Справа № 822/1870/16
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1870/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіБлонського В.К.
при секретаріВарченко В.В.
за участі: представника позивача представника відповідача - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_6 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича , Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів з врахуванням уточнення позовних вимог, в якому просить зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в порядку пункту 4 частини 1 статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» включити до четвертої черги акцептованих вимог кредиторів публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» вимоги ОСОБА_6 в сумі, яка перевищує встановлений законом граничний розмір відшкодування коштів за вкладами, виходячи з курсу Національного банку України, встановленого на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, тобто з дати запровадження у ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації-02.03.2015 року, за договорами банківського вкладу (депозиту) № 001-22500-230414 від 23.04.2014 року та № 4169 від 27.05.2014 року, які укладені між ОСОБА_6 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

Свій позов позивач мотивує тим, що 23 квітня 2014 року позивач уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір банківського вкладу (депозиту)-«Найкращий» у євро № 001-22500-230414. За умовами договору позивач надав банку кошти в сумі 100000 євро які розміщені на депозитному рахунку НОМЕР_1, строк дії договору до 28 квітня 2015 року.

Також позивач 27 травня 2014 року уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір банківського вкладу (депозиту)-«8 років разом on-line» № 9. За умовами договору позивач надав банку кошти в сумі 1165000 грн., які розміщені на депозитному рахунку НОМЕР_2, строк дії договору до 01 червня 2015 року.

Постановою правління Національного банку України № 150 від 02.03.2015 року ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 51 від 02.03.2015 року якою запровадила тимчасову адміністрацію та призначила уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 71 від 08.04.2015 року змінено строк тимчасової адміністрації з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 147 від 03.08.2015 року продовжено строк тимчасової адміністрації до 02.10.2015 року.

На підставі постанови правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 181 від 02 жовтня 2015 року «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» яким розпочато процедуру ліквідації банку, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк» на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року.

Позивач у встановленні частиною 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» строки звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та заявив свої кредиторські вимоги до банку.

Банк своїм листом від 11.02.2016 року вихідний номер 05-3237684 повідомив позивача про те, що його кредиторські вимоги в сумі 3613182,93 грн., за договорами банківського вкладу віднесено до сьомої черги погашення.

Дії відповідача стосовно віднесення кредиторських вимог позивача до сьомої черги погашення є протиправними з огляду на наступне.

Черговість задоволення вимог кредиторів до банку встановлена статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Позивач не є особою пов'язаною з банком тому його кредиторські вимоги, які перевищують граничний розмір відшкодування в розмірі 200000 грн., за рахунок коштів Фонду, підлягають задоволенню в четвертій черзі, а не в сьомій за рішенням відповідачів.

Таким чином дії відповідача щодо віднесення кредиторських вимог позивача до сьомої черги задоволення є протиправними.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Відповідач-уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не прибув повторно, хоча відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду.

Представник відповідача-уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила суду, що починаючи з 03.03.2015 року Банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до частини 4 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не відшкодовує кошти за вкладами в банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку.

Між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» 23 квітня 2014 року укладений договір банківського вкладу (депозиту)-«Найкращий» у євро № 001-22500-230414.

За умовами договору позивач надав банку кошти в сумі 100000 євро які розміщені на депозитному рахунку НОМЕР_1, строк дії договору до 28 квітня 2015 року під 7,5 %.

Також позивач 27 травня 2014 року уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір банківського вкладу (депозиту)-«8 років разом on-line» № 169. За умовами договору позивач надав банку кошти в сумі 1165000 грн., які розміщені на депозитному рахунку НОМЕР_2, строк дії договору до 01 червня 2015 року під 25,5 %.

23 квітня 2014 року до Депозиту № 1 та Депозиту № 2 сторонами були укладені додаткові угоди, а саме: до Депозиту № 1 додаткову угоду № 1 за умовами якої на індивідуальній основі було встановлено відсоткову ставку на привілейованих умовах на рівні 10,25 % річних, до Депозиту № 2 додаткову угоду № 2 за умовами якої на індивідуальній основі було встановлено відсоткову ставку на привілейованих умовах на рівні 25,5 % річних.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги позивача включені до сьомої черги.

