Справа № 810/1701/16
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 року м. Київ №810/1701/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області, Публічне акціонерне товариство "Укрсиббанк" про визнання протиправним та скасування рішення.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, в якій позивач, з урахуванням заяви про зміну підстав позову від 25.08.2016 (т.2, а.с.5-8), просить:

- задовольнити повністю адміністративний позов ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення від 30.03.2016 (індексний номер №14020293 від 30.03.2016) про державну реєстрацію за ТОВ "Кей-Колект" () права приватної власності на будинок №39а, по вул. І.Франка, в с. Крюковщина, Києво-Святошинського району Київської області;

- визнати протиправним та скасувати рішення від 05.04.2016 про державну реєстрацію права власності, індексний номер 14020293 від 30.03.2016, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про державну реєстрацію права власності на обєкт нерухомого майна будинок №39а, по вул. І.Франка, в с. Крюковщина, Києво-Святошинського району Київської області за ТОВ «Кей-Колект» ().

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 25.05.2016 відкрито провадження в адміністративній справі №810/1701/16, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області, Публічне акціонерне товариство "Укрсиббанк", залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Службу у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Заборонено усім державним реєстраторам та суб'єктам державної реєстрації будь-яких відділів чи управлінь юстиції, що входять до структури Міністерства юстиції України, нотаріусам, як спеціальним суб'єктам, на яких покладаються функції державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо проведення державної реєстрації прав на житловий будинок №39а, по вул. І.Франка, в с. Крюківщина, Києво-Святошинського району Київської області. В задоволенні іншої частини вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.

В обґрунтування позовних вимог відповідно до заяви про зміну підстав позову від 25.08.2016, яка прийнята до розгляду в судовому засіданні 25.08.2016, позивач зазначає, що 5 квітня 2016 року о 10:37:55 відповідачем прийняте оспорювань рішення (номер 29100137) про державну реєстрацію права приватної власності, форма власності: приватна на житловий будинок, що розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюковщина, вул. І.Франка, буд. 39 за ТОВ «Кей-Колект» (). Позивач вказує, що відповідач відкрив розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на обєкт нерухомого майна, що свідчить про державну реєстрацію прав щодо обєкта нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше.

При цьому позивач стверджує, що раніше, 30.03.2016, відповідачем прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права приватної власності на будинок №39а, по вул. І.Франка, в с. Крюковщина, Києво-Святошинського району Київської області на підставі рішення від 05.04.2016 року 10:37:55 номер 29100137.

Позивач засвідчує, що він є і залишається єдиним власником вищевказаного житлового будинку, а ТОВ «Кей-Колект» є неналежною особою, оскільки подані для державної реєстрації документи не відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують про первинне виникнення права власності за ТОВ «Кей-Колект».

Позивач зазначає, що станом на 05.04.2016 не було припинене право власності позивача на спірний будинок, а тому відповідач не мав права приймати рішення про державну реєстрацію первинного виникнення права власності за третьою особою у справі - ТОВ «Кей-Колект».

Відповідач, заперечуючи проти позову (т.2, а.с.93-98), з урахуванням заяви ОСОБА_3 про зміну підстав позову від 25.08.2016, зазначає, що на день прийняття спірного рішення право власності на обєкт нерухомого майна №24 було зареєстровано за позивачем в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, в той час як Державний реєстр речових прав на нерухоме майно станом на 05.04.2016 не містив інформації (запису) про реєстрацію права власності на цей обєкт нерухомого майна. При цьому в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація щодо реєстрації прав на спірне нерухоме майно за іншими ніж ТОВ «Кей-Колект» особами.

Враховуючи те, що станом на 30.03.2016 для державної реєстрації прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером №24 було заявлено вперше, відповідач вважає правомірним відкриття розділу щодо вказаного майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Також відповідач зазначає, що державна реєстрація прав на предмет іпотеки проведена 30.03.2016, в той час спірне рішення прийнято 05.04.2016, оскільки датою та часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, а рішення відповідачем про державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно прийнято в межах строку для проведення державної реєстрації - протягом пяти днів з моменту подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

В додаткових поясненнях відповідач вказує, що як свідчить копія паспорту громадянина України ОСОБА_4 серії НМ №306105, фотокартка у звязку із досягненням 25-річного віку була вклеєна 01.04.2016, що свідчить про те, що на момент прийняття спірного рішення 05.04.2016 вказаний паспортний документ був дійсним.

Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області до суду подані письмові пояснення за позовом, в яких третя особа зазначає, що у звязку з припиненням надання з 01.05.2016 територіальними органами Міністерства юстиції України адміністративних послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень рішення по даній справі не вплине на право, інтереси або обовязки цієї 3-ї особи, відтік просить здійснювати розгляд справи за відсутністю представника Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Третіми особами ТОВ «Кей-Колект» та ПАТ «Укрсиббанк» письмових пояснень за позовом до суду не надано.

Третьою особою Службою у справах дітей та сімї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області до суду надані письмові пояснення, в яких зазначено, що служба не надавала згоди на укладення договору іпотеки №74560/5602 від 27.12.2007 та просить зберегти право користування та реєстрацію малолітніх дітей: ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2).

В судове засідання по справі 06.10.2016 сторони не зявились, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином та завчасно.

06.10.2016 позивачем через канцелярію суду подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами, яку було підтримано представником третьої особи ТОВ «Кей-Колект», що підтверджується підписом представника третьої особи на вказаному письмовому клопотанні.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, та приймаючи до уваги те, що сторони були належним чином проінформовані про дату, час і місце судового розгляду справи, протокольною ухвалою суду від 06.10.2016 постановлено здійснювати подальший розгляд справи №810/1701/16 в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №00, відповідно до пункту 1.1. якого банк зобовязується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 262430,00 доларів США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором (т.1, а.с.55-58).

Відповідно до п.2.1 даного договору у забезпечення виконання зобовязання позичальника за даним договором банком приймається застава нерухомості, а саме житлового будинку загальною площею 162,70 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0080 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вулиця Івана Франка, будинок 39 А та є власністю ОСОБА_1; порука ОСОБА_7; порука ОСОБА_8.

Пунктом 12.1 договору про надання споживчого кредиту №00 від 27.12.2007 визначено, що відповідно до ст. ст. 525, 611 Цивільного кодексу України сторони погодили, що у випадку настання обставин, визначених у пп. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 цього договору та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку, при цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення банку чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку.

Зазначене у п.12.1 договору повідомлення (вимога) банку направляється листом (цінний з описом та повідомленням про вручення) або доставляється курєром на адресу позичальника, що вказана у розділі 13 цього договору (п. 12.2. договору про надання споживчого кредиту №00 від 27.12.2007).

27 грудня 2007 року в забезпечення виконання договору про надання споживчого кредиту №00 від 27.12.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) укладено договір іпотеки (нерухомого майна) №74560/5602, відповідно до п.1.1 якого іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно:

- житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вулиця Івана Франка, будинок 39 А та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 27.12.2007 ОСОБА_9, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 27.12.2007, про що ОСОБА_9, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, надано витяг від 27.12.2007, і немає жодних договірних змін строків позовної давності щодо правочинів на підставі яких іпотекодавець отримав право власності на предмет іпотеки;

- земельну ділянку площею 0,0800 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вулиця Івана Франка, б/н, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, що належить іпотекодавцю на праві власності після отримання ним Державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 27.12.2007 ОСОБА_9, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 27.12.2007, про що ОСОБА_9, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, надано відповідний витяг від 27.12.2007, і немає жодних договірних змін строків позовної давності щодо правочинів на підставі яких іпотекодавець отримав право власності на предмет іпотеки (т.1, а.с.59-60).

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 договору іпотеки (нерухомого майна) №74560/5602 від 27.12.2007 сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, яке здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки:

- передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»;

- отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» (Клієнт) та ТОВ «Кей-Колект» (Фактор) укладено договір факторингу №1, відповідно до п.1.1 за цим договором Клієнт зобовязується передати у власність Фактору, а Фактор прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором (т.1, а.с.64-66).

Відповідно до п. 1.2. договору факторингу №1 від 12.12.2011 обсяг (сума) прав вимоги станом на дату укладення цього договору визначений у додатку №1 до цього договору.

Одночасно з відступленням прав вимоги до Фактора переходять усі права Клієнта за усіма договорами забезпечення (п.1.4 договору факторингу №1 від 12.12.2011).

Згідно з п. 3.1 договору факторингу №1 від 12.12.2011 права вимоги переходять від Клієнта до Фактора у дату відступлення, після чого Фактор одержує право вимагати від боржників і гарантів виконання усіх зобовязань за первинними договорами і договорами забезпечення.

З виписки з додатку №1 до договору факторингу №1 від 12.12.2011 вбачається, що до таких договорів віднесено договір №0 від 27.12.2007 (боржник ОСОБА_1) (т.1, а.с.67).

12 грудня 2011 року між ПАТ УкрСиббанк (Цедент) та ТОВ Кей-Колект (Цесіонарій) укладено договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, відповідно до пункту 1 якого у звязку з укладенням між Цедентом та Цесіонарієм договору факторингу №1 від 12.12.2011 Цедент передає, а Цесіонарій приймає права вимоги за договорами іпотеки, зазначеними у додатку 1 до цього договору (т.1, а.с.61-62).

З виписки з додатку №1 до договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 вбачається, що до таких договорів віднесено договір іпотеки (нерухомого майна) від 27.12.2007 (т.1, а.с.63).

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Кей-Колект» направлено на адресу ОСОБА_1 повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки №732430 від 01.04.2014, в якому зазначено, що борг за кредитним договором станом на 01.12.2013 року складає 416458,41 доларів США, з яких 259072,39 доларів США заборгованість за тілом кредиту, 157386,02 доларів США заборгованість по процентам. В Повідомленні зазначено про намір ТОВ «Кей-Колект» звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу від власного імені житлового будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вулиця Івана Франка, будинок 39 «А» та земельної ділянки площею 0,0800 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вулиця Івана Франка б/н будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу або зареєструвати право власності на вказаний предмет іпотеки відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» (т.1, а.с.49).

Також в повідомленні вказано, що в порядку ст. 36, 37, 38 Закону України «Про іпотеку» протягом тридцятиденного строку з дня отримання даного листа ОСОБА_3 зобовязаний виконати основне зобовязання, а також вправі письмово повідомити ТОВ «Кей-Колект» про свій намір купити предмет іпотеки і набути переважне право на його придбання. Відсутність повідомлення ОСОБА_1 про намір придбати предмет іпотеки або ухилення з будь-яких причин від укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотекодержателем протягом 5 днів після надання згоди на закінчення вказаного вище тридцятиденного строку, призведе до втрати позивачем права на придбання предмета іпотеки.

В повідомленні наголошено, як наслідок, у разі невиконання даної вимоги, Іпотекодержателем буде застосовано звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності або продаж від імені ТОВ «Кей-Колект» будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу предмета іпотеки в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності, з наступною реєстрацією права власності на предмет іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Вказане повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки №732430 від 01.04.2014 було отримано ОСОБА_1 особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1, а.с.48).

Ухвалою суду від Києво-Святошинської районної державної адміністрації були витребувані копії документів із реєстраційної справи на спірний обєкт нерухомого майна.

На виконання вимог ухвали суду управлінням з питань надання адміністративних послуг Києво-Святошинської районної державної адміністрації листом від 27.09.2016 №06-16/2-334 надані копії документів, які містяться в матеріалах реєстраційної справи, з яких вбачається, що 30 березня 2016 року ТОВ «Кей-Колект» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 16299985 (т.2, а.с.194-195).

Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №29100137 від 05.04.2016 проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, на житловий будинок, що розташований: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вулиця Франка І., будинок 39а, кадастровий номер земельної ділянки №:01:001:0040, та земельну ділянку, що розташована за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вулиця Франка І., кадастровий номер земельної ділянки №:01:001:0040 за субєктом: Товариство з обмеженою відповідальністю Кей-Колект (т.2, а.с.168).

Вказаним рішенням відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на обєкт нерухомого майна.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірну правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відносини, пов'язані із державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-ІV) у редакції Закону України від 26.11.2015 № 834-VIII (чинна з 01.01.2016).

Суд зазначає, що підпунктом 1 пункту 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №834-VIII від 26.11.2015, який набрав чинності з 01.01.2016 року, встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом нотаріуси наділяються повноваженнями державних реєстраторів прав на нерухоме майно та можуть здійснювати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень без вчинення нотаріальної дії щодо такого майна.

