Справа № 263/13967/16-а
Суддя: Хараджа Н. В.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/465/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючої судді Хараджі Н.В., при секретарі Петровському Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, третя особа: УПП в м. Маріуполі,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з даним адміністративним позовом, вказуючи, що постановою інспектора поліції від 27.10.2016 року її визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425,00грн., за керування автомобілем з номерним знаком, що неосвітлений у темну пору доби та за відсутність при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з. Вказану постанову вважає неправомірною та такою, що не відповідає нормам КУпАП, оскільки вона не здійснювала вказане у постанові правопорушення, рухалася відповідно до ПДР України, не створюючи перешкод для руху інших транспортних засобів та пішоходів. Також відсутні докази вчинення нею правопорушення, не було залучено жодного свідка. Працівники поліції не роз'яснили їй права, не з'ясували обставини справи. Твердження інспектора про відсутність освітлення номерного знаку було спростовано, оскільки номерний знак чітко читався з відстані 20 метрів та був освітлений належним чином. Зауважує, що інспектор неправомірно вимагав надання від неї страхового полісу, оскільки у момент зупинки протокол не складався та не оформлювалися матеріали про ДТП, що підтверджується постановою. Зауважує, що законодавством України не передбачено застосування працівниками поліції для виявлення та фіксації порушень ПДР України даних з особистої цифрової відеокамери співробітника, та дані з будь-якого цифрового носія інформації, який не віднесено до приладів, які: мають функції фото- чи відеозапису; пройшли метрологічну повірку та допущені до використання на території України; внесені до переліку технічних засобів, що використовуються співробітниками поліції, та не можуть виступати належним доказом при притягненні особи до адміністративної відповідальності. Також інспектор поліції не встановив наявність чи відсутність її вини. Оскаржувана постанова не містить відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. На підставі чого вона звернулась до суду з даним позовом, яким просить скасувати постанову від 27.10.2016 року серія АР № 334492, винесену інспектором поліції, а справу про адміністративне правопорушення закрити, за відсутністю складу правопорушення.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності та задоволенням заявлених вимог.

Представник УПП м. Маріуполя в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та запереченням проти задоволення позовних вимог, додавши до заяви копію відеозапису фіксування адміністративних правопорушень.

Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.10.2016 року інспектором поліції була винесена постанова серії АР № 334492 про визнання ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч.6 ст. 121 КУпАП, та накладення штрафу у розмірі 425,00грн. за керування автомобілем Mazda 3 н.з. НОМЕР_1 по вул. Аеродромна, 6 в м. Маріуполі з номерним знаком, що неосвітлений у темну пору доби та відсутності при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних Т/3, чим порушено п. 2.1 «ґ» ПДР України.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно з вимогами п.п."г"п.2.1 Правил дорожнього руху України встановлений обов'язок водія механічного транспортного засобу мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п. 2.4 та 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. (далі - Правила, Правила дорожнього руху), на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, зокрема поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення)».

Крім того, слід зауважити, що ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Частиною 6 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність зокрема за керування водієм транспортним засобом, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд не бере до уваги посилання позивачки на не здійснення нею вказаних у оскаржуваній постанові правопорушень, посилання про відсутність доказів вчинення нею правопорушення, та посилання про порушення працівниками поліції вимог ст. 268 КУпАП щодо роз'яснення прав, оскільки перелічене спростоване, наданою відповідачем в ході розгляду даної справи, копією відеозапису фіксування адміністративного правопорушення, з якого вбачається, що номерний знак позивачки був неосвітленим належним чином, а також відсутність у позивачки під час керування полісу (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що останньою не спростовувалось в ході складення оскаржуваної постанови.

При цьому, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31, ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» одним із превентивних заходів є застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також питання застосування працівниками поліції технічних засобів відеозапису регулюються: наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» (в додатку до статті); наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 № 14/1 «Про порядок зберігання, використання відеозапису з відеореєстраторів патрульних».

Отже, наданий відповідачем відеоматеріал фіксації правопорушення є належним доказом по даній справі.

Також посилання позивачки щодо безпідставності вимагання від неї працівниками УПП м. Маріуполі страхового полісу, оскільки у момент зупинки протокол не складався та не оформлювалися матеріали про ДТП, не відповідають вимогам діючого законодавства та не можуть братись до уваги, оскільки згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

«Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р. встановлено, що постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Рішенням Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. «у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що «притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних вище випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

За умовами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395, визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський одразу виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, без складання протоколу.

Крім того, суд не бере до уваги посилання позивачки на те, що вона рухалася відповідно до ПДР України, не створюючи перешкод для руху інших транспортних засобів та пішоходів, оскільки вони не мають жодного відношення до складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч.6 ст. 121 КУпАП.

Також, посилання у позові про те, що оскаржувана постанова не містить відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, спростовуються копією доданої до позову самої постанови серія АР № 334492 від 27.10.2016 року, яка містить як відривну квитанцію, так і зазначення реквізитів для оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

При цьому, викладені у позовній заяві доводи та твердження позивачки суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності за скоєні адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність наявних доказів, та вищенаведені норми законодавства, суд приходить до висновку про порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, та відповідно здійснення нею адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч.6 ст. 121 КУпАП, тож на підставі винесеної згідно вимог законодавства постанови про виявлені вчинені адміністративні правопорушення, відповідачем було правомірно притягнуто позивачку до адміністративної відповідальності, а жодного доказу, який би спростував факти, викладені в постанові, в ході судового розгляду справи суду не надано, а останні, в свою чергу, найшли своє підтвердження в ході судового розгляду, тому підстав для скасування постанови про притягнення позивачку до адміністративної відповідальності не встановлено, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 10, 11, 159, 160, 162, 163, 171-2 КАС України, ст. 22, ст. 122 ч.2, ст. 247, ст. 251, ст. 280, 284, 293 ч.3 КУпАП, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, третя особа: УПП в м. Маріуполі - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького Апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня її отримання.

Суддя Н.В. Хараджа