Справа № 495/8875/16-а
Суддя: Боярський О. О.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/8875/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2016 м. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярський О.О, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного спеціаліста відділу з питань тимчасового та постійного проживання управління у справах з іноземцями та особами без громадянства Хмельовської Є.О., Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов'язати вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до Головного спеціаліста відділу з питань тимчасового та постійного проживання управління у справах з іноземцями та особами без громадянства Хмельовської Є.О., Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якій просить суд визнати дії інспектора Хмельовської Є.О. по видачі висновку про визнання громадянки В'єтнаму ОСОБА_2 такою, що не має дозволу на імміграцію в Україну та необґрунтовано документовано посвідкою на постійне проживання в Україні від 25.05.2012 року - незаконними; зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській Області поновити дозвіл на імміграцію та документувати ОСОБА_2 посвідкою на постійне проживання в Україні.

В судове засідання позивач не з'явилася, згідно письмової заяви просить справу розглянути в її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Представник відповідача, у судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, відповідно до якої просить суд розглянути справу у його відсутності.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України справа підлягає розгляду в письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідач викликався у судове засідання, однак не з'явився, жодних доказів на підтвердження правомірності свого рішення до суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі висновку інспектора Хмельовської Є.О. про визнання громадянки В'єтнаму ОСОБА_2 такою, що не має дозволу на імміграцію в Україну та необґрунтовано документовано посвідкою на постійне проживання в Україні від 25.05.2012 року, в позивача було вилучено посвідку на постійне проживання.

Підставою для вилучення посвідки, на думку інспектора Хмельовської Є.О., є те, що згідно матеріалів справи на момент подання заяви про залишення в Україні на постійне проживання та на момент документування посвідкою на постійне проживання громадянкою Вєтнаму ОСОБА_2 не було надано жодного документу, підтверджуючого факт її працевлаштування на підприємстві «Чернігівське текстильно-швейне об'єднання».

У зв'язку з цим, відповідач дійшов висновку, що громадянці СРВ Нгуєн Тхі Вінь дозвіл на імміграцію в Україну надано з порушенням Закону України «Про імміграцію», посвідкою на постійне проживання вона документована безпідставно та вважав за можливе скасувати дозвіл на імміграцію позивачу.

Суд не погоджується з такими висновками відповідача на підставі наступного.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Як зазначалось вище, підставою для скасування посвідки на постійне проживання ОСОБА_2 дозволу на імміграцію в Україну Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області зазначило, що на момент подання заяви про залишення в Україні на постійне проживання та на момент документування посвідкою на постійне проживання громадянкою Вєтнаму ОСОБА_2 не було надано жодного документу, підтверджуючого факт її працевлаштування на підприємстві «Чернігівське текстильно-швейне об'єднання».

Cуд такі висновки відповідача вважає помилковими, оскільки пунктом 6 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію» чітко визначено, що інші випадки для скасування дозволу на імміграцію мають бути передбачені законами України, тоді як у спірному висновку інспектора Хмельовської Є.О. від 25.05.2012 р. відсутня вказівка на відповідну норму Закону, на підставі якої виданий ОСОБА_2 дозвіл на імміграцію в Україну підлягає скасуванню.

Порушення встановленого законодавством України порядку надання дозволів на імміграцію в Україну, в розумінні статті 12 Закону України «Про імміграцію», є підставою для скасування таких дозволів, якщо з'ясується, що їх надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність. (п.1 ч.1 ст.12 Закону).

Надання ОСОБА_2 дозволу на імміграцію в Україну на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області не встановлено.

Допущення міграційними органами помилки при прийнятті рішення про надання ОСОБА_2 дозволу на імміграцію, за відсутності у цьому вини останньої, не є визначеною Законом України «Про імміграцію» та іншими законами України підставою для скасування таких дозволів.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено обов'язок органів державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскаржуваний висновок відповідача є актом індивідуальної дії, в якому Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області не зазначило та не мотивувало, з якої визначеної законом підстави скасовано дозвіл ОСОБА_2 на імміграцію в Україну, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати, що оскаржуване рішення прийнято на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні судам необхідно здійснити перевірку того, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що висновок інспектора Хмельовської Є.О. від 25.05.2012 р. та вилучення посвідки на постійне проживання є протиправними.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 128, 159-163 КАС України, ст. 19 Конституції України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного спеціаліста відділу з питань тимчасового та постійного проживання управління у справах з іноземцями та особами без громадянства Хмельовської Є.О., Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов'язати вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії інспектора Хмельовської Є.О. по видачі висновку про визнання громадянки В'єтнаму ОСОБА_2 такою, що не має дозволу на імміграцію в Україну та необґрунтовано документовано посвідкою на постійне проживання в Україні від 25.05.2012 року - незаконними.

Зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській Області поновити дозвіл на імміграцію та документувати ОСОБА_2 посвідкою на постійне проживання в Україні.

Постанова може бути оскаржена в Одеський апеляційний адміністративний суд через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: