Справа № 759/14072/16-а
Суддя: Макаренко В. В.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/759/343/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Макаренко В.В.

при секретарі Павлишиній А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11.10.2016 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, яким просить визнати дії відповідача щодо відмови здійснити йому перерахунок призначеної йому пенсії державного службовця у звязку з підвищенням заробітної плати державним службовцям відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889-VIII та постанови КМУ від 06 квітня 2016 року № 292 протиправними, зобовязати відповідача провести йому з 01 травня 2016 року перерахунок та виплату пенсії державного службовця виходячи із нових складових заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади, рангу та стажу роботи на державній службі згідно Закону України "Про державну службу" № 889-VIII та постанови КМУ від 06 квітня 2016 року № 292 у розмірі 90 % від суми заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог, зазначив, що з 2010 року отримує пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" у розмірі 90 % від заробітної плати. Звернувшись до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про перерахунок пенсії з 01.05.2016 року, у зв'язку із підвищенням заробітної плати державним службовцям згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року № 292 "Про деякі питання опалти праці державних службовців у 2016 році" отримав рішення відповідача, відповідно до якого йому було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії з посиланням на те, що з 01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року, яким передбачено новий порядок та умови призначення пенсії державним службовцям, а тому перерахунок пенсій державним службовцям нормами даного Закону не передбачений.

В судовому засіданні поизивач та його представник підтримали позов та просили його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обставини викладені в наданих суду запереченнях проти даного позову.

Вислухавши позивача та його представника, представника відповідача, вивчивши доводи позову та заперечення відповідача, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

У ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Правобережному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві з 10.08.2009 року та отримує пенсію призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» від 23.12.1993 року № 3723-ХІІ, в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії, в розмірі 90 % від суми заробітної плати.

02.08.2016 року позивач звернувся до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про проведення перерахунку пенсії, у зв'язку із підвищенням державним службовцям заробітної плати відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889-VIII та постанови КМУ від 06 квітня 2016 року № 292 "Про деякі питання опалти праці державних службовців у 2016 році".

Листом від 10.08.2016 року Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІ скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв'язку з чим з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про державну службу», не призначаються, раніше призначені не перераховуються.

З цього приводу суд вважає за необхідно зазначити, що спірні правовідносини, що склалися між сторонами врегульовані Конституцією України та Законом України «Про державну службу», яким визначаються загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції на момент виходу позивача на пенсію) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на момент виходу позивача на пенсію) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 пенсія призначена з 10.08.2009 року у розмірі 90 % від заробітної плати.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що до 01.05.2016 року пенсійне забезпечення державних службовців було врегульоване зазначеними вище нормами Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII.

З 01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, яка набрала чинність з 01.05.2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01.05.2016 року Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, з 01.05.2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою 02.08.2016 року.

Таким чином, виходячи з того, що заяву про перерахунок пенсії подано позивачем після 01.05.2016 року, відповідачем обґрунтовано прийнято рішення про відмову в проведенні такого перерахунку.

При цьому, суд зазначає, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивачу не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судом також враховується й правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 року, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський Суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У п.2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) ( 254к/96-ВР). У Рішенні від 02 березня 1999 року N 2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивачу.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, що він і довів суду як суб'єкт владних повноважень, відповідно до частини другої статті 71 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7- 11, 158 - 163, п.2 ч. 1 ст. 183-2, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржено до Київського Апеляційного адміністративного суду через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Макаренко В.В.