Справа № 452/2756/16-а
Суддя: Карнасевич Г. І.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 452/2756/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 листопада 2016 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої-судді Карнасевич Г.І.

при секретарі Страхоцькій Т.А.

представника відповідача Сичова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Самборі Львівської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС України про скасування постанови про адміністративне правопорушення

№ 4016/20917/16 у справі про порушення митних правил від 12 жовтня 2016 року (надалі - Постанови).

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 22.10.2016 року

листом отримав Постанову про порушення митних правил, винесену в.о. начальника Львівської митниці ДФС Черкунова В.І.

Згідно даної Постанови його було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 Митного кодексу України (надалі - МК України), та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 грн.

В даній Постанові вказано, що порушення полягає в тому, що 16.12.2015 року о

10 год. 31 хв. через митний пост «Шегині» Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «RENAULT MEGAN»,

VIN-НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 в митному режимі «транзит».

Згідно автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 12.09.2016 року не вивозився та у інший митний режим згідно законодавства не поміщений.

Листом митниці ДФС від 29.07.2016 року № 15040/13-70-20/Ч/29 він

(ОСОБА_3) запрошувався до Львівської митниці ДФС для надання пояснень щодо невивезення даного транспортного засобу та участі у складанні протоколу про порушення митних правил, однак в митний орган до 12.09.2016 року він не з'явився.

Отже, як зазначено в Постанові, пропуск ввезеного на митну територію України 16.12.2015 року автомобіля марки «RENAULT MEGAN», VIN-НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, здійснено у порядку, передбаченому нормами ч. 1 ст. 381 МК України - в митному режимі «транзит», на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України.

Таку Постанову вважає незаконною, просить її скасувати, оскільки у зв'язку з хворобою та технічною несправністю транспортного засобу не міг вчасно доставити останній на митницю.

В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду клопотання, в якому просить справу слухати у його відсутності у зв'язку із поганим станом здоров'я.

Представник відповідача в судовому засідання проти позову заперечив, вважає вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими, так як порушення ОСОБА_3 митних правил стверджується належними доказами.. Позивач, порушуючи термін транзиту транспортного засобу, не повідомив про це митний орган та не надав доказів про те, що перебував на лікуванні.

Заслухавши пояснення представника відповідача, взявши до уваги заяву позивача, дослідивши докази в межах заявлених вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що 12.10.2016 року в.о. начальника Львівської митниці ДФС Черкуновим В.І. була винесена Постанова № 4016/20917/16 про порушення митних правил, згідно якої ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, 16.12.2015 року о 10 год. 31 хв. через митний пост «Шегині» Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «RENAULT MEGAN», VIN-НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 в митному режимі «транзит».

Згідно автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 12.09.2016 року не вивозився та у інший митний режим згідно законодавства не поміщений.

Листом митниці ДФС від 29.07.2016 року № 15040/13-70-20/Ч/29 гр -н ОСОБА_3 запрошувався до Львівської митниці ДФС для надання пояснень щодо невивезення даного транспортного засобу та участі у складенні протоколу про порушення митних правил, однак в митний орган до 12.09.2016 року він не з'явився.

Отже, пропуск ввезеного на митну територію України 16.12.2015 року автомобіля марки«RENAULT MEGAN», VIN-НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, здійснено у порядку, передбаченому нормами ч. 1 ст. 381 МК України, в митному режимі «транзит», на строк, передбачений нормами ст. 95 Митного кодексу України (надалі - МК України).

Відповідно до ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно ст.ст. 90, 93, 102 МК України та розділу І п. 4 наказу ДМСУ від 17.11.2005 р.

№ 1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», даний автомобіль перебуває під митним контролем та до його переміщення повинні виконуватися наступні вимоги, а саме: перебувати у незмінному стані, крім природних змін; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленим у митний орган призначення до закінчення строку.

Статтею 95 МК України визначено строки транзитних перевезень, а саме: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частиною 1 ст. 38 цього Кодексу передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування, які постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави з метою транзиту через митну територію України без письмового декларування та внесення грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.