За визначенням поняття, наведеним у частині 1 статті 2 Закону №1952-ІV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно належить до повноважень суб'єктів державної реєстрації прав, якими є державні реєстратори прав на нерухоме майно (ст. 6, 9 Закону №1952-IV).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 10 Закону № 1952-IV державним реєстратором є нотаріус.

Частиною 1 статті 4 Закону України №1952-IV визначено, що державній реєстрації підлягають право власності; речові права, похідні від права власності; право власності на обєкт незавершеного будівництва; заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно частини 1 статті 27 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

За змістом статті 18 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється на підставі заяви.

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, закріплений у частині 1 статті 18 Закону №1952-IV, включає такі етапи:

1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації;

6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав;

7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником;

8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

У силу положень частини 4 статті 18 Закону №1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 10 Закону №1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Вичерпний перелік підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав наведено у частині 1 статті 24 Закону №1952-IV.

Так, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 (далі Порядок №1127)

Відповідно до пункту 57 Порядку №1127 (в редакції, яка діяла станом на момент подання заяви про державну реєстрацію) для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Як було встановлено вище ТОВ «Кей-Колект», скориставшись добровільним (позасудовим) врегулювання зобовязальних відносин щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, при цьому у графі «вид реєстрації» даної заяви зазначено «виникнення» (т.1, а.с.45).

Вказану заяву було подано ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії НМ №306105, виданий Ніжинським МРВ УМВС України у Чернігівській області 21.12.2007) - представником ТОВ «Кей-Колект» на підставі довіреності №2130 від 08.02.2016, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 (т.2, а.с.189-191).

До заяви були додані такі документи: договір факторингу №1 від 12.12.2011, витяг з ДЗК серії НВ №016, виданий Управлінням Держгеокадастру у Броварському районі Київської області, договір іпотеки №6983, посвідчений 27.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 №5207-5208, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_11, про що свідчить картка прийому заяви №56299575 (т.2, а.с.163-195).

Як вже встановлено судом рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №29100137 від 05.04.2016 проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, на житловий будинок, що розташований: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вулиця Франка І., будинок 39а, кадастровий номер земельної ділянки №:01:001:0040, та земельну ділянку, що розташована за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вулиця Франка І., кадастровий номер земельної ділянки №:01:001:0040 за субєктом: Товариство з обмеженою відповідальністю Кей-Колект (т.2, а.с.168).

Суд зазначає, що підставою для прийняття вищевказаного рішення про державну реєстрацію права власності на обєкт нерухомого майна за ТОВ «Кей-Колект» стало застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що викладене в пунктах 5.1, 5.2 договору іпотеки (нерухомого майна) №74560/5602 від 27.12.2007, в якому зазначено, що сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, яке здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Позивач, не погоджуючись з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №29100137 від 05.04.2016, в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем безпідставно відкрито розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки право власності позивача на спірне нерухоме майно було зареєстровано за позивачем ще в 2008 році, а отже право власності на обєкт нерухомого майна вже зареєстровано, тому відповідач не мав права присвоювати новий реєстраційний номер обєкту нерухомості, а повинен був перенести попередній реєстраційний номер обєкта нерухомого майна з Реєстру прав власності на нерухоме майно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відтак за твердженням позивача відповідач мав провести державну реєстрацію переходу права власності замість державної реєстрації з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог за наведеними підставами суд зазначає таке.

Відповідно до статті 13 Закону №1952-IV на кожний об'єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна.

Розділ Державного реєстру прав складається з чотирьох частин, які містять відомості про:

1) нерухоме майно;

2) право власності та суб'єкта (суб'єктів) цього права;

3) інші речові права та суб'єкта (суб'єктів) цих прав;

4) обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта (суб'єктів) цих обтяжень.

У разі відсутності відкритого на об'єкт нерухомого майна розділу у Державному реєстрі прав відомості про інші речові права та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта (суб'єктів) цих прав вносяться до спеціального розділу Державного реєстру прав, крім випадків, коли така державна реєстрація проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності.

