Справа № 296/5752/16-а
Суддя: Адамович О. Й.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/5752/16-а
ПОСТАНОВ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

судді - Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання - Світко, Т.І.,

представника відповідача - Чернюк А.В. та представника третьої особи - Щерби К.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Житомирської міської ради, третя особа КП «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» Житомирської міської ради про скасування рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 434 від 18.05.2016 року "Про встановлення вартості проїзду в міському електротранспорті в нічний час", -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до виконавчого комітету Житомирської міської ради про скасування рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №434 від 18.05.2016 року «Про встановлення вартості проїзду в міському електротранспорті в нічний час».

Заявою від 29.08.2016 року позивач уточнив позовні вимоги та просить скасувати пункт 2 рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №434 від 18.05.2016 року "Про встановлення вартості проїзду в міському електротранспорті в нічний час" (а.с. 21).

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 27 жовтня 2016 р. залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача КП «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» Житомирської міської ради.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.05.2016 року виконавчим комітетом Житомирської міської ради було прийнято рішення, яким встановлено вартість проїзду в міському електротранспорті в нічний час в розмірі 6,00 грн., а пунктом 2 вказаного рішення встановлено даний тариф у нічний час роботи для всіх категорій громадян. Тобто вказаним рішенням було скасовано законодавчо встановлене право пільгових категорій громадян на безкоштовний проїзд у міському електротранспорті. Встановлюючи нічний тариф для проїзду в міському електротранспорті і розповсюджуючи його на всіх громадян, виконавчим комітетом Житомирської міської ради було перевищено межі своїх повноважень і позбавлено права громадян на безплатний проїзд в міському електротранспорті, незважаючи на те, що право на безоплатний проїзд вказаним пільговим категоріям громадян гарантовано державою. Враховуючи викладене, позивач просить суд скасувати пункт 2 рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №434 від 18.05.2016 року «Про встановлення вартості проїзду в міському електротранспорті в нічний час».

Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В судовому засіданні 29.08.2016р. пояснив, що з позовом звернувся як фізична особа. Заявою від 27.10.2016 року просить розглядати справу відповідно до ч.4 ст. 122 КАС України (а.с.58).

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в позові відмовити. В своїх запереченнях від 15.09.2016 року посилалася на положення Закону України «Про міський електричний транспорт» та на Правила надання населенню послуг з перевезень міським електротранспортом, затвердженими постановою КМУ від 23.12.2004 року №1735. Також зазначила, що міський електротранспорт надає послуги у визначені графіки. Послуга з проїзду в міському електротранспорті у нічний час є додатковою послугою. Крім того, здійснення перевезень пасажирів міським електротранспортом у нічний час вимагає додаткових чималих затрат. Безкоштовне перевезення пасажирів міським електротранспортом у нічний час призведе до того, що таку послугу неможливо буде надавати.

Представник третьої особи в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Вказала на відсутність доказів порушення прав позивача оскаржуваним рішенням.

Згідно ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи, що позивач повторно не зявився в судове засідання та від нього надійшло клопотання про розгляд справи в порядку ч.4 ст. 122 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд при вирішенні адміністративного спору виходить з наступного.

Судом встановлено, що 18.05.2016 року виконавчий комітет Житомирської міської ради прийняв рішення №434 «Про встановлення вартості проїзду в міському електротранспорті у нічний час» (далі за текстом - рішення), яке було опубліковане в газеті "Місто" №21 (1000) за 27.05.2016р. (а.с. 3, 48).

Пунктом 1 вказаного рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради встановлено вартість проїзду в міському електротранспорті у нічний час в розмірі 6,00 грн., а пунктом 2 рішення встановлено даний тариф у нічний час роботи для всіх категорій громадян.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, розглядаючи справи щодо протиправності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб'єктів владних повноважень визначено ст. 171 КАС України.

Відповідно до підпункту 2 частини 1 статті 171 КАС України правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

У разі відкриття провадження в адміністративній справі щодо оскарження нормативно-правового акта суд зобов'язує відповідача опублікувати оголошення про це у виданні, в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений (ч. 3 ст. 171 КАС України).

