Справа № 812/586/16
Суддя: Василенко Любов Андріївна
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальова Т.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року справа №812/586/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів Гайдара А.В., Ханової Р.Ф.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2016 року у справі №812/586/16 за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області (далі ТУ ДСА України в Луганській області), третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області (далі ГУ ДСК України у Луганській області), в якому просив:

- визнати протиправними дії ТУ ДСА України в Луганській області щодо відмови в перерахунку заробітної плати за періоди: з 09.06.2015 по 08.09.2015 включно відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»), з 09.09.2015 по 31.12.2015, виходячи з посадового окладу - 0,3 від місячного посадового окладу судді місцевого суду без 50-відсоткового зменшення, з врахуванням фактично виплаченої заробітної плати;

- зобов'язати ТУ ДСА України в Луганській області здійснити перерахунок та виплату заробітної плати в повному обсязі з урахуванням премій, встановлених щомісячно відповідними наказами Новопсковського районного суду Луганської області та усіх надбавок, що нараховуються залежно від розміру посадового окладу:

за період з 09.06.2015 по 08.09.2015 включно відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»),

за період з 09.09.2015 по 31.12.2015, виходячи з посадового окладу - 0,3 від місячного посадового окладу судді місцевого суду без 50-відсоткового зменшення, з врахуванням фактично виплаченої заробітної плати (а.с. 2-5).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2016 року відмовлено повністю у задоволенні зазначеного позову ОСОБА_2 (а.с. 61-63).

Позивач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин справи та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги (а.с. 72-75).

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені наступні обставини.

Позивач з 23.05.2011 до теперішнього часу працює в Новопсковському районному суді Луганської області, займає посаду секретаря судового засідання з 19.09.2011 (а.с. 9-11, 27, 28).

З наданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Луганській області (далі ТУ ДСА в Луганській області) довідки вбачається, що заробітна плата позивача з червня 2015 року до серпня 2015 року розраховувалася виходячи з посадового окладу у розмірі 1218,00 грн, з 01.09.2015 по 09.09.2015 1378,00 грн., з 09.09.2015 по грудень 2015 року посадовий оклад позивача становив 2067,00 грн. (а.с. 49).

01.04.2016 позивач звернулася до ТУ ДСА в Луганській області з заявою про перерахунок заробітної плати за періоди: з 09.06.2015 до 08.09.2015 включно відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»); з 09.09.2015 до 31.12.2015, виходячи з посадового окладу - 0,3 від місячного посадового окладу судді місцевого суду без 50-відсоткового зменшення.

Листом № 773/2016вих від 05.05.2016 ТУ ДСА в Луганській області позивачеві відмовлено в перерахунку заробітної плати. Відмова обґрунтована тим, що з 28.03.2015 року набула чинності нова редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідно до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року №192-VIII. Частиною першою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в новій редакції передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців. При цьому, згідно з підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності Законом мав привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом. Органи ДСА України можуть здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці та не наділені правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, здійснювати перерахунок посадового окладу працівників апарату суду. Таким чином, до внесення Кабінетом Міністрів України відповідних змін ТУ ДСА України в Луганській області здійснювало нарахування заробітної плати працівникам апарату місцевих судів відповідно до постанови КМУ від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» в редакції, що була чинною на той час (а. с. 12-13).

Листом № 10-2031/16 від 16.03.2016, скерованим на головам апеляційних спеціалізованих судів, місцевих спеціалізованих судів, апеляційних загальних судів та начальникам територіальних управлінь ДСА України, Державна судова адміністрація України розяснила, що постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 № 3 «Про Довідку щодо результатів вивчення узагальнення практики застосування адмінсудами положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» має рекомендаційний характер та жодним чином не може прийматися до виконання судами або територіальними управліннями ДСА України для нарахування та виплати коштів (а.с.14-15).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним питанням, яке підлягає вирішенню у справі є наявність підстав для перерахунку заробітної плати позивача за період з 09.06.2015 по 08.09.2015 включно відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»); за період з 09.09.2015 по 31.12.2015, виходячи з посадового окладу - 0,3 від місячного посадового окладу судді місцевого суду без 50-відсоткового зменшення, з врахуванням фактично виплаченої заробітної плати.

26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 (далі Закон №1697-VII), яким внесено зміни до статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010 (далі - Закон №2453-VІ), зокрема, передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної ОСОБА_3 України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом № 2453-VІ.

З 28 березня 2015 року Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VІІІ (далі Закон №192-VІІІ) затверджено нову редакцію Закону № 2453-VІ, статтею 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, ДСА, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону № 192-VІІІ Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Викладене узгоджується з положеннями частин сьомої, восьмої статті 33 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 3723-XII), згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Такі ж положення закріплені в частині другій статті 8 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 108/95-ВР), якою встановлено, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону № 108/95-ВР).

Згідно з нормами ст.142 Закону № 2453-VІ (у редакції до 28 березня 2015 року) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (далі - БК) (стаття 143 Закону № 2453-VІ). Аналогічні правила закріплені і у статтях 145, 146 Закону № 2453-VІ у редакції з 28 березня 2015 року.

З 01.01.2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року № 80-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» (далі - Закон № 80-VІІІ) визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015 року установлено, що норми і положення Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (далі - постанова № 268), зокрема Додатком 47, який залишався незмінним до 9 вересня 2015 року.

Тобто, Кабінет Міністрів України не виконав покладені на нього абзацом другим підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VII та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону № 192-VІІІ обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах ( ч.1 ст. 51 Бюджетний кодекс України).

Враховуючи наведені норми законодавства та те, що в період з 26.10.2014 до 09.09.2015р. Кабінетом Міністрів України зміни до постанови № 268 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а законами України від 16 січня 2014 року № 719-VІІ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та № 80-VІІІ видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ, частини першої статті 147 Закону № 2453-VІ (у редакції з 28 березня 2015 року) не передбачено, колегія суддів дійшла висновку, що ТУ ДСА України в Луганській області як головний розпорядник бюджетних коштів не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

При вирішенні справи суд першої інстанції у відповідності до вимог процесуального закону, ч.1 ст.244-2 КАС України, керувався висновком Верховного Суду України в справі №820/4653/15 щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, який є обовязковим для суду.

Отже, ТУ ДСА України в Луганській області, відмовляючи позивачу в перерахунку заробітної плати, діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про визнання протиправними дій ТУ ДСА України в Луганській області щодо відмови позивачеві в перерахунку його заробітної плати.

Решта позовних вимог також не підлягає задоволенню, оскільки є похідними від позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, внаслідок чого апеляційна скарга не підлягає задоволенню, підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст.195 ч.1, ст. 197 ч.1 п.2, ст.198 ч.1 п.1, ст.200, ст.205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст.244-2 ч.1, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2016 року у справі №812/586/16 за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий Л.А.Василенко

Судді А.В. Гайдар

ОСОБА_3