При цьому, згідно з гл. 55 р. XII МК України поміщення громадянином - резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених МК України (письмове зобов'язання, застосування заходів гарантування, тощо).

За вказаних обставин вищевказаний транспортний засіб ввезено гр. ОСОБА_3 на митну територію України в митному режимі «транзит», що не заперечується стороною позивача.

Згідно ч. 3 ст. 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше, ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Транспортний засіб, ввезений гр. ОСОБА_3, не є транспортним засобом комерційного призначення, на нього поширюється регулювання ч. 3 ст. 470 МК України, оскільки згідно з п. 57 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України термін «товар» вживаються в значенні будь-якої рухомої течі, у тому числі, такої, на яку законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі. Таким чином, поняття "транспортний засіб особистого користування" охоплюється поняттям «товар», оскільки він є рухомою річчю.

Статтею 181 Цивільного кодексу України визначено, що рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Суд не приймає до уваги твердження сторони позивача щодо перебування його тривалий час на лікуванні, поломки транспортного засобу, яка послужила підставою невивезенняйого у встановлений законодавством строк, оскільки наведена причина порушення терміну доставки не відноситься до аварії чи обставин непереборної сили і не може звільняти особу від відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього кодексу.

У відповідності ч. 1 ст. 460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Таким чином, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за вказане порушення митних правил. Такими умовами відповідно є аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Згідно Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року №1118, до обставин непереборної сили відносяться смерть власника транспортного засобу, стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема, замерзання моря тощо, закриття шляхів тощо), військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується транспортний засіб, страйк, злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника транспортного засобу, дорожня пригода за участю транспортного засобу, яка спричинила повне або часткове його пошкодження, неможливість подальшого руху транспортного засобу, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров'ю людей або навколишньому середовищу, інші схожі за характером обставини чи події.

Згідно п. 2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей у відповідності до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 № 657, обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема, стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені що) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи, тобто обов'язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність.

Пунктом 5 розділу VIII вищезазначеного Порядку визначено, що коли факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Згідно із нормами ч. 2 ст. 95 МК України до строків, зазначених у ч. 1 даної статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст. 192 МК України. Разом з тим, нормою ч. 1 ст. 192 МК України передбачено, що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Однак позивач ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС із повідомленням щодо факту аварії або дії обставин непереборної сили не звертався.

Суд не приймає з вищенаведених підстав його твердження про те, що він знаходився на лікуванні, крім того, не сповістив митну службу про поломку транспортного засобу.

Пункт 3 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 № 657, передбачає, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб та видачі сертифікатів щодо форс-мажорних обставин передбачено Законом України від 02.12.1997 року №671/97 і надано Торгово-промисловій палаті України та уповноваженими нею регіональним торгово-промисловим палатам як єдиним органам із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в Україні.

Обов'язок перевізника терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу, якщо під час перевезення товарів такий внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, визначений нормою ч. 1 ст. 192 МК України передбачено.

В той же час у позовній заяві позивач зазначає, що не мав можливості звернутися до митного органу із письмовою заявою про те, транспортний засіб мав технічні несправності, які унеможливили його пересування, адже, перебуваючи у лікарні, він не мав доступу до необхідної інформації.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України суд відхиляє посилання позивача на ту обставину, що він тривалий час перебував у лікарні та не мав можливості повідомити митні органи про несправність його автомобіля.

Також суд вважає, що позивачем не підтверджено факту поломки вищевказаного транспортного засобу, оскільки не надав суду та митним органам відповідної довідки, вказує лише на те, що автомобіль перебував на ремонті. В той же час жодних доказів того, що у ремонті зазначений вище транспортний засіб потребував в результаті аварії або дії обставин непереборної сили.

Крім того, ремонт транспортного засобу не міг завадити вивезти його за межі митної території України за допомогою інших способів (наприклад, на лафеті, на іншому транспортному засобі, шляхом буксирування).

Правовими нормами щодо відносин по ремонту транспортних засобів є Правила надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 року № 615 (далі - Правила), які регулюють взаємовідносини між замовником і виконавцем послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, їх складових частин (систем), а також вимоги щодо контролю за відповідністю наданих послуг. Ці Правила поширюються на суб'єктів господарювання, які надають послуги з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів та їх складових частин (систем).