Після відкриття на об'єкт нерухомого майна розділу у Державному реєстрі прав відомості про інші речові права та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта (суб'єктів) цих обтяжень переносяться до такого розділу.

Порядок ведення Державного реєстру прав визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до статті 15 Закону №1952-IV реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об'єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об'єкта.

У разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна або зміни відомостей про об'єкт нерухомого майна його реєстраційний номер не змінюється, крім випадків, передбачених статтею 14 цього Закону.

Згідно з пунктом 5 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них» від 08.12.2010 №1117, реєстраційний номер присвоюється державним реєстратором прав на нерухоме майно об'єкту нерухомого майна, право власності на який реєструється вперше в Державному реєстрі прав.

Аналіз наведених положень свідчить, що під час проведення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вперше державний реєстратор повинен відкрити новий розділ, сформувати реєстраційну справу та присвоїти реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна, незалежно від того, чи було раніше зареєстровано право власності на такий обєкт в іншому порядку, відмінному від державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Для зясування наявності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації про зареєстроване право власності на обєкт нерухомого майна пункт 10 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1141 від 26.10.2016 (далі Порядок №1141) зобовязує державного реєстратора під час розгляду заяви (запиту) здійснити пошук у Державному реєстрі прав відомостей про:

нерухоме майно;

право власності та суб'єкта цього права;

інші речові права та суб'єкта цих прав;

іпотеку та суб'єкта цього права.

обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав.

Пунктом 11 Порядку №1141 передбачено, що пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна. У разі коли відомості про реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у заяві (запиті) не зазначаються, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за такими ідентифікаторами:

1) за ідентифікаційними даними фізичної або юридичної особи:

для фізичної особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства) - прізвище, ім'я та (за наявності) по батькові, податковий номер;

для фізичної особи (громадянина України, який через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомив про це відповідні органи державної влади та має відмітку в паспорті громадянина України) - прізвище, ім'я та (за наявності) по батькові, номер і серія паспорта громадянина України;

для юридичної особи (резидента та нерезидента) - найменування юридичної особи та податковий номер;

2) за адресою об'єкта нерухомого майна / місцезнаходженням земельної ділянки - назва адміністративно-територіальної одиниці (ОСОБА_12 Крим, область, м. Київ, м. Севастополь), району, населеного пункту або селищної, сільської ради.

У разі здійснення пошуку з використанням назви населеного пункту зазначається

адреса в межах такого населеного пункту - назва вулиці (проспекту, бульвару, площі, провулку тощо) або іменованого об'єкта (садове товариство, кооператив, природоохоронна установа тощо), номер об'єкта нерухомого майна (будинку, будівлі, споруди), номер корпусу та/або номер окремої частини об'єкта нерухомого майна (квартири, приміщення тощо).

У разі здійснення пошуку за назвою селищної, сільської ради зазначається назва селищної або сільської ради, назва іменованого об'єкта (садове товариство, кооператив, природоохоронна установа тощо), номер об'єкта нерухомого майна (будинку, будівлі, споруди), номер корпусу та/або номер окремої частини об'єкта нерухомого майна (квартири, приміщення тощо).

Якщо у складі іменованого об'єкта міститься вулиця, зазначається також назва такої вулиці (проспекту, бульвару, площі, провулку тощо);

3) за кадастровим номером земельної ділянки;

4) за номером запису.

Після здійснення пошуку у Державному реєстрі прав відомостей державний реєстратор розглядає заяву (запит) та оформляє відповідне рішення, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування (п. 15 Порядку №1141).

Матеріали справи свідчать, що на момент розгляду заяви від 30.03.2016 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок відповідачем було здійснено пошук у Державному реєстрі прав відомостей за такими ідентифікаторами: за ідентифікаційними даними позивача (ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1) та адресою об'єкта нерухомого майна (Київська область, Києво-Святошинський р., с. Крюківщина, вулиця Франка І., будинок 39а), про що свідчать наявні в матеріалах реєстраційної справи інформаційні довідки від 05.04.2016, зроблені о 10:35:17 год. та 10:31:53 год. відповідно.

