Справа № 766/12180/16-а
Суддя: Єпішин Ю. М.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2016 року Херсонський міський суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.

при секретарі Поліщук Н.Л.

за участі позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Коваленко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в місті Херсоні, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що з 18 липня 2011 року вона під час виходу на пенсію працювала на посаді заступника начальника управління Головного управління Державної Казначейської служби України у Херсонській області. Позивачем подано до відповідача заяву про перерахунок пенсії державного службовця відповідно до довідки від 26.08.2016 року №11-81/08/08/250. 29.09.2016 року їй відмовлено у перерахунку за відсутності законодавчих підстав, у зв'язку з тим, що вона отримує пенсію згідно Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» з 18.07.2011 року. Просить суд визнати протиправними дії Управляння Пенсійного фонду України у місті Херсон щодо відмови у перерахунку їй пенсії з 01 грудня 2015 року, зобов'язати відповідача здійснити їй з 01.12.2015 року перерахунок та виплату пенсії як державному службовцю У зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» на підставі довідки Головного управління Державної Казначейської служби України у Херсонській області від 26.08.2016 року №11-81/08/08/250 про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, із збереженням відсотку нарахування пенсії на момент виходу на пенсію відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (№3723-ХІІ) в розмірі 90% від суми заробітної плати та здійснити виплати заборгованості, що виникне в наслідок такого перерахунку та стягнути з відповідача на користь Позивача суму сплаченого судового збору.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Коваленко І.В. в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні у зв'язку з необґрунтованістю.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

З матеріалів справи вбачається, що з ОСОБА_1 отримує пенсію як держслужбовець, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 виданого УПФУ м.Херсона 05.11.2011 року.

Головним управлінням Державної Казначейської служби України у Херсонській області ОСОБА_1 надана довідка від 26.08.2016 року №11-81/08/08/250 щодо розміру її заробітної плати для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням надбавок, премії та інших виплат.

ОСОБА_1 звернулась до УПФУ у м. Херсоні з заявою про перерахунок пенсії, листом від 29.09.2016 року №338/Т-1 Управління Пенсійного фонду України у місті Херсон відмовлено у перерахунку пенсії у зв'язку з тим, що за матеріалами електронної пенсійної справи вона отримує пенсію згідно Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» з 27.09.2011 року.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції на момент виходу позивача на пенсію) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

У відповідності до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" ( в редакції, чинній на момент виходу позивача на пенсію) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

До 01.05.2016 року пенсійне забезпечення державних службовців було врегульоване зазначеними нормами Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII.

З 01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VIII, положення Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року, яка набрала чинності з 01.05.2016р., пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Таким чином, з 01.05.2016р. Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року, по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про оплату праці" в структуру заробітної плати входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

У відповідності до ч. 2 ст. 33 Закону України "Про державну службу" заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Крім того, статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 1 статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування"нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997р. (в редакції до 08.07.2010р.) об'єктом оподаткування є: фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", а також винагороди, що виплачуються громадянам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру.

Згідно ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010р. єдиний внесок нараховується на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 р. N 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за N 114/8713, фонд додаткової заробітної плати включає, зокрема, суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, матеріальну допомогу, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом), виплати соціального характеру.

Таким чином, матеріальна допомога, сума індексації заробітної плати, премії, грошова винагорода, з яких сплачувались страхові внески, входять до складу додаткової заробітної плати та враховуються при обчисленні розміру пенсії позивача.

Так, у спірних правовідносинах слід надати перевагу нормам статті 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення", які є спеціальними в питаннях призначення та перерахунку пенсії державного службовця, а не положенням Законів України "Про державну службу" (на момент призначення позивачеві пенсії), який щодо спірних правовідносин є загальним.

Тобто, аналіз наведених положень законів дає підстави для висновку, що матеріальна допомога, сума індексації заробітної плати, премії, грошова винагорода входили до системи оплати праці державного службовця, які повинні враховуватись при призначенні її пенсії.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України щодо застосування зазначених норм права, викладених в постановах від 20.02.2012 року по справі № 21-430а11, від 14.05.2013 року № 21-125а13, від 04.03.2014 року № 21-14а14, які в силу ст. 244-2 КАС України мають враховуватися судами при застосуванні таких норм права.

