Справа № 441/1287/15-а
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Справа № 876/8322/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря Волошин М.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Городоцького районного суду Львівської області від 15 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Родатицької сільської ради Городоцького району Львівської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Родатицької сільської ради Городоцького району Львівської області (далі - відповідач), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 (далі - третя особа) про визнання протиправним та скасування рішень XXX сесії VI скликання Родатицької сільської ради № 846 від 14.05.2015 року про відмову в задоволенні заяви щодо надання дозволу на заїзд до земельної ділянки та № 830 від 14.05.2015 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3.»; зобов'язання відповідача повторно розглянути на сесії заяву про облаштування заїзду до земельної ділянки та прийняти рішення про влаштування заїзду.

Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 15 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні позову в повному обсязі.

Не погоджуючись з таким рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову про задоволення позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що третій особі надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка водночас є єдиним заїздом до земельної ділянки позивача. Таким рішенням порушуються земельні права позивача, а тому останні підлягають скасуванню.

Позивач та його представник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, просять постанову Городоцького районного суду Львівської області від 15 лютого 2016 року скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, і оскільки їхня явка в суді апеляційної інстанції не є обов'язковою, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу на підставі рішення відповідача від 03.03.2012 року № 262 надано у власність земельну ділянку в с. Родатичі Городоцького району Львівської області площею 0,1500 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 9).

Батьку позивача, ОСОБА_4, на підставі рішення відповідача від 16.01.2011 року № 71 належить на праві власності земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 0,1512 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 10).

Позивач успадкував майно свого батька, який помер 07.10.2013 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 16-18).

Третій особі рішенням відповідача № 830 від 14.05.2015 року надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,035 га за рахунок земель запасу для ведення особистого селянського господарства (а.с. 11).

Рішенням відповідача № 846 від 14.05.2015 року позивачу відмовлено у задоволенні зави щодо надання дозволу на заїзд на його земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться біля господарства третьої особи, та рекомендувала зробити окремий заїзд у будь якому іншому місці до своєї земельної ділянки з боку дороги, що виходить на трасу Львів-Шегині (а.с. 12).

Рішенням відповідача № 895 від 10.08.2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,0288 га, урочище «Біля присадибної ділянки» у власність третій особі для ведення особистого селянського господарства в с. Родатичі Городоцького району Львівської області; затверджено висновок комісії з земельних питань від 12.06.2015 року щодо встановлення та узгодження меж землекористування; передано третій особі безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,0288 га для ведення особистого селянського господарства в с. Родатичі Городоцького району Львівської області; третій особі забезпечити державну реєстрацію прав на земельну ділянку у встановленому порядку (а.с. 93).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 цього Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами КАС.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Таким чином, у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 09.02.2016 року у справі № 816/3735/14 та від 01.10.2013 року у справі № 21-228а13.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що, оскільки рішенням відповідача спірна земельна ділянка передана у власність третій особі, в даному випадку виник спір про право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, визначені у статтях 152 ЗК та 16 Цивільного кодексу України.

Згідно п.4 ч.1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ч.1 ст. 203 КАС України постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 157,160,195,196,198,203,205,306,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Городоцького районного суду Львівської області від 15 лютого 2016 року у справі № 441/1287/15-а - скасувати, а провадження в справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

О.І.Мікула

Повний текст ухвали виготовлений 24 листопада 2016 року.