Справа № 2а-8698/10/1370
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2010-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2010 р. № 2а-8698/10/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Качур Р.П. розглянув в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Прокуратура Галицького району м.Львова
про про спонукання до вчинення дій ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд зобовязати Прокуратуру Галицького району м. Львова вчинити заходи прокурорського реагування на скаргу ОСОБА_1 від 12.03.2010 року та надати письмову відповідь на скаргу від 12.03.2010 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідачем не надано відповіді на скаргу позивача щодо порушення Львівським міським відділом Львівської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах»Закону України «Про інформацію»та Закону України «Про звернення громадян».

Відповідач копію ухвали про відкриття скороченого провадження в адміністративній справі від 29.09.2010 року, а також копії позовної заяви з додатками отримав 15.10.2010 року, надіслав заперечення (Вх. № 39422 від 28.10.2010 року) Просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

На підставі ч. 4, 5 ст. 183-2 КАС України суд, оцінив повідомлені позивачем обставини, розглянув справу одноособово без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, встановив наступне.

Спір виник щодо правомірності дій відповідача з приводу не надання відповіді на звернення, що надаються відповідно до Законом України «Про звернення громадян».

12 березня 2010 року ОСОБА_1 надіслано скаргу до Прокуратури Галицького району м. Львова з приводу порушення Львівським міським відділом Львівської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах»Закону України «Про інформацію»та Закону України «Про звернення громадян»та земельного законодавства для здійснення Прокуратурою Галицького району м. Львова відповідного прокурорського реагування.

За результатами розгляду скарги відповідачем 15 березня 2010 року скеровано вимогу № 655-10 від 15.03.2010 р. Львівській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру». У вимозі прокурор просить надати інформацію про стан розгляду звернення ОСОБА_1 від 26.01.2010 року з вимогою зазначити прізвища працівників, яким доручалось виконання вказаної заяви та забезпечити явку останніх до прокуратури.та зазначив прізвища працівників, яким доручалося виконання даної заяви.

На виконання зазначеної вимоги Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру»надіслано лист № 324 від 19.03.2010 року (а.с. 15), в якому зазначено, що зразок бланка державного акта на право власності на земельну ділянку на гр. ОСОБА_1, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 02.04.2009 року, буде зареєстрований після отримання матеріалів інвентаризації, проведеної Головним Управлінням Держкомзему України у Львівській області відповідно до наказу Держкомзему України від № 602 від 20.11.2009 року та наказу Центру Державного земельного кадастру № 644 від 10.12.2009 року.

Матеріали інвентаризації з Головного управління Держкомзему України у Львівській області у Львівську регіональну філію Центру Державного земельного кадастру не надходили, відтак акт на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_1 не зареєстрований.

За наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 від 12.03.2010 р. відповідачем надіслано відповідь № 8-н-10 від 19.03.2010 р. (ас. 16), яка ґрунтувалася на інформації, наданій Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру».

Оцінюючи дії відповідача Суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Закон України "Про звернення громадян" від 02.10.1996, № 393/96-ВР регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Отже, вказаний Закон регулює правовідносини, що виникли між сторонами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 3 цього Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Так, ст. 5 цього Закону встановлено вимоги щодо звернення, зокрема, такі адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Оскільки, звернення позивача не було йому повернено, то вважається, що таке оформлено відповідно до встановлених вимог.

Згідно з ст. 14 цього Закону органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Статтею 20 цього Закону передбачено терміни розгляду звернень. Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся із скаргою 12.03.2010 р., а відповідач 19.03.2010 року надіслав відповідь про результати розгляду його скарги.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, Суд встановив, що права позивача, які повязанні з отриманням відповіді на скаргу не порушено.

За таких обставин суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 94 КАС України, судові витрати у формі судового збору, з відповідача не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163, 183-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, встановлені ст.186 КАС України.

Суддя Качур Р.П.