Справа № 2а-4204/11/2670
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2011-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 липня 2011 року 12:29 № 2а-4204/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Патратій О.В. за участю секретаря судового засідання Рагімової Н.А. та представників сторін:

від позивача: Буняка Ю.І. (довіреність від 22.04.2011 р.),

від відповідача: Готрі Т.В. (довіреність № 3805/9/10-209 від 30.03.2011 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергетичне та нафтове обладнання»
до Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25 лютого 2011 року № /0,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Енергетичне та нафтове обладнання»(далі -позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва (далі -відповідач, ДПІ у Печерському районі м. Києва) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 25 лютого 2011 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що відповідач безпідставно прийшов до висновку про неправомірне формування позивачем податкового кредиту за наслідками операцій з ТОВ «С.Дж.Р.Груп», оскільки на момент виписки податкових накладних ТОВ «С.Дж.Р.Груп»було зареєстровано платником ПДВ, податковий кредит було сформовано на підставі наданих контрагентом оригіналів податкових накладних, які оформлені відповідно до вимог закону.

Позивач також вказував на необґрунтованість висновку відповідача про нікчемність договорів, укладених між позивачем та ТОВ «С.Дж.Р.Груп», як таких, що порушують публічний порядок, оскільки рішенням суду вказані договори не були визнані недійсними, а несплата контрагентом податків не може бути підставою для нікчемності таких правочинів.

Крім того, позивач посилався на те, що укладання договорів було спрямоване на реальне створення правових наслідків, оскільки документами, що були надані під час перевірки, повністю підтверджується фактичне виконання робіт та подальше використання результату робіт в господарській діяльності позивача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що під час перевірки було встановлено, що позивачем було неправомірно задекларовано податковий кредит у розмірі 713 334,00 грн. за наслідками взаємовідносин з ТОВ «С.Дж.Р.Груп», оскільки відповідно до матеріалів кримінальної справи № 69-107, що надійшли до ДПІ у Печерському районі м. Києва, засновник та директор ТОВ «С.Дж.Р.Груп»Якимець А.В. не має жодного відношення до діяльності цього підприємства, фінансово-господарської діяльності не здійснював та жодних документів не підписував.

З пояснень Якимця А.В., наданих під час розслідування кримінальної справи, вбачається, що ТОВ «С.Дж.Р.Груп»було створене без мети здійснення справжньої господарської діяльності та мало ознаки фіктивного підприємства.

Враховуючи те, що документи фінансово - господарської діяльності, в тому числі договори з ПАТ «Енергетичне та нафтове обладнання»від імені ТОВ «С.Дж.Р.Груп»були підписані неуповноваженою особою (не директором Якимцем А.В.), вказані правочини, на думку відповідача, є такими, що не відповідають загальним умовам щодо чинності правочину, а саме ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України, та відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу України є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок.

Відповідач зазначав, що під час перевірки було встановлено, що операції по взаємовідносинам між ПАТ «Енергетичне та нафтове обладнання»та ТОВ «С.Дж.Р.Груп»не мали реального характеру, кошти за вказаними правочинами перераховувались позивачем з метою заниження об'єкту оподаткування.

Відтак, формування позивачем податкового кредиту на підставі податкових накладних, виданих ТОВ «С.Дж.Р.Груп», на думку відповідача, суперечить пп. 7.2.3 п.7.2, пп. 7.2.6 п. 7.2, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

З огляду на вищевикладене, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 13 липня 2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, суд встановив наступне.

У період з 28.01.2011р. по 04.02.2011р. ДПІ у Печерському районі м. Києва було проведено документальну позапланову невиїзну документальну перевірку ПАТ «Енергетичне та нафтове обладнання»з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2008 р. по 31.12.2008 року при здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «С.Джи. Р.Груп».

За результатами проведеної перевірки було складено акт № 57/23-10/20072993 від 04.02.2011 року (далі по тексту - Акт перевірки, Акт).

25 лютого 2011 року на підставі вказаного Акту перевірки ДПІ у Печерському районі м. Києва було прийнято податкове повідомлення -рішення № /0, яким Позивачу за порушення пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» було нараховано суму податкового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість»у розмірі 891 668,00 грн., в тому числі основного платежу у розмірі 713 334,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 178 334,00 грн.

В Акті перевірки зазначено, що ТОВ «С.Дж.Р.Груп»(код за ) знаходиться на обліку в ДПІ у Печерському районі м. Києва, відносно керівника порушено кримінальну справу № 69-107 за ознаками злочину передбаченого ст. 191 ч. 5, ст. 205 ч. 2 КК України.