За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Представник відповідача-Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не прибула, хоча відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, та подала в суд письмові заперечення на позов в яких позовні вимоги не визнала і просить відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача-уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, дослідивши матеріали справи вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 23 квітня 2014 року позивач уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір банківського вкладу (депозиту)-«Найкращий» у євро № 001-22500-230414. За умовами договору позивач надав банку кошти в сумі 100000 євро які розміщені на депозитному рахунку НОМЕР_1, строк дії договору до 28 квітня 2015 року під 7,5 %.

Також позивач 27 травня 2014 року уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір банківського вкладу (депозиту)-«8 років разом on-line» № 169. За умовами договору позивач надав банку кошти в сумі 1165000 грн., які розміщені на депозитному рахунку НОМЕР_2, строк дії договору до 01 червня 2015 року під 24,5 %.

23 квітня 2014 року до Депозиту № 1 та Депозиту № 2 сторонами укладені додаткові угоди, а саме: до Депозиту № 1 додаткова угода № 1 за умовами якої на індивідуальній основі було встановлено відсоткову ставку на привілейованих умовах на рівні 10,25 % річних, до Депозиту № 2 додаткову угоду № 2 за умовами якої на індивідуальній основі було встановлено відсоткову ставку на привілейованих умовах на рівні 25,5 % річних.

На підставі постанови правління НБУ № 107 від 02 березня 2015 року «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 51 від 02 березня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк».

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 71 від 08.04.2015 року яким тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 147 від 03.08.2015 року здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» продовжено по 02 жовтня 2015 року.

На підставі постанови правління НБУ № 664 від 02.10.2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 181 від 02.10.2015 року про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року.

Таким чином, починаючи з 03.03.2015 року ПАТ «Дельта Банк» здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» який є спеціальним Законом в умовах роботи неплатоспроможних банків.

У зв'язку з тим, що позивач за результатами висновків Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб та Комісії з перевірки відповідності інформації, внесеної до бази даних про вкладників включений до Переліку осіб, які на індивідуальній основі отримують від ПАТ «Дельта Банк» проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, операції щодо виплат за договорами банківських вкладів було обмежено відповідно до наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» № 15 від 05 жовтня 2015 року, а кредиторські вимоги позивача до ПАТ «Дельта Банк» за банківськими договорами вкладів (депозитів), якими встановлено індивідуальні умови включено до сьомої черги на їх задоволення.

Рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк», Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про включення кредиторських вимог позивача за » договорами банківських вкладів (депозитів) до сьомої черги на їх задоволення не відповідає вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зважаючи на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулювання відносин між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI від 23.02.2012 року (стаття 1 Закону України № 4452-VI від 23.02.2012 року).

Відповідно до частини 1 статті 3 цього Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно частини 8 статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» керівними органами Фонду є адміністративна рада та виконавча дирекція.

Згідно частини 1, пунктів 4, 8 частини 2 статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції, а саме: здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом та здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Пунктом 17 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що уповноважена особа Фонду це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини 3 статті 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами:

-визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду;

-приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами відповідно до цього Закону та затверджує реєстри відшкодувань вкладникам у порядку та у черговості, що встановлені нормативно-правовими актами Фонду.

Відповідно до пункту 12 частини 5 статті 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду має такі повноваження, а саме: у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку визначає порядок складання та затверджує реєстр акцептованих вимог кредиторів.

Згідно частини 8 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Досліджуючи зміст наведених норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд приходить до висновку, що у спорах щодо виконання банком в якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації своїх зобов'язань перед його вкладниками/кредиторами, норми цього Закону є спеціальними і пріоритетними відносно правових норм інших Законів України які регулюють подібні правовідносини.

Відповідно до частин 1, 6 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

У разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Згідно частин 1, 2 статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

-перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

-перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

-переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане.

-перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

-перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Відповідно до пункту 1 частини 1, пункту 1 частини 2 статті 29 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд набуває прав кредитора банку на загальну суму, що підлягає відшкодуванню вкладникам такого банку (включаючи пункти 3-5 частини другої статті 27 цього Закону) на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, у тому числі на суму цільової позики, наданої банку протягом дії тимчасової адміністрації, та на суму наданої Фондом приймаючому або перехідному банку фінансової підтримки.

У разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", Фонд набуває прав кредитора на загальну суму, що підлягає відшкодуванню вкладникам такого банку на день початку процедури його ліквідації.

Згідно частин 1, 4 статті 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Частиною 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження, а саме: складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Згідно частин 2, 3 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи:

-визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

-відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

-складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Аналіз змісту наведених статтей Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» дає суду підстави зробити висновок про те, що суми коштів за банківськими вкладами (депозитами) вкладників які перевищують суму коштів, яка гарантовано підлягає відшкодуванню таким вкладникам за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з дня початку процедури ліквідації банку можуть бути внесені уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в реєстр акцептованих вимог кредиторів у разі заявлення відповідних вимог кредиторами банку.

Такий реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач є кредитором ПАТ «Дельта Банк», оскільки кошти за договором банківського вкладу (депозиту)-«Найкращий» у євро № 001-22500-230414 від 23 квітня 2014 року позивач надав банку в сумі 100000 євро, та за договором банківського вкладу (депозиту)-«8 років разом on-line» № 169 від 27 травня 2014 року позивач надав банку кошти в сумі 1165000 грн., і їх розмір перевищує розмір суми коштів яка може бути відшкодована за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як встановлено в судовому засіданні та зазначено вище у мотивувальній частині позову, на підставі постанови правління НБУ № 664 від 02.10.2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 181 від 02.10.2015 року про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року.

Інформація щодо початку процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк розміщена в газеті «голос України» № 187 (6191) від 08.10.2015 року.

Позивач у визначені частиною 5 статті 45 цього Закону звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та заявив кредиторські вимоги до ПАТ «Дельта Банк» із сумою коштів які перевищують розмір коштів, що повинні відшкодовуватися за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

ПАТ «Дельта Банк» своїм листом від 11.02.2016 року за вихідним номером 05-3237684 повідомив позивача про те, що його кредиторські вимоги до банку в сумі 3613182,92 грн., включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» і будуть задовольнятися в 7 чергу.

За яких обставин кредиторські вимоги позивача віднесені до 7 черги їх задоволення, ПАТ «Дельта Банк» у своєму листі його не повідомив.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості:

-у четверту чергу вимоги вкладників-фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб-підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом;

-у сьому чергу вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку.

Із пояснень сторін та матеріалів справи судом встановлено, що рішення про віднесення кредиторських вимог позивача у вказаній сумі до сьомої черги їх задоволення було прийнято в зв'язку із тим, що договори банківських вкладів (депозитів) були укладені позивачем із ПАТ «Дельта Банк» на індивідуальних умовах, тобто позивач на більш сприятливих умовах отримує проценти за вкладом.

Так як позивач за результатами висновків Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб та Комісії з перевірки відповідності інформації, внесеної до бази даних про вкладників, включений до Переліку осіб, які на індивідуальній основі отримують від ПАТ «Дельта Банк» проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, операції щодо виплат за договорами банківських вкладів було обмежено відповідно до наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» № 15 від 05 жовтня 2015 року, а кредиторські вимоги позивача до ПАТ «Дельта Банк» за банківськими договорами вкладів (депозитів), якими встановлено індивідуальні умови, включено до сьомої черги на їх задоволення.

Такі дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є протиправними, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 7 частини 4 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не відшкодовує кошти за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку.

Згідно статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» № 2121-III від 7.12.2000 року для цілей цього Закону пов'язаними з банком особами є:

1) контролери банку;

2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку;

3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку;

4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи;

5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку;

6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб;

7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1 - 6 цієї частини;

8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі;

9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.

Банк зобов'язаний подавати Національному банку України інформацію про пов'язаних із банком осіб у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України.

Національний банк України при здійсненні банківського нагляду має право визначати пов'язаними з банком особами фізичних та юридичних осіб, зазначених у пунктах 1 - 9 частини першої цієї статті, за наявності ознак, визначених у нормативно-правових актах Національного банку України, з урахуванням характеру взаємовідносин, операцій та наявності інших зв'язків із банком. Про таке рішення Національний банк України не пізніше наступного робочого дня повідомляє відповідний банк. У такому разі особа вважається пов'язаною з банком, якщо банк протягом 15 робочих днів із дня отримання повідомлення Національного банку України про визначення особи пов'язаною з банком не доведе протилежного.