У відповідності до ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається (перераховується) з дня звернення за пенсією. Перерахунок призначеної пенсії провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Пунктом 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 теж визначено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії за відповідною заявою.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11. Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України такий висновок Верховного Суду України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Частиною другою ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Правомірність свого рішення відповідачем в рамках даної справи не доведена.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відмова управління Пенсійного фонду України у м. Херсоні у перерахунку пенсії позивачу є неправомірною, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню як такі, що підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем.

Суд приходить до висновку про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з урахуванням інших виплат, як складових частин заробітної плати.

Проте, зобов'язуючи Управління ПФУ в м. Херсоні здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсію згідно довідки Головного управління Державної Казначейської служби України у Херсонській області від 26.08.2016 року №11-81/08/08/250, починаючи з 01 грудня 2015 року, суд приймає до уваги вимоги ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до яких перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Пенсійний орган не мав можливості і підстав перерахувати пенсію позивачу з моменту виникнення у неї права на такий перерахунок, оскільки не мав відомостей про складові заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески.

Як вбачається з матеріалів справи, із заявою про перерахунок пенсії із врахуванням всіх складових заробітної плати, зазначених в довідці від 26.08.2016 року №11-81/08/08/250, ОСОБА_1 звернулась до відповідача лише 29.09 2016 року.

Таким чином, з урахуванням наведених вище положень ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», позовні вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії підлягають задоволенню з 01 жовтня 2016 року.

За таких обставин позовні вимоги позивача в частині визнання дій УПФ України в м. Херсоні щодо відмови у перерахунку пенсії є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Що стосується доводів відповідача щодо неможливості перерахунку пенсії позивачеві з огляду на відсутність правових норм на перерахунок пенсії державним службовцям, суд виходить з наступного.

Крім того, виходячи з ч.1 ст. 98 Закону України «Про пенсійне забезпечення» перерахунок пенсії провадиться також на підставі додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку. Вказаним додатковим документом і є довідка про складові заробітної плати на час виходу позивача на пенсію.

Крім того, ч.2 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідальність за видачу недостовірних документів несуть підприємства та організації, а не пенсіонер.

Відповідно до ч. 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь Позивача здійснені нею документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі Закон №3674) не містить пільг щодо сплати судового збору органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 8 Закону №3674, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вказана норма Закону кореспондується зі ст. 88 КАС України, зокрема, ч.1 даної статті передбачає, що суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Тобто, аналізуючи вказані норми можливо дійти висновку, що єдиною підставою для звільнення від сплати судового збору є майновий стан заявника.

В той же час, обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для її звільнення від сплати судового збору.

Врахування майнового стану, насамперед стосується сторін соціально вразливої верстви населення з метою вільного їх доступу до правосуддя.

Більш того, звільнення від сплати судового збору, з урахуванням майнового стану сторони, є правом суду, а не обов'язком.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання відповідача щодо звільнення пенсійного органу від сплати судового збору необхідно відмовити, оскільки відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення відповідача від законодавчо встановленого обов'язку зі сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 8, 22, 24, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 17, 69, 71, 99, 158-163, 165, 167, 183-2 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в місті Херсоні, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні, викладену в листі від 29.09.2016 року №338/Т-1, щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні здійснити ОСОБА_1 з 01.10.2016 року перерахунок та виплату пенсії як державному службовцю У зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» на підставі довідки Головного управління Державної Казначейської служби України у Херсонській області від 26.08.2016 року №11-81/08/08/249 про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, із збереженням відсотку нарахування пенсії на момент виходу на пенсію відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (№3723-ХІІ) в розмірі 90% від суми заробітної плати та здійснити виплати заборгованості, що виникне в наслідок такого перерахунку починаючи з 01.10.2016 року.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з Управління пенсійного фонду України в м. Херсоні за рахунок його бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 551,20 гривень на користь держави ОСОБА_1.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Ю.М.Єпішин