Справа № 817/1276/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 листопада 2016 р.Р і в н е 817/1276/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М., сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Охман Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
до Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування постанови
В С Т АН О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №029496 від 19.07.2016 року в сумі 1700,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, пояснив суду на їх обґрунтування, що оспорюваною постановою на позивача накладено штраф за надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, передбачених статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт". Представник позивача з висновками, покладеними в основу прийняття постанови не погоджується, вважає їх безпідставними. Зокрема, представник позивача зазначив, що на час перевірки позивач не здійснювала нерегулярні перевезення пасажирів. Просить позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечила, пояснила суду на обґрунтування своїх заперечень, що під час рейдової перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт виявлено, що позивач здійснює нерегулярні перевезення пасажирів без оформлення необхідних документів, що стало підставою для притягнення її до відповідальності, визначеної абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Представник відповідача вважає, що факт вчинення порушення доведений усіма необхідними доказами, тому оспорювана постанова є обґрунтованою і правомірною. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що 26.05.2016 року на ділянці дороги 235км+100 м а/д Київ-Чоп посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а саме - автомобілем марки Мерседес-Бенц-313, номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, про що складено акт №097489 (а.с. 6, 30-31, 34-36).

19.07.2016 року за наслідками розгляду справи про порушення чинного законодавства у сфері автомобільного транспорту Управлінням Укртрансбезпеки у Рівненській області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарських санкцій від №029496, якою на суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_4 накладено штраф у розмірі 1700,00 грн., передбачений абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" (а.с. 7).

В основу прийняття оспорюваної постанови покладено висновки про порушення позивачем статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", яке полягало у наданні послуг з нерегулярного перевезення пасажирів без оформлення необхідних документів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року №2344-III, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року №2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У свою чергу, частиною 14 статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктами 12, 13 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 (надалі - Порядок №1567), визначено, що рейдова перевірка додержання суб'єктом господарювання, зокрема іноземним, вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка. Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується наказом Укртрансінспекції або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин. Щотижневий графік складається з урахуванням проведення рейдових перевірок не частіше ніж один раз на квартал.

Пунктом 14 Порядку №1567 встановлено, що рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

За змістом пункту 15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом (абзац 2).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для висновків відповідача про порушення позивачем вимог статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" стали твердження про відсутність на час проведення перевірки договору із замовником транспортних послуг, документу про оплату транспортних послуг, посвідчення водія відповідної категорії, полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, полісів особистого страхування від нещасних випадків на транспорті пасажирів.

Суд зазначає, що визначальною умовою для притягнення автомобільного перевізника до відповідальності за порушення умов наведеної статті є відсутність визначених документів безпосередньо під час здійснення пасажирських перевезень.

Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 35 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року №2344-III, перевезення пасажирів автобусами в режимі нерегулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах нерегулярних перевезень на договірних умовах із замовниками транспортних послуг.

Згідно з ч. 3 ст. 42 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року №2344-III, договір про нерегулярні пасажирські перевезення автобусом укладається між замовником транспортних послуг та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

За змістом Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 року №176, нерегулярні перевезення здійснюються на замовлення юридичної або фізичної особи як разові перевезення організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом (пункт 51). Замовлення юридичною або фізичною особою автобуса для нерегулярних перевезень здійснюється шляхом укладення з перевізником письмового договору про замовлення транспортного засобу. Суб'єкт господарювання, який надає туристичні та екскурсійні послуги і здійснює перевезення власним чи орендованим транспортним засобом, укладає договір перевезення з кожною особою (пункт 55). У дорожньому листі перевізник зазначає початковий та кінцевий пункти маршруту, найменування замовника послуг з нерегулярних перевезень, а також: для фізичних осіб - прізвище, ім'я та по батькові, адресу проживання; для юридичних осіб - найменування юридичної особи та її місцезнаходження (пункт 57). Під час здійснення нерегулярних перевезень пасажирський перевізник забезпечує в установленому законодавством порядку страхування пасажирів (пункт 58). Після закінчення поїздки замовник послуг (уповноважена ним особа) підписом у дорожньому листі підтверджує обсяг виконаної роботи (пункт 59). Передній трафарет автобуса містить напис червоною фарбою "Нерегулярне перевезення". У салоні автобуса розміщується інформація про перевізника та страховика із зазначенням найменування, адреси, номера телефону, страхової суми (пункт 60). Під час здійснення нерегулярних перевезень водій повинен мати копію договору перевізника із замовником послуг і копію договору обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті (пункт 61).

Судом критично оцінюються твердження відповідача, що під час проведення перевірки автомобілем, що належить позивачу, здійснювалися нерегулярні пасажирські перевезення.

Зокрема, на підтвердження даної обставини відповідач посилається на фото, зроблене під час проведення перевірки, з якого слідує, що на автомобілі марки Мерседес-Бенц-313, номерний знак НОМЕР_1, було розміщено трафарети з написом "Нерегулярне перевезення", "Рівне" (а.с. 35).

Проте, з наданого фото також вбачається, що пасажири у салоні автомобіля відсутні. Водій автомобіля від підписання акту перевірки від 26.05.2016 року №097489 відмовився. Під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 19.07.2016 року представник автомобільного перевізника також надав пояснення, відповідно до яких на момент проведення перевірки жодні нерегулярні перевезення пасажирів автомобілем позивача не здійснювалися. Крім того, у матеріалах, що стали підставою для прийняття оспорюваної постанови відсутні будь-які посилання на існування дорожніх листів, оформлених за наслідками проведення перевезень чи інших документів, що беззаперечно підтверджували б факт їх здійснення та могли б засвідчити повне з'ясування відповідачем зазначеної обставини під час притягнення позивача до відповідальності (а.с. 11).

Суд приходить до висновку, що саме по собі розміщення на автомобілі, що належить позивачу на праві власності, трафаретів з написом "Нерегулярне перевезення", "Рівне" та наявність у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 дозволів на здійснення перевезень пасажирів автомобільним транспортом ще не може свідчити про здійснення нею нерегулярних пасажирських перевезень на час проведення перевірки та як наслідок про існування підстав для притягнення до відповідальності за порушення порядку їх здійснення.

Частиною 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктами 1-3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З огляду на наведене, постанова Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області про застосування адміністративно-господарських санкцій від 19.07.2016 року №029496 не відповідає критеріям правомірності, визначеним КАС України та підлягає скасуванню судом, а позовні вимоги слід задовольнити повністю.

За приписами статті 94 КАС України судові витрати присуджуються на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 19.07.2016 року №029496.

Присудити на користь позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 21 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.