Справа № 820/6405/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

28 листопада 2016 р. 820/6405/16

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мар'єнко Л.М., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області Ярмоленко О.В. про скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області Ярмоленко О.В., в якому просить суд: скасувати постанову відповідача від 02.11.2016 по ВП № 39984584, про накладення штрафу в розмірі 1700,00 за невиконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову, підставою виникнення спірних правовідносин стало винесення відповідачем постанови про накладення штрафу за невиконання, зокрема, ОСОБА_1 без поважних причин, у встановлений державним виконавцем строк, рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.02.2010 по справі № 2-1259/10/11 в частині звільнення самовільно зайнятого горища над квартирами АДРЕСА_1 з приведенням горища у придатний для подальшого використання стан.

За змістом п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справою адміністративною юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п. 7 ст. 3 КАС України, до суб'єктів владних повноважень віднесено органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суд зазначає, що вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч.1 ст. 3 КАС).

Частиною 1 ст. 181 КАС передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Відповідно до положень ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до ч. 2 ст. 384 ЦПК України, скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно з ч.1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються ( ч.1 ст. 386 ЦПК України).

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про оскарження дій органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал місцевих загальних судів.

Оскільки позивачем фактично оскаржується постанова державного виконавця про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 39984584 за невиконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.02.2010 по справі № 2-1259/10/11, винесеного в порядку ЦПК України, за яким, зокрема ОСОБА_1 є боржником, вказаний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 року по справі №825/2566/14.

Відповідно до ч. 2 ст.161 КАС України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки зазначену заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.6 ст. 109 КАС України, у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

З приводу посилань позивача на положення постанови пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6, згідно якої, зокрема, постанова про накладення штрафу є окремим виконавчим документом, отже може бути оскаржена в адміністративному судочинстві, суд зауважує, що, після одержання вказаної позовної заяви, в силу приписів п.4 ч.1 ст.107 КАС України при вирішенні питання про відмову у відкритті провадження, суд керувався саме висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 року по справі № 825/2566/14.

При цьому, суд зауважує, що вказана правова позиція викладена спільно трьома судовими палатами в адміністративних справах, у господарських справах і у цивільних справах Верховного Суду України.

Таким чином, вказана позовна заява не належить розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись Київським районним судом м . Харкова в порядку цивільного судочинства.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що разом з позовною вимогою про скасування постанови від 02.11.2016 по ВП № 39984584 про накладення штрафу, було заявлено вимогу щодо зупинення стягнення за вказаною постановою на період розгляду справи.

Проте остання, за своїм змістом, фактично містить в собі клопотання про забезпечення позову, яке, не підлягає розгляду, внаслідок застосування судом ст.109 КАС України.

Керуючись ст. ст. 104, 109, 165, 186, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області Ярмоленко О.В. про скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснити ОСОБА_1, що розгляд та вирішення даної справи віднесено до юрисдикції Київського районного суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу постановлено у письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Мар'єнко Л.М.