Справа № 570/1791/16-а
Суддя: Коробов С.О.
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №570/1791/16-а
номер провадження 2-а/570/21/2016
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року

Рівненський районний суд Рівненської області (як місцевий адміністративний суд)

в особі судді Коробова С.О.,

при секретарі судового засідання Данчук Л.А.

з участю представника відповідача Булака Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі про визнання протиправним рішення щодо відмови в призначенні пенсії та зобов'язання здійснити призначення пенсії за вислугою років,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії. Просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови їй в призначенні пенсії за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та виплати вказаної пенсії, виходячи із розміру 88 % від заробітної плати, що відображена у довідці прокуратури Рівненської області від 14.03.2016 року № 18-210-вих-16 та зобов'язати відповідача провести призначення та виплату їй пенсії згідно із ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру», виходячи із розміру 88 % від заробітної плати з 15 березня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 15.03.2016 року вона звернулася до відповідача з належним пакетом документів за призначенням їй пенсії за вислугою років у відповідності до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру». Проте, відповідно до листа Управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі Рівненської області за № 811/02 від 21.03.2016 у призначені зазначеного виду пенсії їй було відмовлено. Свою відмову відповідач мотивував тим, що п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх видів пенсії, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії /щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус судів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Позивач з вказаною відмовою відповідача не погодилася та звернувся до суду із даним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явилася. Однак подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, з урахуванням поданих нею письмових пояснень до позову. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Правова позиція відповідача щодо поданого позову викладена в поданих запереченнях. В судовому засіданні відповідач просив суд відмовити в задоволенні вказаного позову, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не має страхового стажу для жінок, необхідного для призначення пенсії за віком відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування". Відповідач вказав, що пенсія ОСОБА_2 перерахунку не підлягає, оскільки починаючи із 01.06.2015 р. згідно з п. 5 Прикінцевих положень ЗУ від 02.03.2015 р. № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається відповідно до Закону України «Про прокуратуру», тому з 01.06.2015 р. пенсії, що визначені в порядку та на умовах згідно Закону України «Про прокуратуру» не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються. Також КМУ не прийнято нормативно-правового акту щодо проведення перерахунку пенсії прокурорсько-слідчим працівникам.

Судом встановлено наступні обставини.

Позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення їй пенсії за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема 88 відсотків суми місячної чинної заробітної плати. Листом від 21.03.2016 року за № 1811/02 відповідачем було відмовлено в призначенні пенсії позивачу.

З оглянутої судом копії трудової книжки НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2 вбачається, що в період з 01.09.1984 року по 29.06.1987 року ОСОБА_2 навчалася в Чернігівському юридичному технікумі та отримала освіту за спеціальністю «Правознавство та облік в системі соціального забезпечення» та здобула кваліфікацію юриста і половина строку навчання складає 01 рік 04 місяця 29 днів.

Також з 01.09.1996 року по 30.06.2001 року вона навчалася у Прикарпатському університеті імені Василя Стефаника та отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобула кваліфікацію юриста і половина строку навчання складає 02 роки 04 місяці 29 днів. З 21.07.1987 року по 04.03.1992 року працювала на посаді інспектора відділу ЗАГС Івано-Франківського міськвиконкому, що складає 04 роки 07 місяців 13 днів.

Свою професійну діяльність в органах прокуратури розпочала 12.02.2002 року і станом на день звернення до Відповідача стаж роботи в органах прокуратури складає 14 років 00 місяців 19 днів.

Частиною першою статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» ( в редакції від 26 липня 2001 року) було передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного ( чинного) заробітку.

До 20- річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 Закону України «Про прокуратуру», в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково - навчальних закладах Генеральної прокуратури України, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, а також половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Згідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991, вищими навчальними закладами є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші. Зазначені навчальні заклади визначені вищими навчальними закладами також відповідно до ст. 25 Закону України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 року.

Університет, відповідно до ст. 25 Закону України «Про вищу освіту» є багатопрофільним вищим навчальним закладом четвертого рівня акредитації, який провадить освітню діяльність, пов'язану із здобуттям певної вищої освіти та кваліфікації широкого спектра напрямків науки, техніки, культури і мистецтв, тощо. Факультет є основним організаційним і навчально-науковим структурним підрозділом вищого навчального закладу третього та четвертого рівня акредитації, що об'єднує відповідні кафедри і лабораторії (ч. 2 ст. 30 Закону України «Про вищу освіту»), надає вищу освіту за певною спеціальністю. Підготовка фахівців в університеті здійснюється за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст» або «магістр» (ст. 43 Закону України «Про освіту»).

Відповідно до п. 3.2. Рекомендацій президії Вищого адміністративного суду України від 23.08.2007 № 07.2-10/1 «Про деякі питання практики розгляду справ, пов'язаних з перерахунком пенсій деяким категоріям осіб публічної служби та науковим (науково-педагогічним) працівникам», до стажу роботи, що надає право на пенсію за вислугою років згідно Закону України «Про прокуратуру», підлягає зарахуванню половина строку навчання у вищому навчальному закладі (стаціонарна форма), після навчання в якому особа отримала вищу юридичну освіту за спеціальністю «правознавство», що дає право на пенсію за вислугою років відповідно вимог ст. 50-І Закону України «Про прокуратуру».

Аналізуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст.1 Конституції, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Згідно з ч.2 ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Конституція України у ст.22 визначає, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Тому на даний час стаж роботи, який давав ОСОБА_2 право на призначення пенсії згідно вищевказаного закону "Про прокуратуру" становить 22 роки 6 місяців.

Конституційний суд України у рішенні від 11.10.05 року № 8-рп/2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження: «звуження обсягу прав та свобод це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики».

Також Конституційний суд України у своєму рішенні від 09.07.2007 року №6-рп/2007 зазначив, що «невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави». Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є «складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права».

Як зазначено в пункті 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

При прийнятті рішення суд також враховує, що згідно з частиною 1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ч.3 ст.8 КАС України).

Частиною 2 ст. 8 КАС України також передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" (пункт 1) України визнала обов'язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Крім того, вирішуючи питання про застосування Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо ( рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій ).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Доводи відповідача, наведені в судовому засіданні у заперечення позовних вимог, спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та наведеними нормами права.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення.

У відповідності до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з адміністративним позовом ОСОБА_2 сплатила судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., які підлягають стягненню з держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 11, 17, 18, 71, 94, 160, 161, 162, 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі про визнання протиправним рішення щодо відмови в призначенні пенсії та зобов'язання здійснити призначення пенсії за вислугою років задоволити повністю.

Визнати неправомірним рішення Управління Пенсійного Фонду України в Рівненському районі Рівненської області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_2 за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру".

Зобов'язати Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити призначення ОСОБА_2 пенсії за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" з 15 березня 2016 року, виходячи з розміру пенсії 88% від суми щомісячного заробітку.

Присудити з Державного бюджету України на користь позивача ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят однієї) гривні 20 коп.

Постанова підлягає до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена сторонами до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Коробов С.О.