Справа № 343/1339/16а,2а/339/22/16
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Справа № 876/7749/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2016 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальйону УПП в м.Івано-Франківськ рядовий поліції Павлюка Тараса Михайловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Інспектора роти №1 батальйону УПП в м.Івано-Франківськ рядовий поліції Павлюка Т.М., в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 675829 від 30 червня 2016 року про накладення на нього адміністративного штрафу в розмірі 510 грн.

Ухвалою Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2016 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі ст.100 КАС України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що строк звернення до суду у цій справі не пропущено, оскільки правильно викладені в постанові про адміністративне правопорушення фактичні обставини правопорушення за ст. 122 КпАП України не давали підстав сумніватися в правильності кваліфікації відповідачем дій позивача і тільки 07 липня 2016 року він виявив допущені відповідачем порушення при винесенні у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 675829 від 30 червня 2016 року, а саме: неправильно зазначено, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП. Позивач подав позов 14 липня 2017 року, тобто в межах строку позовної давності. Просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану ухвалу - скасувати з таких підстав.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, звернувшись з позовом 14 липня 2016 року, пропустив строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, останнім днем якого було 11 липня 2016 року, доказів поважності причин пропуску звернення до суду не подав.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.289 КУпАП скарга на постанову про адміністративне правопорушення може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови

З матеріалів справи вбачається, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена 30 червня 2016 року, позивач при поданні позову 14 липня 2016 року заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду, мотивоване тим, що строк такого звернення пропущений з поважних причин, оскільки він такої не підписував, її підписувала його дружина, котра є власником транспортного засобу, а зі змістом оскаржуваної постанови ОСОБА_1 ознайомився при здійснення оплати штрафу 07 липня 2016 року, виявивши помилку при кваліфікації вчиненого правопорушення (неправильно зазначено, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП), оскаржив таку.

Пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач визнав факт складання постанови від 30 червня 2016 року з технічною опискою, замість ст.122 КУпАП зазначено ст.126 КУпАП, та надав копію такої постанови у судове засідання (а.с.54).

Враховуючи мотиви причин пропуску строку звернення до суду, обставини справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дано передчасну юридичну оцінку фактичним обставинам справи.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції, залишивши без розгляду позовну заяву позивача, позбавив його можливості захистити свої права та інтереси, відповідно порушив його право на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи в адміністративному суді, гарантовані ст.6 КАС України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

Європейський Суд з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини" зазначає, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання необхідно звертати увагу на обставини справи.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду, оскільки доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, оскаржувана ухвала, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі - скасуванню, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.160, 195, 197, 199, 204, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2016 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 343/1339/16-а, 2-а/339/22/16 скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик