Справа № 813/3280/16
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року №813/3280/16

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Олійника Ю.В.,

представника позивача-прокурора Пиць Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом т.в.о. керівника Самбірської місцевої прокуратури в інтересах держави до Турківської міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява т.в.о. керівника Самбірської місцевої прокуратури в інтересах держави до Турківської міської ради Львівської області із вимогою визнати протиправним та скасувати рішення ІІІ сесії VII скликання Турківської міської ради Львівської області від 30.12.2015 року №159 «Про встановлення плати для батьків за перебування дітей в комунальних дошкільних навчальних закладах міської ради» (із врахуванням заяви позивача від 02.10.2016 року №05-22/1061 вих.16 про внесення виправлень до прохальної частини позову).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржуване рішення є протиправним і підлягає скасуванню, оскільки прийняте з порушенням норм чинного законодавства, а саме конституційних засад місцевого самоврядування з приводу захисту законного права на безкоштовне харчування у дошкільних навчальних закладах дітей, що виховуються у малозабезпечених сім'ях.

Ухвалами судді від 05.10.2016 року в адміністративній справі №813/3280/16 було відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача - прокурор позовні вимоги у судовому засіданні підтримала й просила суд позов задовольнити.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення - судової повістки. У встановлений строк заперечень чи пояснень відповідача щодо даного адміністративного позову до суду не надходило.

Судом, на підставі ст.128 КАС України, було ухвалено здійснювати розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Із врахуванням вищевказаного, судом було ухвалено проводити розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача-прокурора, дослідивши матеріали справи та подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Судом із матеріалів справи встановлено, що рішенням ІІІ сесії VII скликання Турківської міської ради Львівської області від 30.12.2015 року №159 «Про встановлення плати для батьків за перебування дітей в комунальних дошкільних навчальних закладах міської ради» визначено плату на 2016 рік за харчування дітей в дошкільних навчальних закладах у розмірі 60% вартості харчування дитини в день. Пунктами 2 та 3 цього ж рішення було також встановлено знижку 50% сім'ям, які мають трьох і більше дітей за харчування у дошкільних навчальних закладах м.Турка та звільнено від оплати за перебування дітей в дошкільних навчальних закладах батьків, які брали і беруть участь в АТО.

У подальшому, прокуратурою, за результатами вивчення стану дотримання законодавства, що регулює суспільні відносини у сфері дошкільної освіти громад району, а як наслідок і законності рішення, прийнятого Турківською міською радою Львівської області, було виявлено, що останнє прийнято з порушенням вимог чинного законодавства з питань організації харчування у дошкільних навчальних закладах, що порушує інтереси держави у сфері охорони дитинства та бюджетних відносин.

Згідно із ст.23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. За наявності відповідних підстав прокурор має право звертатися до суду із позовами (заявами).

Відповідно до пункту 7 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом (поданням), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за адміністративним позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами для представництва інтересів громадянина або держави. Прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (частина 2 статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України).

Предметом даного позову є спірне рішення органу місцевого самоврядування у сфері забезпечення прав дітей на безоплатну дошкільну освіту та харчування. При цьому, орган, уповноважений державою, звертатися до суду з позовами про скасування незаконних актів органів місцевого самоврядування у сфері охорони дитинства, забезпечення прав дітей на дошкільну освіту та харчування відсутній. Реалізуючи надані законом повноваження, з метою захисту інтересів держави у сфері охорони дитинства, даний позов пред'являється прокурором самостійно.

Отже, суд дійшов висновку про обгрунтованість підстав для представництва т.в.о. керівника Самбірської місцевої прокуратури інтересів держави у сфері охорони дитинства та звернення із такою позовною заявою як позивача.

Щодо тверджень позивача про незаконність винесеного відповідачем оскаржуваного рішення, суд вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 25 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 року №1060-ХІІ, організація та відповідальність за харчування у навчальних закладах державної та комунальної форми власності покладається на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані навчальні заклади, керівників навчальних закладів.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 35 Закону України «Про дошкільну освіту» від 11.07.2001 року №2628-ІІІ, організація та відповідальність за харчування дітей у державних і комунальних дошкільних навчальних закладах покладаються на Раду міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київську та Севастопольську міські державні адміністрації, районні державні адміністрації, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти, інші центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані дошкільні навчальні заклади, органи місцевого самоврядування, а також на керівників дошкільних навчальних закладів.