Відповідно до п. 3 розділ 3 Правил послуги з технічного обслуговування і ремонту КТЗ чи його складових частин (систем) надаються замовникові на підставі договору про технічне обслуговування і ремонт КТЗ, що укладається відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо).

Відповідно до п.7 розділу 5 Правил документами, що підтверджують надання послуги, є: акт передавання-приймання КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд- замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб).

Відповідно до п. 8 розділ 7 Правил виконавець після виконання робіт надає замовнику такі документи: рахунок-фактуру, наряд-замовлення, накладну, квитанцію тощо (окремо пов'язані з виконанням технічного обслуговування (крім гарантійного) та окремо пов'язані з виконанням ремонту); гарантійний талон (один примірник); додатки до експлуатаційної документації у випадках, зазначених у пункті 7 розділу VI цих Правил, а також пункті 7 цього розділу; довідку-рахунок на складові частини, придбані й установлені виконавцем на КТЗ; довідку про колір (основний колір) КТЗ, якщо цей колір змінено під час ремонту.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Таким чином, позивач не надав належних чином доказів про те, що транспортний засіб марки «RENAULT MEGAN», VIN-НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 дійсно перебував на станції технічного обслуговування, а саме не надав письмового договору, акту передавання-приймання КТЗ (його складових частин (систем).

В жодному із поданих позивачем документів не зазначено про виникнення будь-якої поломки транспортного засобу, а тим більше несумісної із його експлуатацією та рухом.

Як на підставу відмови задоволення позовних вимог позивач зазначає, що правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України, не належить до триваючих, а тому митницею пропущено строк притягнення гр. до відповідальності. Проте таке твердження є безпідставним та спростовується наступними положеннями законодавства.

Згідно з ч.І ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. Тобто ст. 467 МК України не визначає виключного переліку триваючих порушень.

Відповідно до листа Мінюсту України від 17.07.2007 р. № 22-14-493 триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов'язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

Листом Міністерством юстиції України від 01.12.2003 року № 22-34-1465 роз'яснено, що триваючими адміністративними проступками є проступки, пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Зважаючи на викладене, триваючі правопорушення слід розглядати як формально закінчені з моменту їх суб'єктивного офіційного виявлення, тобто з часу виявлення і фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, приписі, акті перевірки і т.д.

Частиною 3 статті 470 МК України передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше, ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів. Тобто обов'язковим елементом складу правопорушення є перевищення строку вивезення більш як на 10 діб, що вже свідчить про триваючий характер правопорушення. А тривати дане правопорушення може як декілька днів так і декілька років, не обмежуючи момент виявлення.

Окрім того, листом Міндоходів України від 30.08.2013 №16666/7/99-99-24-03- 09-17 було роз'яснено, що обґрунтованим є розгляд питання щодо накладення стягнення за порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, за підстав віднесення його до категорії триваючих (зокрема, недоставляння до митниці у встановлений ст. 95 МК України строк) не пізніше, ніж через 6 місяців з дня виявлення.

Враховуючи наведені, роз'яснення порушення, передбачене ч. 3 ст.470 МК України є триваючим та виявлене 12.10.2016 року, що зафіксовано постановою про порушення митних правил від 12.10.2016 року №4016/20917/16 і саме з цієї дати відраховується строк накладення адміністративного стягнення.

Згідно ч. 3 ст. 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів їх видача без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ч.1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Оцінюючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем усупереч вимогам ст. 71 КАС України не надано належних та допустимих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, оскільки не доведено, що ОСОБА_3 не повідомив найближчий митний орган про обставини події та місце знаходження транспортного засобу «RENAULT MEGAN», VIN-НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, а відтак в силу ч.1,2,4 ст.71 КАС України, не довів тих обставин, на яких ґрунтуються його вимоги.

Оскаржувана постанова від 12 жовтня 2016 року винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття ухвали; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 6-12, 86, 102, 128, 160, 161, 162, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення, яка подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя