Справа № 823/1387/16
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року справа № 823/1387/16

м. Черкаси

11 год. 20 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Мельниковій О.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 - особисто, представника позивача ОСОБА_2 - за довіреністю, представника відповідача Дмитренко Ю.М. - за довіреністю, третьої особи ОСОБА_4 - особисто, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_4, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

26.09.2016 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в Черкаській окружний адміністративний суд з вищезазначеним позовом до Державної екологічної інспекції у Черкаській області (далі - відповідач), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ в.о. начальника Державної екологічної інспекції у Черкаській області (далі-відповідач) № 78-0 від 26.08.2016 про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Черкаської області відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Черкаської області;

- поновити позивача на посаді головного спеціаліста - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Черкаської області відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Черкаської області;

- стягнути з Державної екологічної інспекції у Черкаській області середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування вимог ОСОБА_1 зазначила, що при її звільненні роботодавець повинен був дотриматись процедури звільнення, визначеної ст. 41 Закону України «Про державну службу», зокрема, у разі виходу на роботу основного працівника, який перебував у відпустці по догляду за дитиною, відповідачем повинна була розглянута можливість переведення позивача на іншу рівнозначну посаду, а саме - на посаду головного спеціаліста по боротьбі з корупцією, чого відповідачем зроблено не було. Крім того, строковий трудовий договір між позивачем та Державною екологічною інспекцією у Черкаській області не укладався, тому звільнення позивача з у зв'язку із закінченням строкового трудового договору - є незаконним. Також позивач зазначила, що її не було повідомлено про майбутнє звільнення, тому оскаржуваний наказ підлягає скасуванню, що має наслідком поновлення ОСОБА_1 на попередній посаді та стягнення з Державної екологічної інспекції у Черкаській області середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позивач та його представник до зали судового засідання прибули та підтримали вимоги позовної заяви в повному обсязі.

В письмових запереченнях на адміністративний позов представник Державної екологічної інспекції у Черкаській області просила в його задоволенні відмовити повністю, зазначивши при цьому, що відповідачем винесено оскаржуваний наказ про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Черкаської області відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Черкаської області за п. 2 ст. 36 Кодексу законів про працю України у зв'язку з виходом на роботу основного працівника - ОСОБА_6, яка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на якій позивач перебувала тимчасово, на умовах строкового трудового договору з дотриманням вимог чинного трудового законодавства України. Крім того, позивачем власноручного було написано заяву про її призначення на посаду на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника до фактичного її виходу на роботу, про що було зазначено в наказу від 22.02.2016 №22-О «Про переведення на посади», що у свою чергу виключає обов'язок роботодавця попереджати працівника про звільнення, оскільки в даному випадку не потрібно заяви працівника та згоди профспілкового органу.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечив.

Заслухавши пояснення позивача його представника, представника відповідача та третьої особи, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом Державної екологічної інспекції у Черкаській області від 22.02.2016 №22-О, на підставі заяви позивача, ОСОБА_1 з 23.02.2016 переведено на посаду головного спеціаліста - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Черкаської області відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Черкаської області, за згодою позивача на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника ОСОБА_6

12.08.2016 ОСОБА_6 було подано заяву до Державної екологічної інспекції у Черкаській області про припинення її відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 29.08.2016.

У зв'язку з тим, що основний працівник ОСОБА_6 припинила відпустку по догляду за дитиною та приступила з 29.08.2016 до виконання своїх трудових обов'язків, наказом від 26.08.2016 №78-О звільнено позивача із займаної посади - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Черкаської області відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Черкаської області за п. 2 ст. 36 Кодексу законів про працю України у зв'язку з виходом на роботу основного працівника - ОСОБА_6, яка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Вважаючи оскаржуваний наказ протиправним, ОСОБА_1 звернулась з відповідним позовом до суду, за захистом порушених прав та інтересів зі сторони суб'єкта владних повноважень.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - з КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст. 23 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Згідно ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відпустки» право на відпустки забезпечується гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом.

Тому, на період перебування основного працівника у відпустці для догляду за дитиною за ним зберігається та посада, з якої він йшов у зазначену відпустку. Однак, на період відсутності цього працівника адміністрація підприємства може прийняти на роботу іншого працівника по строковому трудовому договору (частина друга статті 23 КЗпП України) на період до виходу з відпустки для догляду за дитиною основного працівника.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами по справі, ОСОБА_1 з 23.02.2016 на підставі її особистої заяви була переведена на посаду головного спеціаліста - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Черкаської області відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Черкаської області, за згодою позивача на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника ОСОБА_6

Таким чином, суд дійшов висновку, що з позивачем було укладено строковий трудовий договір, часом закінчення якого за погодженням сторін є вихід на роботу ОСОБА_6 з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Суд звертає увагу, що 12.08.2016 ОСОБА_6 було подано заяву до Державної екологічної інспекції у Черкаській області про припинення її відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 29.08.2016.

Отже, строк, на який укладався із позивачем строковий трудовий договір, сплив з виходом на роботу основного працівника ОСОБА_6

Підстави припинення державної служби визначені у ст. 83 Закону України "Про державну службу".

Відповідно до вказаної статті, державна служба припиняється:

1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону);

2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону);

3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону);

4) за ініціативою суб'єкта призначення (стаття 87 цього Закону);

5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону);

6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв'язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону);

7) у разі досягнення державним службовцем 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом;

8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України «Про очищення влади».

Припинення державної служби у зв'язку із закінченням строку призначення на посаду державної служби визначено ст. 85 Закону України «Про державну службу».

Так, ч. 1 вказаної статті передбачено, що у разі призначення на посаду державної служби на певний строк державний службовець звільняється з посади в останній день цього строку.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті, державний службовець, призначений на посаду державної служби на період заміщення тимчасово відсутнього державного службовця, за яким зберігалася посада державної служби, звільняється з посади в останній робочий день перед днем виходу на службу тимчасово відсутнього державного службовця. У такому разі тимчасово відсутній державний службовець зобов'язаний письмово повідомити керівника державної служби не пізніш як за 14 календарних днів про свій вихід на службу.

Кодексом законів про працю України встановлено, що підставою припинення трудового договору є, серед іншого, закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Як встановлено судом та вбачається з адміністративного позову, ОСОБА_1 при обґрунтуванні позовних вимог зазначає на недотримання відповідачем при її звільненні норм чинного трудового законодавства, що полягало у ненаданні пропозицій щодо його працевлаштування (переведення на іншу рівнозначну посаду).

З цього приводу суд зазначає, що обов'язок для подальшого працевлаштування звільненого працівника покладається на відповідача у випадку звільнення особи у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, однак враховуючи те, що жодних змін в організації виробництва і праці в Державній екологічні інспекції у Черкаській області не відбулось і позивач був звільнений з посади згідно оскаржуваного наказу у зв'язку з припиненням строку трудового договору, який був встановлений за погодженням двома сторонами договору, такого обов'язку у відповідача не існувало.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв'язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт).

Суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що наказ в.о. начальника Державної екологічної інспекції у Черкаській області № 78-0 від 26.08.2016 «Про звільнення ОСОБА_1.» винесений з дотриманням вимог трудового законодавства, є законним та скасуванню не підлягає.

Оскільки, решта позовних вимог позивача є похідними від вищезазначеної позовної вимоги, в задоволенні яких позивачу відмовлено, то і вказані вимоги задоволенню також не підлягають.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За вказаних обставин та із системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 14, 86, 94, 159-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, або без виклику особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель

Постанова складена у повному обсязі 25.11.2016.