Особа, визначена рішенням Національного банку України пов'язаною з банком особою, чи такий банк можуть оскаржити в установленому законом порядку рішення Національного банку України про визначення особи пов'язаною з банком особою, а в разі притягнення такої особи до передбаченої законом відповідальності - оспорити підстави рішення Національного банку України про її визначення пов'язаною з банком особою.

Угоди, що здійснюються з пов'язаними з банком особами, не можуть передбачати умови, що не є поточними ринковими умовами.

Угоди, укладені банком із пов'язаними з банком особами на умовах, що не є поточними ринковими умовами, визнаються недійсними з моменту їх укладення.

Поточними ринковими умовами не вважаються, зокрема:

1) прийняття меншого забезпечення виконання зобов'язань, ніж вимагається від інших клієнтів;

2) придбання у пов'язаної з банком особи майна низької якості чи за завищеною ціною;

3) здійснення інвестиції в цінні папери пов'язаної з банком особи, яку банк не здійснив би в інше підприємство;

4) оплата товарів і послуг пов'язаної з банком особи за цінами вищими, ніж звичайні, або за таких обставин, коли такі самі товари і послуги іншої особи взагалі не були б придбані;

5) продаж пов'язаній з банком особі майна за вартістю, що є нижчою, ніж та, яку банк отримав би від продажу такого майна іншій особі;

6) нарахування відсотків та комісійних за послугами, наданими банком пов'язаним із банком особам, які є меншими, ніж звичайні;

7) нарахування відсотків за вкладами (депозитами), залученими банком від пов'язаних із банком осіб, які є більшими, ніж звичайні.

Банку забороняється надавати кредити будь-якій особі для погашення цією особою будь-яких зобов'язань перед пов'язаною з банком особою; придбання активів пов'язаної з банком особи, за винятком продукції, що виробляється цією особою; придбання цінних паперів, розміщених чи підписаних пов'язаною з банком особою.

Національний банк України здійснює контроль за операціями банків із пов'язаними з банком особами.

Національний банк України має право встановлювати обмеження на операції банків із пов'язаними з банком особами.

Таким чином, аналіз змісту пункту 7 частини 4 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» дає суду підстави зробити висновок про те, що застосування пункту 7 частини 4 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» можливе тільки у тому випадку коли виконані вимоги статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а саме: особа відносно якої приймається рішення про відмову у відшкодуванні виплат за банківськими договорами (депозитами) повинна бути визнана пов'язаною особою з банком. У разі якщо такого рішення немає, відповідно не має правових підстав і для відмови у відшкодуванні коштів за вкладами у банку.

Крім того суд звертає увагу відносно того, що пункт 7 частини 4 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» застосовується тільки у випадках вирішення питання про відшкодування чи відмову у відшкодуванні гарантованої суми коштів за банківськими вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Жодного відношення до вирішення питання про акцептування кредиторських вимог позивача до банку та вирішення питання про черговість їх відшкодування у випадку ліквідації банку, норми статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не мають і застосування їх в такому випадку суд розцінює як протиправні дії відповідачів по відношенню до позивача.

Відповідно до частини 2 статті 1058 ЦК України встановлено, що договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором.

Частинами 1, 2 статті 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Разом з тим умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов'язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними (частина 6 статті 633 ЦК).

Пропозиція банку укласти договір на однакових для всіх умовах є публічною офертою, а сам договір є договором приєднання. Публічна оферта-це адресована невизначеному колу осіб пропозиція, яка містить усі істотні умови договору, з якого вбачається воля оферента укласти договір на зазначених у пропозиції умовах з кожним, хто відгукнеться.

