Справа № 826/26250/15
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого суддіПетрика І.Й.
СуддівЛічевецького І.О.,
Мельничука В.П.,
За участю секретаряМаменко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом Підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна» до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Підприємство з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна» пред'явило позов до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 03.12.2014р. №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року у задоволенні позовних відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідачем 11.11.2014 року проведено фактичну перевірку супермаркету «Білла», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Тростянецька, 1-А, суб'єкта господарської діяльності - ПП «Білла-Україна», який зареєстрований в Міжрегіональному головному управлінню ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників.

За результатами перевірки 20.11.2014р. складено Акт фактичної перевірки №0034/28-10/39-30/25288083 (далі по тексту - Акт перевірки), яким встановлено порушення п. 2.6 Положення про проведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ №637 від 15.12.2004р. (зі змінами та доповненнями), а саме: невнесення до касової книги інформації згідно зет-звітів РРО за 13 квітня 2014 року.

На підставі встановленого порушення відповідачем 03.12.2014р. прийнято податкове повідомлення - рішення №, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 283 559,60грн.

Вважаючи оскаржуване рішення протиправним, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що обґрунтованість та законність прийняття податкового повідомлення-рішення відповідачем суду доведена, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої інстанції колегія суддів погоджується із огляду на наступне.

Згідно з пунктом 3 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР (Далі - Закон №265/95-ВР) за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі невикористання при здійсненні розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, розрахункової книжки чи книги обліку розрахункових операцій, або використання незареєстрованої належним чином розрахункової книжки чи порушення встановленого порядку її використання, або використання незареєстрованих чи непрошнурованих книг обліку розрахункових операцій, або незберігання книг обліку розрахункових операцій чи розрахункових книжок протягом встановленого терміну.

Абзацом четвертим статті 2 Закону № 265/95-ВР визначено, що розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Таким чином, пунктом 3 статті 17 Закону № 265/95-ВР встановлена відповідальність за невикористання суб'єктом підприємницької діяльності книги обліку розрахункових операцій саме при здійсненні розрахункових операцій, тобто при прийманні від покупця готівкових коштів або їх видачі останньому.

У той же час підставою для прийняття податковим органом оскаржуваного у цій справі рішення було, зокрема, порушення позивачем встановленого Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004р. №637 (далі по тексту - Положення №637) порядку оприбуткування готівки після здійснення вищезгаданих розрахункових операцій із застосуванням РРО.

Так, за правилами пункту 2.6 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися (абзац перший), при цьому у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних розрахункової книги) (абзац третій зазначеного пункту Положення №637).

Абзацом третім частини першої статті 1 Указу Президента України №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 року, який прийнятий згідно зі статтею 25 Конституційного договору між Верховною Радою України та Президентом України від 8 червня 1995 року та діє до прийняття відповідного закону, установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Наведене вище дає підстави дійти висновку, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є сукупність дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних розрахункової книги) та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій. При цьому невідображення готівки у книзі обліку розрахункових операцій після їх проведення із застосуванням РРО є порушенням порядку оприбуткування готівки, відповідальність за яке встановлена саме вищевказаним Указом Президента України № 436/95.

Аналогічна правова позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду України від 02.04.2013 року у справі № 21-439а12, від 15.10.2013 року у справі № 21-247а13.

Як вбачається з книги обліку розрахункових операцій № р/2, копія якої надана відповідачем, до неї позивачем роздруковано та підклеєно фіскальні звітні чеки за відповідний період на суму 56711,92грн.

У той же час на арк.138-139 у розділі 2 КОРО запис про рух готівки за 13 квітня 2014 року відсутній, що свідчить про порушення позивачем пункту 2.6 Положення №637 та правомірність застосування до нього відповідальності, передбаченої абзацом третім частини першої статті 1 Указу Президента України №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 року.

Вказана правова позиція також підтримується і Вищим адміністративним судом України, зокрема у постанові від 30.03.2016 року у справі № К/800/278/15, в ухвалі від 24.06.2015 року у справі № К/9991/30253/12.

У той же час, колегія суддів не може взяти до уваги копію КОРО, надану позивачем, оскільки відповідний запис в ній було вчинено позивачем після проведення фактичної перевірки.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Петрик І.Й.

Судді: Лічевецький І.О.

Мельничук В.П.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Лічевецький І.О.

Мельничук В.П.