Справа № 806/1955/16
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 листопада 2016 року Житомир Справа № 806/1955/16

Категорія 12.3

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Капинос О.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом , в якому просить визнати неправомірними дії Головного управління Національної поліції в Житомирській області та зобов"язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області зарахувати йому до вислуги років у пільговому обчисленні період проходження військової служби за контрактом в період 02.12.1999 по 29.06.2013 та служби в органах внутрішніх справ з 19.01.2004 по 06.11.2015 та в Національній поліції з 07.11.2015 по 29.07.2016 у зонах безумовного (обов"язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених пунктами 2 і 3 ст.2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у пільговому обчисленні - один місяць за півтора місяця та внести зміни до наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області №165 від 22.07.2016 в частині розрахунку вислуги років в пільговому обчисленні.

Позивач в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява, в якій він просив позов задовольнити та справу розглядати без його участі.

Представник відповідача до суду прибув, подав клопотання, в якому просив залишити адміністративний позов без розгляду у зв'язку з пропуском строків звернення до суду. Пояснив, що вимоги позивача ґрунтуються на внесенні змін до наказу Головного управління Національної поліції від 22.07.2016 р. №165 о/с, яким позивача було звільнено з органів поліції з 29.09.2016 і відповідно до якого йому була обрахована вислуга років. Отже, про порушене право позивач дізнався 02.08.2016, коли ознайомився з наказом, проте позов до суду подано лише 05.10.2016, тобто з пропуском місячного строку звернення до адміністративного суду.

У відповідності до ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за можливе справу розглянути у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи клопотання, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід залишити без розгляду з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

В силу приписів ч. 3 наведеної статті КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

З аналізу зазначеної норми права слідує, що початком рахування строку звернення до суду є день коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається із змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, спір виник з приводу проходження ОСОБА_1 публічної служби і для звернення до суду у таких справа встановлюється місячний строк.

Позивач оскаржує дії Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо не зарахування йому до вислуги років у пільговому обчисленні період проходження військової служби за контрактом в період 02.12.1999 по 29.06.2013 і служби в органах внутрішніх справ з 19.01.2004 по 06.11.2015, а також в Національній поліції з 07.11.2015 по 29.07.2016 у зонах безумовного (обов"язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених пунктами 2 і 3 ст.2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у пільговому обчисленні - один місяць за півтора місяця.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач у своєму позові посилається на наказ Головного управління національної поліції в Житомирській №165 о/с від 22.07.2016, яким його було звільнено зі служби в поліції через хворобу з 29.07.2016, і в цей наказ він просить внести зміни. У наказі зазначено, що на день звільнення вислуга років складає: календарна - 17 років 06 місяців 21 день, у пільговому обчисленні - 17 років 10 місяців 08 днів.

З матеріалів справи вбачається, що з даним наказом позивач був ознайомлений 02.08.2016.

Тобто, з огляду те, що позивач був обізнаний про наявність такого наказу, отже саме 02.08.2016 він дізнався про порушення його права.

Оскільки позивач дізнався про порушення свого права 02.08.2016, а звернувся з даним позовом лише 05.10.2016, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду з даним позовом.

Крім того, позивач зазначає, що він звертався до Головного управління Національної поліції України в Житомирській з проханням провести пільговий розрахунок вислуги років, однак отримав відмову листом №Л-94/12/012016. При цьому, даний лист датований "24.04.2016".

Згідно зі ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів).

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Додатково суд звертає увагу при вирішенні процесуального питання щодо дотримання строків звернення до суду і на практику Європейського суду з прав людини. У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії", суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Справі "Пономарьов проти України", Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа "Мельник проти України") погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також указав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Будь-яких обґрунтувань, пояснень щодо пропущеного строку звернення до суду у позовній заяві не міститься. Клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та їх документального підтвердження позивачем не подавалося. При цьому слід зазначити, що судом вживалися заходи по витребуванню таких доказів у позивача, що підтверджується листом №806/1955/16/15653/16 від 14.11.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідачем надано достатню кількість доказів на підтвердження факту пропуску звернення позивача з даним позовом до суду.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 подав позов з пропуском місячного строку звернення до адміністративного суду, і не встановлено причин поважності такого пропуску, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Керуючись ст. 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Клопотання представника Головного управління Національної поліції в Житомирській області задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя О.В. Капинос