Справа № 750/9551/16-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/9551/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Жук М.І. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

22 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у прядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання неправомірними дії, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року позивач - ОСОБА_2, звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовною заявою до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, в якій просить:

визнати неправомірною відмову відповідача щодо видачі довідки для перерахунку пенсії з 01.05.2016 на підставі Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ;

зобов'язати відповідача видати позивачу довідку для перерахунку пенсії з 01.05.2016, прирівнявши посаду заступника начальника відділу Чернігівського міського центру зайнятості, з якої він вийшов на пенсії, до посади державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів на підставі Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №292 та Положення про застосування стимулюючих виплат державним службовцям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №289, врахувавши складові заробітної плати та надбавки згідно довідки Чернігівського міського центру зайнятості від 07.04.2016 №06/1309.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 жовтня 2016 року позовну заяву повернуто позивачу для подачі до належного суду.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було не правильно застосовано норми процесуального права.

У судове засідання з'явилися не всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов'язкова. З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити, ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 жовтня 2016 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до статті 204 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо встановить неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; або порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Так, приймаючи рішення про повернення позовної заяви позивачу суд першої інстанції керуючись частиною другою статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України вирішив, що позов підсудний окружному адміністративному суду. Такий висновок ґрунтується на тому, що предметом позову є не призначення пенсії, отримання документу для перерахунку.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитись із таким висновком, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" у рішенні від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Пункт 4 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України також передбачено, що окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Згідно з частиною першою статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою.

Чинним законодавством встановлено складові грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні розміру пенсій. Ці складові вносяться у довідку, яка складається для подання до територіальних органів Пенсійного фонду України, відомості якої враховуються останніми при призначенні та перерахунку пенсії.

Отже, питання видачі довідки про складові грошового забезпечення є частиною процедури обчислення розміру пенсії.

У даній справі позивач звернувся у суд з метою захисту свого права на отримання пенсії у розмірі, який він вважає відповідним закону. При цьому, ним обрано спосіб захисту свого права у вигляді вимог до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, яке виконує певні функції у процедурі обчислення та перерахунку пенсій.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що ця адміністративна справа підпадає під категорію справ, визначених пунктом 4 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України, які підсудні місцевим загальним судам, як адміністративним, адже пов'язаний із обчисленням пенсійних виплат. Даний спір повинен розглядатися місцевим загальним як адміністративним судом, а не окружним адміністративним судом.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права. В зв'язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити, ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 жовтня 2016 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 жовтня 2016 року - скасувати, а справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання неправомірними дії, зобов'язання вчинити дії направити до Деснянського районного суду м. Чернігова для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.