Враховуючи зазначену обставину, відповідач прийшов до висновку, що угода, укладена ПАТ «Енергетичне та нафтове обладнання»з ТОВ «С.Дж.Р.Груп», була спрямована не на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, а на зменшення суми податків, що підлягають сплаті до бюджету, а отже діяла з метою, спрямованою на приховування отриманих доходів від оподаткування. Оскільки, на думку відповідача, така мета суперечить одному з принципів існуючого суспільного ладу, вона є суперечною інтересам держави та суспільства та підлягає визнанню недійсною із застосуванням, передбачених статтею 208 Господарського кодексу України.

Відповідач вважає, що наведена інформація свідчить про відсутність факту придбання товарів (робіт, послуг) у ТОВ «С.Дж.Р.Груп» та підтверджує неможливість її фактичного отримання ПАТ «Енергетичне та нафтове обладнання».

Далі по тексту Акта перевірки відповідач, посилаючись на норми Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, встановив нікчемність угод, укладених між позивачем та ТОВ «С.Дж.Р.Груп», та неправомірність віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість на підставі таких нікчемних правочинів.

За таких підстав в Акті перевірки зроблено висновок про порушення позивачем підпункту 7.4.1 та 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 713 334,00 грн., а саме по періодах: за жовтень 2008 року -на 93 348,00 грн., за листопад 2008 року -351 647,00 грн. та за грудень 2008 року -268 339,00 грн.

Окружний адміністративний суд міста Києва не погоджується з висновками Акта перевірки, що стали підставою для визначення позивачу суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість, виходячи з наступних мотивів.

Матеріали справи свідчать, що 17 жовтня 2008 року між ПАТ «Енергетичне та нафтове обладнання»(замовник) та ТОВ «С.Джи.Р.Груп» (виконавець) укладено Договір підряду № 10П на виконання робіт з поточного ремонту, відповідно до якого підрядник зобов'язувався здійснити роботи з поточного ремонту четвертого поверху адміністративної будівлі за адресою вул. Мельникова, 83-б, корпус А (п. 2.1). Вартість робіт за вказаним договором становила 466 742,00 грн. (п.4.1), строк виконання робіт - до 01 грудня 2008 року (а.с. 25-28).

03 листопада 2008 року між ПАТ «Енергетичне та нафтове обладнання»(замовник) та ТОВ «С.Джи.Р.Груп»(виконавець) укладено Договір підряду № 20П на виконання робіт з поточного ремонту, відповідно до якого підрядник зобов'язувався здійснити роботи з влаштування системи опалення, каналізації та системи ГВЗ, одночасним демонтажем існуючих конструкцій, вивозом сміття з об'єкту (п. 2.1). Вартість робіт за вказаним договором становила 1 074 999,00 грн. (п.4.1), строк виконання робіт -до 01 грудня 2008 року (а.с. 29-32).

На виконання договору № 10П від 17.10.2008р., укладеного між ПАТ «Енергетичне та нафтове обладнання» та ТОВ «С.Джи.Р.Груп», останнім були виконані роботи з ремонту адміністративної будівлі у м. Києві по вул. Мельникова, 83-б, корпус А, що підтверджується актом форми № КБ-2в приймання виконаних робіт № 1 від 29 жовтня 2008 року, актом форми № КБ-2в приймання виконаних робіт № 2 від 29 жовтня 2008 року, актом форми № КБ-2в приймання виконаних робіт № 3 від 28 листопада 2008 року. Загальна вартість робіт склала 1 379 974,80 грн., в тому числі податок на додану вартість 229 995,80 грн. (а.с. 33-40)

На виконання договору № 20П від 03.11.2008р. між ПАТ «Енергетичне та нафтове обладнання»та ТОВ «С.Джи.Р.Груп»останнім були виконані роботи з проектування та ремонту адміністративної будівлі Держспецзв'язку за адресою: м. Київ, вул. Залізняка, 6, що підтверджується актом формою № КБ-2в приймання виконаних робіт № 1 від 28 листопада 2008 року, актом форми № КБ-2в приймання виконаних робіт № 2 від 28 листопада 2008 року, актом форми № КБ-2в приймання виконаних робіт № 3 від 23 грудня 2008 року, актом форми № КБ-2в приймання виконаних робіт № 4 від 23 грудня 2008 року. Загальна вартість робіт склала 2 900 030,40 грн., в тому числі податок на додану вартість 483 338,40 грн. (а.с. 41-56).