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про відкриття судом провадження у даній справі та призначення справи до розгляду було опубліковано в газеті "Місто" №38 (1017) від 23.09.2016р. (а.с. 35).

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_3 вказав на незаконність рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 18.05.2016 року №434 "Про встановлення вартості проїзду в міському електротранспорті і нічний час" в частині встановлення вартості проїзду в міському електротранспорті у нічний час в розмірі 6,00 грн. для всіх категорій громадян, оскільки відповідач перевищив свої повноваження та фактично скасував право на пільговий проїзд, яке встановлене нормативними актами вищої юридичної сили для певної категорії громадян, зокрема інвалідів війни, реабілітованих осіб, ветеранам військової служби, пенсіонерам за віком та іншим громадянам, які мають право на таку пільгу.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено обсяг повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Так, до повноважень в галузі транспорту виконавчим органам міських рад належать власні повноваження з управління об'єктами транспорту, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню; затвердження маршрутів і графіків руху місцевого пасажирського транспорту незалежно від форм власності, узгодження цих питань стосовно транзитного пасажирського транспорту у випадках, передбачених законодавством; залучення на договірних засадах підприємств, установ та організацій, що не належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, до участі в обслуговуванні населення засобами транспорту і зв'язку.

Відповідно до підпункту 2 пункту "а" частини 1 статті 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Законами України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", від 26 квітня 2001 року №2402-III "Про охорону дитинства", від 16 грудня 1993 № 3721-XII "Про основи соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", від 28 лютого 1991 №796-XII "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", від 23 березня 2000 № 1584-III "Про жертви нацистських переслідувань", постановою Кабінету Міністрів України "Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування" від 17.05.1993 №354 та деякими іншими нормативними актами певним категоріям громадян надано право пільгового (безплатного) проїзду всіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також автобусами приміських і міжміських маршрутів.

Закон України "Про міський електричний транспорт" визначає правові, організаційні та соціально-економічні засади функціонування міського електричного транспорту загального користування на ринку транспортних послуг і спрямований на створення сприятливих умов для його розвитку, задоволення потреб громадян у доступних, якісних і безпечних перевезеннях.

Сфера дії Закону України "Про міський електричний транспорт" поширюється на регулювання відносин, які пов'язані з діяльністю у сфері міського електричного транспорту загального користування, в яких беруть участь замовники транспортних послуг, перевізники та пасажири (ст.2 Закону).

Згідно з частиною третьою статті 4 Закону України "Про міський електричний транспорт" оплата транспортних послуг проводиться безпосередньо пасажирами та замовником. Право на користування транспортними послугами надає придбаний разовий квиток, закомпостований абонементний талон, проїзний квиток тривалого користування, картка, посвідчення або довідка, що дає право на пільговий проїзд згідно із законодавством.

Відповідно до ч.4 ст. 4 Закону України «Про міський електричний транспорт» фінансування перевезення пільгової категорії громадян здійснюється згідно із законодавством.

Частина п'ята статті 4 Закону України «Про міський електричний транспорт» забороняє перевізнику відмовлятися від пільгових перевезень, крім випадків, передбачених законами.

На підставі ч. 3 ст.8 Закону України «Про міський електричний транспорт» місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування забезпечують реалізацію державної політики у сфері міського електричного транспорту, а також розробляють регіональні та місцеві програми його розвитку і забезпечують їх виконання, встановлюють тарифи на проїзд, організовують перевезення пасажирів та здійснюють контроль за ним, встановлюють порядок справляння плати за проїзд, інформують населення про зміни, що стосуються надання транспортних послуг, забезпечують координацію роботи, пов'язаної з функціонуванням міського електричного транспорту та інших видів міського транспорту, створюють належні дорожні умови для здійснення перевезень, реалізують заходи з розвитку, вдосконалення та облаштування маршрутної мережі, виконують інші функції щодо створення безпечних умов діяльності у сфері міського електричного транспорту згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про міський електричний транспорт» визначено, що тарифна політика у сфері міського електричного транспорту ґрунтується на принципах забезпечення доступності транспортних послуг та створення умов для здійснення сталих і безпечних пасажироперевезень.

Установлення тарифів на проїзд у транспорті здійснюється з урахуванням необхідності забезпечення беззбиткової роботи перевізників та забезпечення захисту малозабезпечених громадян. У разі встановлення рівня тарифу, який не покриває витрат, пов'язаних з перевезенням пасажирів, втрати перевізника компенсуються уповноваженим органом, яким затверджуються тарифи, за рахунок коштів відповідних бюджетів.

Оплата замовником обсягів надання транспортних послуг здійснюється відповідно до Правил надання послуг міським електричним транспортом.

Розрахунки тарифів на проїзд здійснюються відповідно до Порядку формування тарифів на послуги міського електричного транспорту, який затверджується центральним органом виконавчої влади в галузі транспорту.

Стаття 12 Закону України «Про транспорт» встановлює обов'язком саме підприємств транспорту забезпечувати, зокрема, права на пільги громадян щодо користування транспортом.

Відповідно до п. 26 Правил надання населенню послуг з перевезень міським електротранспортом (затвердженні Постановою КМУ від 23.12.2004р. №1735) документом на право одержання транспортних послуг є придбаний пасажиром разовий квиток (жетон), закомпостований абонементний талон, проїзний квиток (картка) тривалого користування, посвідчення, що дає право на пільговий проїзд відповідно до законодавства.

Таким чином, виходячи з системного аналізу наведених вище норм, слід дійти висновку, що повноваження щодо встановлення тарифів на транспортні послуги, порядок надання таких послуг відносяться до компетенції виконавчих органів місцевих рад, при цьому установлення тарифів на проїзд у транспорті здійснюється з урахуванням необхідності забезпечення беззбиткової роботи перевізників та забезпечення захисту малозабезпечених громадян та не має впливати на права громадян на одержання послуг з перевезення відповідно до посвідчення, яке підтверджує наявність в громадянина певного соціального статусу та можливість користування визначеним законодавством обсягом пільг, в т.ч. правом на безкоштовний проїзд в міському електротранспорті.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пленум Вищого адміністративного суду України у пункті 21 постанови "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 6 березня 2008 року N 2 (з подальшими змінами і доповненнями) вказав, що за правилами частини другої статті 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктами правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Тобто особа (позивач) повинна довести факт застосування до неї оскаржуваного нормативно-правового акта або те, що є суб'єктом відповідних відносин, на які поширюється дія цього акта. Приписи зазначеної частини можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, якщо суд встановить, що оскаржуваний акт до особи не застосовується і вона не перебуває у відносинах, до яких цей акт може бути застосовано. У такому разі суд не проводить перевірку нормативно правового акта на предмет його протиправності (законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили).

Таким чином, виходячи з наведеного вище, право оскаржити рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №434 від 18.05.2016 року «Про встановлення вартості проїзду в міському електротранспорті в нічний час» має особа, яка має право на пільговий проїзд згідно чинного законодавства. Як було встановлено, право на проїзд підтверджується документом, яким є зокрема відповідне посвідчення.

Однак, позивач при розгляді справи не надав документа (посвідчення), яке підтверджує його право на безкоштовний проїзд, не обґрунтував, що він є суб'єктом відповідних відносин, на які поширюється дія рішення про вартість проїзду в міському електротранспорті у нічний час в розмірі 6,00 грн. за наявності права на безкоштовний проїзд, не обґрунтував та не надав доказів можливості для звернення з таким позовом в інтересах інших осіб, суб'єктів відповідних відносин.

За таких підстав, суд не вбачає необхідності у проведенні перевірки оскаржуваного рішення відповідача на предмет законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили та обмежується лише встановленням обставин можливості звернення позивачем з таким позовом (наявністю порушеного права позивача).

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, не доведення позивачем факту застосування до нього оскаржуваного нормативно-правового акта або те, що він є суб'єктом відповідних відносин, на які поширюється дія цього акта, є підставою для відмови в позові.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94, 99, 105, 158-163, 167, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до виконавчого комітету Житомирської міської ради - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О. Й. Адамович