Згідно з пунктом 1 Порядку надання послуг з харчування дітей у дошкільних, учнів у загальноосвітніх та професійно-технічних навчальних закладах, операції з надання яких звільняються від обкладення податком на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 116 від 02.02.2011 року, організація харчування дітей у державних та комунальних навчальних закладах покладається на органи виконавчої влади, а в навчальних закладах, що належать територіальним громадам, - на органи місцевого самоврядування.

В силу частини 5 статті 35 Закону України «Про дошкільну освіту» батьки або особи, які їх замінюють, вносять плату за харчування дітей у державному та комунальному дошкільному навчальному закладі у розмірах, визначених органами місцевого самоврядування або відповідними органами управління. Пільгові умови оплати харчування дітей у дошкільних навчальних закладах для багатодітних та малозабезпечених сімей та інших категорій, які потребують соціальної підтримки, надаються за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету.

Від плати за харчування дитини звільняються батьки або особи, які їх замінюють, у сім'ях, у яких сукупний дохід на кожного члена сім'ї за попередній квартал не перевищував рівня забезпечення прожиткового мінімуму (гарантованого мінімуму), який щороку встановлюється законом про Державний бюджет України для визначення права на звільнення від плати за харчування дитини у державних і комунальних дошкільних навчальних закладах. За харчування дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, плата не справляється.

Органи місцевого самоврядування та місцеві органи виконавчої влади забезпечують безкоштовним харчуванням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей-інвалідів, дітей із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», які навчаються у державних і комунальних дошкільних навчальних закладах.

Разом з тим, відповідно до ч.29 п.2 абз.3 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року та пункту 3 частини 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про невідкладні питання діяльності дошкільних та інтернатних навчальних закладів» від 26.08.2002 року №1243 (надалі - Постанова), від плати за харчування дитини звільняються батьки або особи, які їх замінюють, у сім'ях, у яких сукупний дохід на кожного члена сім'ї за попередній квартал не перевищував рівня забезпечення прожиткового мінімуму (гарантованого мінімуму), який щороку встановлюється законом про Державний бюджет України для визначення права на звільнення від плати за харчування дитини у державних і комунальних дошкільних навчальних закладах.

У п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» визначено, що сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї, - це малозабезпечена сім'я.

За даними Управління соціального захисту населення Турківської районної державної адміністрації Львівської області, на даний час на обліку в Управлінні знаходяться 3 022 сім'ї, яким призначено державну соціальну допомогу, відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», а відтак, є звільненими від плати за харчування дітей в дошкільних навчальних закладах.

Загалом, як стверджується матеріалами справи, прокуратурою витребовувались списки дітей, які відвідують дошкільні навчальні заклади м.Турка й такі досліджувались судом, з яких встановлено, що 37 з них є отримувачем допомоги в Турківському УСЗН (як малозабезпечені сім'ї).

Однак, відповідачем, при прийнятті оскаржуваного рішення, порушено згадані вище судом норми закону, внаслідок чого порушено законне право на безкоштовне харчування у дошкільному навчальному закладі дітей, що виховуються у малозабезпечених сім'ях.

У відповідності ж до частини 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Всупереч наведеним вимогам, станом на день розгляду справи у суді, відповідач як суб'єкт владних повноважень, у свою чергу, відзиву на позовну заяву та жодних заперечень по суті позовних вимог до суду не надав й не довів правомірності винесення ним оскаржуваного рішення, чим не спростував позивних вимог.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення їх у повному обсязі.

Відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача не належить стягувати.

Керуючись ст.ст.7-14, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення ІІІ сесії VII скликання Турківської міської ради Львівської області від 30.12.2015 року №159 «Про встановлення плати для батьків за перебування дітей в комунальних дошкільних навчальних закладах міської ради».

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 25 листопада 2016 року.