В оплату за виконані роботи ПАТ «Енергетичне та нафтове обладнання» перерахувало на поточний рахунок ТОВ «С.Джи .Р.Груп»грошові кошти у загальному розмірі 3 752 809,00 грн. згідно наступних платіжних доручень: № 33 від 31.10.08 р. перераховано 295 000,00 грн. (ПДВ-49 166,67 грн.), № 53 від 26.11.08 р. перераховано 104 000,00 грн. (ПДВ-17 333,33 грн.), № 71 від 04.12.08 р. перераховано 110 000,00 грн. (ПДВ-18 333,33 грн.), № 75 від 05.12.2008 р. переховано 51 090,40 грн. (ПДВ-8 515,07 грн.), № 76 від 05.12.08 р. перераховано 363 498,80 грн. (ПДВ-60 583,13 грн.), № 77 від 10.12.2008 р. перераховано 316 218,00 грн. (ПДВ-52 703,00 грн.), № 99 від 16.12.08 р. перераховано 30 000,00 грн. (ПДВ- 5 000,00 грн.), № 105 від 17.12.08 р. перераховано 58 000,00 грн. (ПДВ-9 666,67 грн.), № 104 від 17.12.08 р. перераховано 422 000,40 грн. (ПДВ-70 333,40 грн.), № 115 від 26.12.089 р. перераховано 190 000,00 грн. (ПДВ-31666,67 грн.), № 117 від 12.01.09р. перераховано 200 000,00 грн. (ПДВ-33 333,33 грн.), № 119 від 13.01.09 р. перераховано 93 884,00 грн. (ПДВ-15 647,33 грн.), № 132 від 16.01.09 р. перераховано 140 000,00 грн. (ПДВ -23 333,33 грн.), № 122 від 15.01.09 р. перераховано 190 000,00 грн. (ПДВ -31 666,67 грн.), № 136 від 19.01.09 р. перераховано 160 000,00 грн. (ПДВ -26 666,67 грн.), № 137 від 21.01.09 р. перераховано 310 000,00 грн. (ПДВ -51 666,67 грн.), № 4 від 22.01.09 р. перераховано 1112 000,60 грн. (ПДВ -18 666,77 грн.), № 79 від 20.03.09 р. перераховано 197 000,00 грн. (ПДВ -32 833,33 грн.). Фактичне перерахування вказаних грошових коштів підтверджується виписками банку (а.с. 64-74).

Як встановлено під час перевірки, кредиторська заборгованість ПАТ «Енергетичне та нафтове обладнання» перед ТОВ «С.Джи.Р.Груп»становить 527 196,60 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «С.Джи.Р.Груп»були виписані на користь ПАТ «Енергетичне та нафтове обладнання»наступні податкові накладні (а.с. 57-63) на суму ПДВ у розмірі 713 334,20 грн., а саме: № 2061 від 29.10.2008 р. на суму ПДВ 78 652,80 грн., № 2062 від 29.10.2008р. на суму ПДВ 14 695,60 грн., № 2500 від 28.11.2008 р. на суму ПДВ 136 647,40 грн., № 2501 від 28.11.2008 р. на суму ПДВ 87 047,00 грн., № 2502 від 28.11.2008 р. на суму ПДВ 127 952,80 грн., № 2840 від 23.12.2008р. на суму ПДВ 49 993,40 грн., № 2841 від 23.12.2008 р. на суму ПДВ 218 345,20 грн., які були складені у момент виникнення податкових зобов'язань ТОВ «С.Джи.Р.Груп», тобто в момент в момент оформлення документів, що засвідчують факт виконання робіт ТОВ «С.Джи.Р.Груп»(актів приймання виконаних робіт).

Зазначені податкові накладні відображені в реєстрах податкових накладних, а суми ПДВ були включені до складу податкового кредиту у відповідному періоді.

Суми ПДВ за вищевказаними операціями віднесені позивачем до складу податкового кредиту в сумі 713 334,00 грн.

Як зазначено Вищим адміністративним судом України в Інформаційному листі від 20 липня 2010 року № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби», а також у листі від 02 червня 2011 року № 742/11/13-11, процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:

1) встановлення факту здійснення господарської операції (в т. ч. дослідження усіх первинних документів, які належить складати залежно від певного виду господарської операції);

2) встановлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції (в т.ч з'ясування можливої обізнаності платника щодо можливих дефектів у правовому статусі його контрагентів);

3) встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку (зокрема, наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку);

4) встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Законом, що визначає платників податку на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету, є Закон України «Про податок на додану вартість».

Вказаний Закон втратив чинність з 01.01.2011 року у зв'язку із вступом в дію Податкового кодексу України, однак положення даного Закону підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки він був чинним на момент здійснення розглядуваних господарських операцій та на момент формування позивачем спірного податкового кредиту .

Згідно з пунктом 1.7 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість», податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

З аналізу вказаної правової норми та обставин справи суд приходить до висновку, що достатніми підставами для включення ПАТ «Енергетичне та нафтове обладнання»до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товарів (робіт, послуг); використання зазначених товарів (робіт, послуг) у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням, з врахуванням рівня звичайних цін.

Судом встановлено, що позивач в податкових деклараціях з податку на додану вартість за жовтень-грудень 2008 року в складі податкового кредиту відобразив суми податку на додану вартість, в тому числі на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «С.Джи.Р.Груп», та які сплачені (нараховані) ним, в зв'язку з придбанням робіт.

Підставою для нарахування податкового кредиту, відповідно до підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»є податкова накладна, яка видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача.

За приписом підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті Закону України «Про податок на додану вартість»датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) -в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Закон України «Про податок на додану вартість»передбачає тільки один випадок не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг) - це не підтвердження таких сум податковими накладними чи митними деклараціями (підпункт 7.4.5 пунтку 7.4 статті 7).

Згідно з підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: а) порядковий номер податкової накладної; б) дату виписування податкової накладної; в) назву юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); д) місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; е) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); є) повну назву отримувача; ж) ціну продажу без врахування податку; з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; и) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Відповідно до вимог підпункту 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних контрагент позивача - ТОВ «С.Джи.Р.Груп»- був зареєстрований як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість № 100039671 від 08.05.2007 р. (а.с. 170), яке було анульоване 28 квітня 2011 року відповідно до рішення ДПІ у Печерському районі м. Києва № 165/15-3 від 28.04.2011р. (а.с. 168-169). Тобто на момент здійснення господарських операцій (жовтень-грудень 2008 року) ТОВ «С.Джи.Р.Груп»було зареєстровано платником ПДВ та мало право видавати податкові накладні на кожну поставку робіт; в свою чергу податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам встановленим підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Таким чином, позивачем було дотримано спеціальні вимоги щодо документального підтвердження спірних сум податкового кредиту.

Крім того, суд зазначає, що у разі, якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податковий орган не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, постачальники були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мали свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

При цьому слід ураховувати вимоги статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", згідно з якою відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, були внесені до нього, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні, за винятком випадків, коли вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців підтверджує, що ТОВ «С.Джи.Р.Груп»станом на 10 червня 2011 року зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 150-151).

Вирішуючи питання про реальність виконання та отримання позивачем послуг та придбання таких послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності, суд зазначає наступне.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Пункт 1.32 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»(чинного на момент виникнення спірних правовідносин) визначає господарську діяльність як будь-яку діяльність особи, направлену на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 04 квітня 2011 року ПАТ «Енергетичне та нафтове обладнання»(а.с. 98-99) здійснює наступні види діяльності: виробництво парових котлів; будівництво будівель; оптова торгівля іншими машинами та устаткуванням; діяльність у сфері інжинірингу; оптова торгівля відходами та брухтом; ініші види оптової торгівлі.

Як встановлено під час розгляду справи, ПАТ «Енергетичне та нафтове обладнання»має ліцензію на будівельну діяльність № 105458 від 14.06.2005 р., видану Державним комітетом України з будівництва та архітектури строком дії до 14.06.2010 р. (а.с. 180).

Матеріали справи свідчать, що роботи, виконані ТОВ «С.Джи.Р.Груп», фактично замовлялися позивачем з метою виконання ним договорів підряду № 83 від 16 жовтня 2008 року та № 84 від 01 листопада 2008 року, укладених з ТОВ «Геотехноком», в яких позивач виступав виконавцем відповідних робіт, по ремонту ремонту четвертого поверху адміністративної будівлі за адресою вул. Мельникова, 83-б, корпус А та по влаштуванню системи опалення, каналізації та системи ГВЗ, одночасним демонтажем існуючих конструкцій, вивозом сміття з об'єкту (а.с. 182-201). Виконання вказаних догворів підтверджується актами приймання-передачі виконаних робіт, копії яких залучені до матеріалів справи (а.с. 210-223).

