. м. належать на праві власності боржнику - ФОП ОСОБА_3, відповідачем не надано.

Враховуючи, що нежилі приміщення (в літ. А) за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 308,50 кв. м., на які накладено арешт відповідно до спірної постанови, не належать боржнику у виконавчому провадженні ВП №13666833 -ФОП ОСОБА_3, а є власністю позивача,який не є учасником виконавчого провадження, суд вважає, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборон на його відчуження від 08 лютого 2010 року ВП №13666833 винесена протиправно та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття спірної постанови з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ПАТ "Аграрний комерційний банк" в цій частині підлягає задоволенню.

Разом з тим, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позовні вимоги про зняття арешту та вилучення запису з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково; у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, зняття арешту та вилучення запису з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна не належить до повноважень суду.

Відповідно до статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакцій, чинній на момент вирішення спору) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Разом з тим, при вирішенні даного спору суд керується положенням частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи наведену процесуальну норму та положення статті 60 Закону України "Про виконавче провадження", Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві вчинити дії щодо зняття арешту з нежилого приміщення -магазин (літ. А) за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 308,50 кв. м.

Крім того, зняття арешту, на думку суд, матиме наслідком вилучення відповідно запису про накладення такого арешту Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Аграрний комерційний банк" задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08 лютого 2010 року ВП №13666833.

3. Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві вчинити дії щодо зняття арешту з нежилого приміщення -магазин (літ. А) загальною площею 308,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

5. Присудити з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Аграрний комерційний банк" судові витрати у розмірі 1,70 грн. (одна гривня сімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко