Справа № 805/3935/16-а
Суддя: Молочна І. С.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016 р. Справа №805/3935/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 13 год. 50 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Молочної І.С.

при секретарі судового засідання Зимі М.О.

за участю

представника позивача - ОСОБА_1 - на підставі довіреності

представника відповідача - Глущенка І.В. - на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Краматорське автотранспортне підприємство 11410" про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства «Краматорське автотранспортне підприємство 11410» (Далі - відповідач) з вимогами про:

визнання протиправними дій Приватного акціонерного товариства "Краматорське автотранспортне підприємство 11410", , що виявилися у ненаданні відповіді запитуваної відкритої за режимом доступу публічної інформації згідно Закону України "Про доступ до публічної інформації", Закону України "Про інформацію" та Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", а саме: копії декларації про майно, доходи і витрати фінансового характеру за 2015 рік депутата Краматорської міської ради Татьянка Андрія Вікторовича;

зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Краматорське автотранспортне підприємство 11410", , надати ОСОБА_3 протягом п'яти днів з дня набрання законної сили рішенням суду в даній справі декларацію про майно, доходи і витрати фінансового характеру за 2015 рік депутата Краматорської міської ради Татьянка Андрія Вікторовича.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення положень Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідачем не задоволено запит на інформацію, розпорядником якої є останній в силу норм Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", яка є інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Відповідач позовні вимоги не визнає, просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, наголошуючи на тому, що не є розпорядником публічної інформації. При цьому, відповідачем не оспорюється факт ненадання відповіді на розглядаємі запити на інформацію.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін присутніх у судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно рішення Краматорської міської ради від 23.11.2015 року №1/VII-01 "Про підсумки виборів міського голови, депутатів місцевої ради і визначення їх повноважень" Татьянко Андрій Вікторович обраний депутатом Краматорської міської ради VII скликання.

Станом на час обрання та станом на час розгляду справи Татьянко Андрій Вікторович обіймає посаду заступника генерального директора Приватного акціонерного товариства "Краматорське автотранспортне підприємство 11410".

06.05.2016 року ОСОБА_3 звернувся до Приватного акціонерного товариства "Краматорське автотранспортне підприємство 11410" із запитом про надання публічної інформації, а саме: копії декларації про майно, доходи і витрати фінансового характеру за 2015 рік депутата Краматорської міської ради Татьянка Андрія Вікторовича, яка мала бути подана до підприємства згідно вимог ст. 12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Не отримавши відповіді у встановлений строк, ОСОБА_3 повторно звернувся до підприємства з аналогічним запитом від 11.07.2016 року.

Оскільки відповідь на запит про надання публічної інформації отримано не було, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Позивач - ОСОБА_3 - вважає бездіяльність Приватного акціонерного товариства "Краматорське автотранспортне підприємство 11410" протиправною з таких підстав.

Позивач посилається на ст. 12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", згідно якої депутати місцевої ради як суб'єкти декларування зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону.

Відповідно, Татьянко Андрій Вікторович як депутат Краматорської міської ради зобов'язаний був подати декларацію до Приватного акціонерного товариства "Краматорське автотранспортне підприємство 11410" як місця роботи.

В свою чергу, підприємство як розпорядник вказаної публічної інформації зобов'язаний її надавати на запит згідно Закону України "Про доступ до публічної інформації", що виконано не було.

Відповідач - Приватне акціонерне товариство "Краматорське автотранспортне підприємство 11410" - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

З посиланням на постанову пленуму ВАСУ "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" від 29.09.2016 року №10, ст. 13 Закон України "Про доступ до публічної інформації", ст. 29 Закону України "Про інформацію" відповідач зазначає, що він не є розпорядником публічної інформації в даному випадку, оскільки декларація про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру не є інформацією, що становить суспільний інтерес.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з таких підстав.

Закон України "Про засади запобігання і протидії корупції" (чинний станом на 01.04.16 р.) від 7 квітня 2011 року № 3206-VI визначає основні засади запобігання і протидії корупції в публічній і приватній сферах суспільних відносин, відшкодування завданої внаслідок вчинення корупційних правопорушень збитків, шкоди, поновлення порушених прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав чи інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 12 "Фінансовий контроль" Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" (чинний станом на 01.04.2016 року) суб'єкти декларування зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону.

Згідно ст. 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" депутати місцевих рад є суб'єктами декларування.

Відповідно, Татьянко Андрій Вікторович як обраний згідно рішення Краматорської міської ради від 23.11.2015 року №1/VII-01 "Про підсумки виборів міського голови, депутатів місцевої ради і визначення їх повноважень" депутат Краматорської міської ради VII скликання, мав до 01.04.2016 року подати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року

№ 2939-VI визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Згідно Закону України "Про доступ до публічної інформації" -

Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом (ст. 1);

Не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", крім відомостей, зазначених в абзаці четвертому частини першої статті 47 вказаного Закону (ч. 6 ст. 6 Закону України "Про запобігання корупції").

Згідно вказаних положень Закону інформація, що міститься у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, є публічною інформацією в розумінні Закону, не належить до інформації з обмеженим доступом згідно прямої норми ч. 6 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

При чому, посилання на Закон України "Про запобігання корупції" не означає непоширення вказаного положення на декларації, подані згідно Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", оскільки Закон України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014 року №1700-VII (набув чинності 26.10.2014 року), введено в дію лише 26.04.2016 року згідно п. 1 Розділу VIII Прикінцевих положень.

Крім того, згідно п. 2 Розділу VIII Прикінцевих положень Закону до початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб'єкти декларування подають декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції". Зазначені декларації підлягають оприлюдненню в порядку, встановленому Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Згідно ч.2-4 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють, в тому числі, 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (ч. 2-4 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Тобто, в даному випадку визнання відповідача - Приватного акціонерного товариства "Краматорське автотранспортне підприємство 11410" розпорядником публічної інформації - копії декларації про майно, доходи і витрати фінансового характеру за 2015 рік депутата Краматорської міської ради Татьянка Андрія Вікторовича згідно п. 4 ч. 2 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", залежить від того, чи може бути вказана інформація визнана такою, що становить суспільний інтерес.

З вказаного приводу суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 29 Закону України "Про інформацію" від 2 жовтня 1992 року N 2657-XII

предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

Законодавство не містить вичерпного переліку видів інформації, що може бути предметом суспільного інтересу, тоді як наведені критерії для визначення суспільного інтересу носять оціночний характер і їх наявність встановлюється судом в кожному конкретному випадку з врахуванням конкретних обставин.

На думку суду, в даному випадку запитувана інформація - декларація про майно, доходи і витрати фінансового характеру за 2015 рік депутата Краматорської міської ради Татьянка Андрія Вікторовича - становить суспільний інтерес, оскільки надає можливість виборцям, зокрема, позивачу, отримати інформацію про майновий стан особи, наділеної повноваженнями приймати участь в управлінні майном територіальної громади, а також приймати участь в ухваленні інших рішень згідно Закону України "Про місцеве самоврядування".

Обов'язок подавати декларацію пов'язаний з тим, що депутати місцевих рад є суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення згідно ст. 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", а фінансовий контроль у вигляді подачі декларації є заходом, спрямованим на запобігання і протидію корупції, згідно Розділу ІІ Закону.

Також вказаним Законом передбачено здійснення громадського контролю щодо заходів запобігання і протидії корупції, що передбачає повідомлення про виявлені факти вчинення корупційних правопорушень спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції, іншим органам, зазначеним у статті 5 цього Закону, керівництву та колективу підприємства, установи чи організації, в яких були вчинені ці правопорушення, а також громадськості (ст. 18 Закону).

В свою чергу, виявлення фактів корупції передбачає можливість співставлення офіційно задекларованих доходів суб'єкта декларування реальним, що неможливо без отримання інформації про задекларовані доходи.

Чинним Законом України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII передбачено аналогічні положення. Крім того, згідно ст. 45 Закону депутати місцевих рад зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Тобто, станом на час розгляду справи відомості, що містяться в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визнано суспільно значимою.

За таких обставин суд вважає висновок позивача про віднесення запитуваної інформації до такої, що становить суспільний інтерес, обґрунтованим, а відповідача розпорядником публічної інформації в розумінні п. 4 ч. 2 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Згідно ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках, зокрема, 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.

Відповідно до вказаних положень Закону відповідь на запит має бути надана не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

При чому, відповідь має бути надана навіть у випадку відмови у наданні інформації, зокрема, і з тих підстав, що особа не вважає себе розпорядником публічної інформації.

В даному випадку згідно матеріалів справи та пояснень представників сторін жодної відповіді на обидва запити від 06.05.2016 року та від 11.07.2016 року позивачу не надано, що свідчить про допущення відповідачем як розпорядником публічної інформації протиправної бездіяльності незалежно від наявності у нього запитуваної інформації та віднесення його до розпорядників публічної інформації.

Разом з тим, у наданих запереченнях відповідач не спростував факт отримання ним від Татьянка Андрія Вікторовича як депутата Краматорської міської ради VII скликання, декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий (2015) рік, тому суд виходить з того, що запитувана інформація була отримана відповідачем та може бути ним надана.

В свою чергу, суд керується нормами частин першої-другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачено, завдання адміністративного судочинства.

Так, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

З огляду на те, що позивачем оскаржуються дії відповідача щодо ненадання відповіді на запит про доступ до публічної інформації, в той час, як встановлено судом за результатом розгляду справи, фактично має місце саме бездіяльність в частині ненадання відповіді на такий запит, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимоги зобов'язати відповідача надати позивачеві протягом п'яти днів з дня набрання законної сили рішенням суду в даній справі декларацію про майно, доходи і витрати фінансового характеру за 2015 рік депутата Краматорської міської ради Татьянка Андрія Вікторовича, суд вважає необхідним зазначити слідуюче.

Статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, зокрема, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З вказаного слідує, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб'єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення. У такому разі не відбувається перебирання непритаманних суду повноважень державного органу (за відсутності обставин для застосування дискреції), а здійснюється виконання судом власної компетенції з відновлення порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

При цьому, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 4 ст. 55 Конституції України).

Таким чином, особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "ОСОБА_6 проти Об'єднаного Королівства" (ОСОБА_6 v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Тобто, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_1 проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Так, пунктом другим частини першої статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію. При цьому, запитувач має право оскаржити саме відмову в задоволенні запиту на інформацію або відстрочку задоволення запиту на інформацію (ст. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації»). В викладено слідує, що забезпечення доступу до публічної інформації належним її розпорядником здійснюється у формі задоволення запиту на інформацію.

З огляду на те, що судом встановлено протиправну бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на розглядаємі запити, в той час як останній є розпорядником запитуваної публічної інформації, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права в спірних правовідносинах є зобов'язання відповідача задовольнити запити позивача на інформацію від 06.05.2016 року та 11.07.2016 року шляхом надання запитуваної інформації у порядку та строки, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Частиною першою статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (частина друга статті 71 КАС України).

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись, ст. 160-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Приватного акціонерного товариства "Краматорське автотранспортне підприємство 11410", , щодо ненадання відповіді на запити про доступ до публічної інформації ОСОБА_3 від 06.05.2016 року та 11.07.2016 року у порядку та строки, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Зобов'язати Приватне акціонерне товариство "Краматорське автотранспортне підприємство 11410", , задовольнити запити ОСОБА_3 на інформацію від 06.05.2016 року та 11.07.2016 року шляхом надання запитуваної інформації у порядку та строки, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Краматорське автотранспортне підприємство 11410" () на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 21 коп.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частина проголошені у судовому засіданні 22 листопада 2016 року.

Повний текст постанови виготовлено 25 листопада 2016 року.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Молочна І. С.