Справа № 335/12405/16-а
Суддя: Шалагінова А. В.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

(в порядку скороченого провадження)
28 листопада 2016 року суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУПФУ в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, в обґрунтування якого вказав, що він перебуває на обліку в ГУПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З 2014 року позивачеві призначена довічна пенсія з урахуванням обчислення вислуги років. До 1 квітня 2015 р. він отримував пенсію, продовжуючи працювати на посаді, шо відноситься до категорії державних службовців. З 1 січня 2016 р. виплату зазначеної пенсії припинено. З питання відновлення виплати пенсії позивач 17 жовтня 2016 р. звертався до відповідача з відповідною заявою, однак листом від 1 листопада 2016 р. відповідач відмовив у поновленні виплати пенсії, у звязку з неможливістю одночасного перебування на державній службі та отриманні пенсії. ОСОБА_1 зазначає, що він має статус ветерана органів внутрішніх справ, який прирівнюється до категорії ветеранів військової служби, відтак, припинення виплати пенсії відповідачем є протиправним. Також вказує, що зміна пенсійного законодавства, яка мала місце з 1 квітня 2015 р., застосовується лише до нових обставин, які виникають після зазначеної дати, однак, такі зміни не можуть скасовувати його право на довічно призначену пенсію, яке виникло до набрання чинності відповідними змінами у пенсійному законодавстві. Просив суд визнати протиправними дії ГУПФУ в Запорізькій області щодо припинення виплати пенсії та зобовязати відповідача відновити з 1 січня 2016 р. виплату пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (арк. справи 2 4).
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2016 р. відкрито скорочене провадження у даній справі.
24 листопада 2016 р. до суду через канцелярію надійшли письмові заперечення відповідача проти позову, в яких відповідач вказав, що пенсія позивачу призначена відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». ОСОБА_1 продовжує працювати на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», отже, наявні підстави для зупинення виплати пенсії позивачу. При цьому, посилання позивача на те, що він є ветераном органів внутрішніх справ, і, тому виплата пенсії йому не повинна припинятися, є безпідставним, оскільки позивачем не надано підтвердження статусу ветерана військової служби, а статус ветерана органів внутрішніх справ не дає підстав для відновлення виплати пенсії позивачу. Просив відмовити у задоволенні позову (арк. справи 24 26).
Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.
Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Запорізькій області з 2014 року та отримує пенсію за вислугою років, призначену на умовах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується пенсійним посвідченням ОСОБА_1 ААИ № 226701, виданого 15 травня 2014 р., терміном дії довічно (арк. справи 10).
Позивач продовжує працювати на посаді, шо відноситься до категорії державних службовців, що визнається сторонами справи.
1 січня 2016 р. позивачеві було тимчасово припинено виплату пенсії на підставі вимог Законів України від 24 грудня 2015 р. № 911-VII.
17 жовтня 2016 р. позивач звернувся до ГУПФУ в Запорізькій області із заявою з відновлення виплати пенсії з 1 січня 2016 р. У вказаній заяві ОСОБА_1 зазначив, що його вислуга років по лінії УМВС складає більше 25 років, тобто він є ветераном органів внутрішніх справ, що прирівнюються до ветеранів військової служби (арк. справи 12).
Листом від 1 листопада 2016 р. за № 913/Ж-9 відповідач повідомив позивача про те, щоЗаконом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VII від 2 березня 2015 р. та Законом України № 911-VII від 24 грудня 2015 р. внесено зміни до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби, та деяких інших осіб», а саме тимчасово, у період з 1 квітня 2015 р. по 31 грудня 2016 р. особам (крім інвалідів І та II груп, інвалід війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. При цьому, право на отримання пенсії особами, які працюють на посадах, передбачених вищезазначеними законами надається лише на підставі посвідчення «ветеран військової служби». Оскільки позивач перебуває на державній службі, пенсія йому тимчасово не виплачується (арк. справи 13).
Не погоджуючись із зазначеною відповіддю, позивач 14 листопада 2016 р. звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 р. № 911-VIII (набрав чинності 1 січня 2016 р.) внесені зміни до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», за якими тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.
Також цим Законом були внесені зміни до Закону України «Про державну службу», а саме у статті 37 цього Закону абзаци перший та другий частини четвертої викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».
Як випливає з посвідчення серії А № 001515, виданого ГУ МВС в Запорізькій області 24 квітня 2014 р. ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів внутрішніх справ (арк. справи 11).
На переконання суду, посвідчення ветерана органів внутрішніх справ не може вважатися документом, що підтверджує статус позивача як ветерана військової служби, оскільки це не відповідає приписам Постанови Кабінету Міністрів України № 1601 від 30 серпня 1999 р., яка передбачає порядок видачі посвідчення ветерана військової служби.
Оскільки ОСОБА_1 віднесений до категорії ветеранів органів внутрішніх справ, працює на посаді державної служби, тому на нього поширюється дія ч. 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та статті 37 Закону України «Про державну службу», з огляду на що відповідачем правомірно була призупинена позивачеві виплата пенсії тимчасово з 1 січня по 31 грудня 2016 р.
При цьому, суд вважає необґрунтованими посилання позивача у позові на те, що статуси ветерана військової служби і ветерана органів внутрішніх справ є тотожними, оскільки вищенаведені вимоги законодавства не передбачають обмеження їх дії щодо осіб, які не є ветеранами військової служби, але прирівняні до них.
Також суд констатує, що позивач зазначаючи у позові про те, що на нього поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», не конкретизував, до сімей кого з осіб, на яких розповсюджується дія вказаного Закону, він належить, а також не зазначив відповідних доказів цієї обставини.
Підсумовуючи вищевикладене, підстави для задоволення позову суд не вбачає.
Оскільки у задоволенні позову слід відмовити , тому судові витрати стягненню не підлягають.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17, 23, 48, 58, 69 71, 79, 86, 87, 94, 98, 104, 105, 111, 112, 114, 121, 160, 161, 162, 163, 183-2, 185, 186, 244-2, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.
Постанову прийнято в порядку скороченого провадження та складено у повному обсязі 28 листопада 2016 р.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Десятиденний строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя А.В. Шалагінова