Крім того, на запит суду Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві було надано відповідь № 7/26-2930/12 від 10.05.2011р. про те, що ТОВ «С.Джи.Р.Груп»видавалась ліцензія на виконання будівельних робіт серії АВ № 316541 від 04.06.2007р. строком дії до 04.04.2007 р. (а.с. 116-117). Як вбачається зі змісту вказаної ліцензії, до переліку робіт, проведення яких дозволено ТОВ «С.Джи.Р.Груп», відноситься, зокрема, зведення несучих та огороджувальних конструкцій будівель і споруд; роботи з опорядження приміщень; монтаж внутрішінх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання, в т.ч. водопроводу та каналізації, електропостачання; здійснення нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту тощо (а.с. 118-120).

Відтак, наявними в матеріалах справи доказами було підтверджено наявність у позивача та у його контрагента відповідних ліцензій, що необхідні для ведення даного виду господарської діяльності -виконання будівельних робіт.

Враховуючи вказані вище договори про виконання робіт та вид діяльності позивача і його контрагента, з огляду на характер виконаних ТОВ «С.Джи.Р.Груп»робіт та надані позивачем документи, у суду є підстави вважати, що господарські операції позивача з ТОВ «С.Джи.Р.Груп»є реальними та підтверджуються необхідними документами, а зазначені вище роботи ПАТ «Енергетичне та нафтове обладнання»були використанні у власній господарській діяльності.

Не приймаються судом до уваги доводи відповідача про порушення кримінальної справи відносно керівника ТОВ «С.Джи.Р.Груп», оскільки, на переконання суду, порушення кримінальної справи відносно керівника юридичної особи-контрагента не може призводити до недійсності всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої юридичної особи до моменту виключення її з державного реєстру, та не позбавляє правового значення видані за цими господарськими операціями податкові накладні.

Крім того, на запит суду Слідчим управлінням податкової міліції ДПА України було повідомлено, що кримінальну справу, порушену відносно Якимця А.В. за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 105 та ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України було закрито на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (а.с. 226).

Як вбачається з постанови про закриття кримінальної справи в частині від 27 квітня 2011 року, в матеріалах кримінальної справи немає жодних даних, які вказують на скоєння злочину Якимцем А.В. передбаченого ч.2 ст. 205 КК України (фіктивне підприємництво) -а.с. 231.

Суд також звертає увагу, що порушення кримінальної справи відносно особи не є доказом її вини у вчиненні злочину. Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Що стосується посилання відповідача на нікчемність угод, укладених між позивачем та ТОВ «С.Джи.Р.Груп»суд дійшов висновку, що зміст зазначених угод не суперечить актам цивільного законодавства; а відповідач не надав доказів, які б підтверджували, що зміст угод не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Суд вважає також необґрунтованим посилання відповідача на те, що договір та інші документи від імені ТОВ «С.Джи.Р.Груп»були підписані невстановленою особою, оскільки згідно письмової заяви директора ТОВ «С.Джи.Р.Груп»Якимця А.В. від 20.05.2011р., підпис якого посвідчено нотаріально, договори підряду № 10П від 17.10.2008 р. та № 20П від 03.11.2008 р., укладені з ПАТ «Енергетичне та нафтове обладнання», всі податкові накладні та акти виконаних робіт за вказаними договорами було підписано ним власноручно (а.с. 152).

Крім того, суд звертає увагу про неможливість порушення позивачем підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що регулює питання складання податкової накладної, оскільки в межах спірних правовідносин позивач податкових накладних не складав.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ПАТ «Енергетичне та нафтове обладнання»правомірно сформовано податковий кредит з податку на додану вартість за періоди жовтень-грудень 2009 року, а висновки Акта перевірки про порушення позивачем підпункту 7.2.3 пункту 7.2, підпунктів 7.4.1 та 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»є помилковим, відтак визначення суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 713 334,00 грн. є протиправним.

Відповідно до пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" штрафні санкції накладаються на платника податків за порушення податкового законодавства.

Аналогічні норми закріплено також у Податковому кодексі України, статями 111, 113 якого встановлено, що фінансова відповідальність (в тому числі штрафні (фінансові) санкції) застосовуються за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Оскільки суд встановив відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача, то накладення на позивача штрафних санкцій на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у розмірі розмірі 25 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, що становить 178 334,00 грн., є також протиправним.

Враховуючи викладене, податкове повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі м. Києва від 25 лютого 2011 року № /0 є протиправним та має бути скасоване.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ у Печерському районі м. Києва не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ПАТ «Енергетичне та нафтове обладнання» підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва № /0 від 25 лютого 2011 року.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Енергетичне та нафтове обладнання» судові витрати у розмірі 3,40 грн. (три гривні сорок копійок).

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Патратій О.В.

Повний текст постанови складено та підписано: 15 липня 2011 року.