Якщо особа може скористатися спеціальною, публічною, розрахованою на необмежене коло осіб пропозицією банку, яка не змінюється під цю особу, то депозитний договір є таким, що укладений на звичайних умовах. Тому вклади, розміщені в рамках проведення банком спеціальних пропозицій (акції, бонуси), не можна віднести до таких, які розміщені на індивідуальних, більш вигідних умовах, якщо такі пропозиції були розраховані на широке необмежене коло осіб і будь-хто міг скористатися ними.

З наведених норм ЦК України слідує, що умови договору банківського вкладу повинні бути однаковими для всіх вкладників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно, до осіб, які мають надані законом пільги, банк може застосувати більш сприятливі договірні умови, аніж до інших вкладників, і особа має усвідомлювати, що при наявності таких пільг, банком до неї застосовані саме такі (більш сприятливі) умови.

Вкладом, розміщеним на індивідуальній основі, або на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, може вважатися тільки той вклад, який запропонований особі на підставі, зокрема, окремих документальних рішень уповноважених осіб банку, що, як правило, відображається в тексті договору.

Як вбачається зі змісту додаткової угоди № 1 до Договору № 001-22500-230414 від 23 квітня 2014 року банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" у євро та додаткової угоди № 1 до Договору № 4169 від 27 травня 2014 року банківського вкладу (депозиту) "8 років разом on-line" у гривнях, сторони домовились доповнити статтю 2 Договорів про банківські вклади (депозити) пунктом 2.10 та викласти його в наступній редакції: "Підписанням цього Договору вкладник підтверджує своє розуміння та ознайомлення з тим, що у випадку встановлення розміру процентної ставки за вкладом на індивідуальних умовах або отримання інших фінансових привілеїв від банку за цим Договором, передання банку в заставу майнових прав вимоги вкладу для забезпечення зобов'язань перед банком як вкладника, так і будь-яких інших третіх осіб, що виникають на підставі інших правочинів, укладених між банком та вкладником будь-якими іншими третіми особами, а також у випадку настання інших законодавчо передбачених обставин, за наявності яких Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не здійснюється відшкодування коштів за вкладом, гарантії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не поширюватимуться на відшкодування коштів за вкладом відповідно до цього Договору".

Проте у пункті 1.4 додаткової угоди № 1 від 23.04.2014 року та додаткової угоди № 1 від 27.05.2014 року, не зазначено, що саме процентна ставка на суму вкладу, що становить 10,25 процентів річних укладається на індивідуальних умовах, та в пункті 1.4 додаткової угоди № 1 від 27.05.2014 року також не зазначено, що саме процентна ставка на суму вкладу, що становить 25,5 процентів річних укладається на індивідуальних умовах.

Крім того, в текстах додаткових угод відсутні будь-які посилання на те, що вказані додаткові угоди укладені на підставі рішення уповноважених осіб банку щодо погодження індивідуальних умов для позивача.

Враховуючи викладені обставини суд вважає, що відповідачами не надано належних та допустимих доказів в підтвердження укладення позивачем додаткової угоди № 1 від 23.04.2014 року та додаткової угоди № 1 від 27.05.2014 року з ПАТ «Дельта Банк» саме на індивідуальних умовах, оскільки надані відповідачами докази не спростовують пояснення представника позивача і наведені ним докази в підтвердження позовних вимог.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 02 листопада 2016 року по справі К /800/5113/16.

Так як позов обґрунтований та доведений у судовому засіданні дослідженими доказами, тому його необхідно задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 633, 1058 ЦК України, ст. ст. 1, 2, 3, 4, 12, 26, 27, 29, 44, 45, 48, 49, 52, розділом X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 9, 11, 86, 157, 159 - 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб віднести в порядку пункту 4 частини 1 статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до четвертої черги акцептованих вимог кредиторів публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» вимоги ОСОБА_6 в сумі, яка перевищує встановлений законом граничний розмір відшкодування коштів за вкладами в розмірі 3860000 грн., (три мільйони вісімсот шістдесят тисяч гривень) за договорами банківського вкладу (депозиту) № 001-22500-230414 від 23.04.2014 року та № 4169 від 27.05.2014 року, які укладені між ОСОБА_6 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

В повному обсязі постанова суду буде виготовлена 25.11.2016 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 25 листопада 2016 року

Суддя/підпис/В.К. Блонський
"Згідно з оригіналом" Суддя В.К. Блонський