За відомостями, які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна на момент розгляду заяви від 30.03.2016 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок за ідентифікаційними даними позивача (ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1), вбачається:

- у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні;

- у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості відсутні;

- в Державному реєстрі іпотек зареєстровано відомості про іпотеку на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки №5207-5208 від 12.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_11, іпотекодержатель ТОВ «Кей-Колект», обєкт обтяження: домоволодіння за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р., с.Крюківщина, вулиця Франка І., будинок 39а та земельна ділянка за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р., с.Крюківщина, вулиця Франка І., земельна ділянка без номеру, кадастровий номер :01:001:0040;

- в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна зареєстровано відомості про заборону на нерухоме майно на підставі договору іпотеки №6983 від 27.12.2007, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_9, обєкт обтяження: домоволодіння за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р., с.Крюківщина, вулиця Франка І., будинок 39а та земельна ділянка за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р., с.Крюківщина, вулиця Франка І., земельна ділянка без номеру, кадастровий номер :01:001:0040 (т.2, а.с.169-172).

За відомостями, які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна на момент розгляду заяви від 30.03.2016 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою об'єкта нерухомого майна (Київська область, Києво-Святошинський р., с. Крюківщина, вулиця Франка І., будинок 39а), вбачається:

- у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні;

- у Реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстроване право власності на домоволодіння площею 160,6 кв.м. за вказаною вище адресою за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу р.№6981 від 27.12.2007, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу;

- в Державному реєстрі іпотек зареєстровано відомості про іпотеку на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки №5207-5208 від 12.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_11, іпотекодержатель ТОВ «Кей-Колект», обєкт обтяження: домоволодіння за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р., с.Крюківщина, вулиця Франка І., будинок 39а та земельна ділянка за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р., с.Крюківщина, вулиця Франка І., земельна ділянка без номеру, кадастровий номер :01:001:0040;

- в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна зареєстровано відомості про заборону на нерухоме майно на підставі договору іпотеки №6983 від 27.12.2007, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_9, обєкт обтяження: домоволодіння за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р., с.Крюківщина, вулиця Франка І., будинок 39а. (т.2, а.с.173-175).

Наведені відомості свідчать, що право власності на спірне домоволодіння житловий будинок за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р., с.Крюківщина, вулиця Франка І., будинок 39а в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на момент розгляду заяви від 30.03.2016 про державну реєстрацію права власності на цей житловий будинок не зареєстровано, в той же час право власності на спірний обєкт нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстровано за позивачем за реєстраційним номером №8763776.

Відповідно до п. 17 Порядку №1141 розділ Державного реєстру прав відкривається державним реєстратором на кожний окремий об'єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше.

Відповідно до п.19 Порядку №1127 державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та / або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав.

Під час проведення державної реєстрації прав державний реєстратор використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав.

За відсутності відомостей у Реєстрі прав власності на нерухоме майно державний реєстратор використовує наявні відомості, які містяться на паперовому носії інформації (реєстрові книги та реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації).

Відповідно до пункту 20 Порядку №1127 у разі проведення державної реєстрації права власності на окремий індивідуально визначений об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного будівництва вперше, у тому числі у результаті поділу, виділу частки з об'єкта нерухомого майна або об'єднання об'єктів нерухомого майна, державний реєстратор за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру прав відкриває новий розділ у цьому Реєстрі з присвоєнням реєстраційного номера об'єкту нерухомого майна, об'єкту незавершеного будівництва та формує реєстраційну справу відповідно до законодавства.

За наявності зареєстрованих речових прав на такий об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного будівництва або обтяжень таких прав у спеціальному розділі Державного реєстру прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек державний реєстратор одночасно з відкриттям розділу у Державному реєстрі прав переносить такі відомості про речові права на таке майно та їх обтяження, про суб'єктів цих прав до відповідного відкритого розділу.

Таким чином суд зазначає, що відповідачем правомірно проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вулиця Франка І., будинок 39а, кадастровий номер земельної ділянки №:01:001:0040 за субєктом: Товариство з обмеженою відповідальністю Кей-Колект, з відкриттям розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки державна реєстрація права власності на цей обєкт у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відбувалась вперше, тому підстави для визнання оспорюваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №29100137 від 05.04.2016 за наведених позивачем обставин відсутні.

Щодо обовязку відповідача перенести запис про право власності на обєкт нерухомого майна з Реєстру прав власності на нерухоме майно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно суд зазначає наступне.

Процедуру використання та перенесення державним реєстратором прав на нерухоме майно записів з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру обтяжень рухомого майна (далі разом - Реєстри) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) та використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно визначає Порядок використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 № 1844/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 р. № 2102/22414 (далі Порядок № 1844/5).

Пунктом 3 Порядку №1884/5 встановлено, що відомості Реєстрів використовуються державним реєстратором для встановлення наявності (відсутності) записів про обтяження речових прав на нерухоме майно, у тому числі обтяжень податковою заставою, під час проведення державної реєстрації прав з метою їх перенесення до Державного реєстру прав та під час розгляду заяв про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, заяв/запитів на отримання інформації з Державного реєстру прав.

Відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно використовуються державним реєстратором для встановлення наявності (відсутності) записів про державну реєстрацію права власності або іншого речового права на нерухоме майно під час проведення державної реєстрації прав та під час розгляду заяв про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, заяв /запитів на отримання інформації з Державного реєстру прав.

Державний реєстратор переносить до відповідного розділу Державного реєстру прав, відкритого на обєкт нерухомого майна, відомості записів, наявні у Реєстрах, у частині, що стосується такого обєкта (п. 7 Порядку №1884/5).

Отже, суд зазначає, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно для встановлення наявності (відсутності) записів про державну реєстрацію права власності або іншого речового права на нерухоме майно.

Відповідно до п.29 Порядку №1141 у випадках, установлених законодавством, державний реєстратор додатково вносить до відповідного запису про інше речове право та суб'єкта цих прав, про обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав Державного реєстру прав відомості про перенесення записів про інші речові права, відмінні від права власності, обтяження речових прав із розділів, спеціального розділу Державного реєстру прав, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Положення Порядку №1127 не містять норм щодо обовязку переносити відомості про право власності на обєкт нерухомого майна з Реєстру прав власності на нерухоме майно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, жодною нормою Закону №1952-IV або Порядків 1127, 1141, 1117 або 1884/5 державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зобовязаний переносити запис про державну реєстрацію права власності на обєкт нерухомого майна з Реєстру прав власності на нерухоме майно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивачем в позовній заяві в цій частині не наведено відповідного нормативного обґрунтування такого обовязку, проте на думку позивача в даному випадку реєстрація права власності за іпотекодержателем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з відкриттям розділу у цьому реєстрі порушує встановлений Конституцією України принцип непорушності права приватної власності.

З цього приводу суд вважає необхідним зазначити, що між сторонами відсутній спір щодо такої підстави для реєстрації права власності на нерухоме майно як застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що викладене в пунктах 5.1, 5.2 договору іпотеки (нерухомого майна) №74560/5602 від 27.12.2007, в якому зазначено, що сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, яке здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року №898-IV визначено можливість позасудового врегулювання, а саме сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

- передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

- право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Враховуючи вищезазначені норми права, законодавцем чітко передбачений порядок набуття права власності на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання за договором перед іпотекодержателем.

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Також позивач, не погоджуючись з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №29100137 від 05.04.2016, в судовому засіданні усно зазначив, що особа, яка подала заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, не може бути належною, оскільки на копії паспорту ОСОБА_4 проставлено штамп згідно з оригіналом 30.03.2016, однак фотокартка на другій сторінці паспорту вклеєна 01.04.2016, з приводу чого суд зазначає таке.

Як вже встановлено судом заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було подано ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії НМ №306105, виданий Ніжинським МРВ УМВС України у Чернігівській області 21.12.2007) - представником ТОВ «Кей-Колект» на підставі довіреності №2130 від 08.02.2016, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 (т.2, а.с.189-191).

На наявній в матеріалах реєстраційної справи копії паспорту ОСОБА_4 наявний відтиск штампу «Згідно з оригіналом», проставлений приватним нотаріусом ОСОБА_2 та скріплений підписом 30.03.2016, тобто днем подання заяви (т.2, а.с.189).

При цьому друга сторінка паспорту ОСОБА_4 не містить вклеєної фотокартки власника паспорту, як і дати 01.04.2016.

Наявна в матеріалах справи інша копія паспорту ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії НМ №306105, виданий Ніжинським МРВ УМВС України у Чернігівській області 21.12.2007), надана відповідачем в судовому засіданні через канцелярію суду 07.06.2016 у складі документів, переданих реєстраційній службі Києво-Святошинського РУЮ містить вклеєну фотокартку ОСОБА_4 на другій сторінці паспорту із зазначенням дати вклеювання 01.04.2016 (т.1, а.с.69).

Згідно зі статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Стаття 70 Кодексу адміністративного судочинства України визначає поняття належності та допустимості доказів. Зокрема, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На час розгляду справи у відкритих судових засіданнях представник відповідача у письмових запереченнях з приводу наявності дати вклеювання фотокартки ОСОБА_4 на другій сторінці паспорту 01.04.2016 за обставин проставлення відповідачем штампу згідно з оригіналом від 30.03.2016 пояснив, що на момент прийняття спірного рішення 05.04.2016 вказаний паспортний документ був дійсним.

Однак, під час здійснення письмового провадження в адміністративній справі 2 листопада 2016 року на адресу суду надійшли копії документів, які містяться в матеріалах реєстраційної справи, надані управлінням з питань надання адміністративних послуг Києво-Святошинської районної державної адміністрації листом від 27.09.2016 №06-16/2-334, з яких вбачається, що 30 березня 2016 року ТОВ «Кей-Колект» через довірену особу ОСОБА_4 звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 16299985 (т.2, а.с.194-195).

При цьому як вже зазначив суд на наявній в матеріалах реєстраційної справи копії паспорту ОСОБА_4 наявний відтиск штампу «Згідно з оригіналом», проставлений приватним нотаріусом ОСОБА_2 та скріплений підписом 30.03.2016, тобто днем подання заяви, при цьому друга сторінка паспорту ОСОБА_4 не містить вклеєної фотокартки власника паспорту, як і дати вклеювання 01.04.2016.

Приймаючи до уваги правила належності та допустимості доказів в адміністративному судочинстві, встановлені статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приймає до уваги копію паспорту ОСОБА_4, наявну в матеріалах реєстраційної справи на спірний обєкт нерухомого майна, відтак наявна дата вклеювання фотокартки ОСОБА_4 на другій сторінці паспорту цієї особи, наданого відповідачем, не приймається судом до уваги, оскільки значення для розгляду справи немає.

Крім того, суд погоджується із доводами відповідача про те, що нову фотокартку до паспорта ОСОБА_4 у звязку із досягненням 25-річного віку було вклеєно 01.04.2016 до прийняття спірного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а тому паспорт громадянина України ОСОБА_4, як на момент подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, так і на момент прийняття оспорюваного рішення був дійсним.

Суд вважає за доцільне також звернути увагу на наступне.

Відповідно до положень статей 18 та 19 Закону №1952-IV датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав. Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться у строк, що не перевищує пяти робочих днів.

Відповідно до пункту 18 Порядку №1127 за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за умови вчинення дій та/або процедур, передбачених цим Порядком під час розгляду заяви, приймається державним реєстратором у будь-який час до закінчення строку державної реєстрації прав.

Таким чином державна реєстрація прав та їх обтяжень, як і прийняття спірного рішення, що є предметом даного судового розгляду відбулися у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подано 30.03.2016, а відповідне рішення прийнято 05.04.2016 в межах встановленого законом строку.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач, доказів, які б спростовували доводи відповідача не надав, в той же час матеріали справи свідчать про те, що відповідачем рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.04.2016 прийнято в порядку та у спосіб, передбачені законом.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Враховуючи, що відповідачем не надано документальних доказів на підтвердження понесення судових витрат, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.

Відповідно до частини 4 статті 118 КАС України якщо у задоволенні вимог позивачеві буде відмовлено, вжиті заходи забезпечення адміністративного позову зберігаються до набрання постановою суду законної сили. Проте суд може одночасно з прийняттям постанови або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення адміністративного позову або заміну одного способу забезпечення адміністративного позову іншим.

З огляду на вищевказане суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, про вжиття яких постановлена ухвала Київського окружного адміністративного суду від 22.06.2016.

Керуючись ст.ст. 160-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити.

2. Скасувати заходи забезпечення позову, про вжиття яких постановлена ухвала Київського окружного адміністративного суду від 22.06.2016.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.