Справа № 823/1406/16
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року справа № 823/1406/16

16 год. 00 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Мельниковій О.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - за довіреністю, представника відповідача ОСОБА_2 - за довіреністю, представника третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5та ОСОБА_6 - ОСОБА_7 за договорами про надання правової допомоги, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом заступника прокурора Черкаської області до Черкаської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Черкаська державна житлово-побутова фірма «Обрій-1», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся заступник прокурора Черкаської області (далі-позивач) до Черкаської міської ради (далі-відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Черкаська державна житлово-побутова фірма «Обрій-1», в якій з урахуванням уточнених позовних вимог просить:

- визнати протиправною бездіяльність Черкаської міської ради щодо неприйняття до комунальної власності територіальної громади міста Черкаси з державної власності об'єктів житлового фонду, які перебувають на балансі Черкаської державної житлово-побутової фірми «Обрій-1» - гуртожитків у АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3.

- зобов'язати Черкаську міську раду забезпечити прийняття з державної власності у комунальну власність територіальної громади міста Черкаси об'єктів житлового фонду - гуртожитків у АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3, які перебувають на балансі Черкаської державної житлово-побутової фірми «Обрій-1».

Ухвалою суду від 09.11.2016 до участі у справі, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що всупереч вимогам пункту 1 статті 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статті 8 Закону України «Про приватизацію житлового фонду», приписів Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» відповідачем не прийнято до комунальної власності із державної власності гуртожитки у АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3, які перебувають на балансі Черкаської державної житлово-побутової фірми «Обрій-1» визнаної банкрутом згідно із постановою господарського суду Черкаської області від 29.09.2009 у справі № 18/724. Крім того, ухвалою господарського суду Черкаської області від 25.11.2010 у справі № 18/724 задоволено заяву ліквідатора Черкаської державної житлово-побутової фірми «Обрій-1» - Коваля Сергія Андрійовича про зобов'язання Черкаської міської ради прийняти від Черкаської державної житлово-побутової фірми «Обрій-1» у комунальну власність житлового фонду гуртожитків у АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3.

Проте, станом на час звернення до суду із відповідним позовом вказані гуртожитки залишаються не переданими до комунальної власності м. Черкаси, що стало причиною звернення до суду із відповідним позовом.

Представник прокуратури Черкаської області в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, мотивуючи свою позицію тим, що Черкаською міською радою вчинено усі необхідні дії, спрямовані на прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Черкаси гуртожитків у АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3, а саме: рішенням від 26.12.2013 № 4-427 «Про згоду щодо безоплатної передачі у власність територіальної громади міста гуртожитків та зовнішніх інженерних мереж Черкаської державної житлово-побутової фірми «Обрій-1», вирішено дати згоду на безоплатну передачу у власності територіальної громади міста Черкаси гуртожитків по АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 та зовнішніх інженерних мереж, газо-, тепло-, водопостачання і водовідведення, які належать Черкаській державній житлово-побутовій фірмі «Обрій-1». Окрім того, 26.08.2016 арбітражний керуючий Черкаської державної житлово-побутової фірми «Обрій-1» звернувся до Черкаської міської ради з листом щодо передачі до територіальної громади міста вищевказаних гуртожитків, та за твердженням представника відповідача листом Черкаської міської ради від 21.10.2016 № 4110-01-21 його було запрошено до Черкаської міської ради для підписання відповідних актів прийому-передачі вказаних гуртожитків.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Черкаської державної житлово-побутової фірми «Обрій-1» у судове засідання не прибув, надав суду клопотання, яким зазначив що підтримує позовні вимоги позивача та просив здійснювати розгляд справи без його участі.

Представник третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5та ОСОБА_6, у судовому засіданні просив задовольнити позов. Крім того, представником вказаних осіб до суду подано клопотання, яким останній просив суд вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Черкаську міську раду ухвалити рішення щодо прийняття у комунальну власність міста Черкаси гуртожитків по АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 без застережень чи виключення з них окремих допоміжних приміщень.

Заслухавши пояснення та доводи представника позивача, представника відповідача та представника третіх осіб, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Постановою господарського суду Черкаської області від 29.09.2009 у справі № 18/724 Черкаську державну житлово-побутову фірму «Обрій-1» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців.

Крім того, ухвалою господарського суду Черкаської області від 25.11.2010 у справі № 18/724 задоволено заяву ліквідатора Черкаської державної житлово-побутової фірми «Обрій-1» - Коваля Сергія Андрійовича про зобов'язання Черкаської міської ради прийняти від Черкаської державної житлово-побутової фірми «Обрій-1» у комунальну власність житлового фонду міста Черкаси, гуртожитків у АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3.

Рішенням Черкаської міської ради від 26.12.2013 № 4-427 «Про згоду щодо безоплатної передачі у власність територіальної громади міста гуртожитків та зовнішніх інженерних мереж Черкаської державної житлово-побутової фірми «Обрій-1», вирішено дати згоду на безоплатну передачу у власності територіальної громади міста Черкаси гуртожитків по АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 та зовнішніх інженерних мереж, газо-, тепло-, водопостачання і водовідведення, які належать Черкаській державній житлово-побутовій фірмі «Обрій-1».

26.08.2016 арбітражний керуючий Черкаської державної житлово-побутової фірми «Обрій-1» звернувся до Черкаської міської ради з листом щодо передачі до територіальної громади міста вищевказаних гуртожитків.

Проте, як встановлено судом під час розгляду справи гуртожитки у АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 не передані до комунальної власності міста Черкаси.

Таким чином, оскільки гуртожитки у АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 до комунальної власності міста не прийняті, заступник прокурора Черкаської області звернувся до суду із відповідним позовом до Черкаської міської ради.

Суд бере до уваги, що в силу положень статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може звернутися до суду щодо визнання протиправними дій чи бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії або утриматися від вчинення певних дій.

Відповідно до частини 3 статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються нормами Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992, Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» від 03.03.1998, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та інших законодавчих та підзаконних нормативних актів.

Згідно із частиною 9 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2482-ХІІ від 19.06.1992 в разі банкрутства підприємств, зміни форми власності або ліквідації підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній (у тому числі гуртожитки) одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських Рад народних депутатів.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 № 2343-ХІІ усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів державного житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Частиною 13 статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в чинній редакції також передбачено, що у разі ліквідації підприємства - банкрута, зобов'язаного згідно із законодавством передати територіальній громаді об'єкти житлового фонду, в тому числі гуртожитки, дитячі дошкільні заклади та об'єкти комунальної інфраструктури, арбітражний керуючий (ліквідатор) передає, а орган місцевого самоврядування приймає такі об'єкти без додаткових умов у порядку, встановленому законодавством.

Частиною 3 статті 4-1 Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» від 03.03.1998 № 147/98-ВР визначено, що рішення щодо передачі об'єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об'єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність приймаються органами, уповноваженими управляти державним майном, самоврядними організаціями за згодою відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, а у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст - за згодою районних або обласних рад.

Згідно із частиною 1 статті 6 Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» передача об'єктів здійснюється комісією з питань передачі об'єктів, до складу якої входять представники виконавчих органів відповідних рад, місцевих органів виконавчої влади, органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядних організацій, фінансових органів, підприємств, трудових колективів підприємств, майно яких підлягає передачі.

Відповідно до частини 5 статті 7 Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» передача оформляється актом приймання-передачі, який підписується головою і членами комісії. Форма акта приймання-передачі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Частиною 6 статті 7 зазначеного Закону встановлено, що право власності на об'єкт передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі, а у випадках, передбачених законом, - з дня державної реєстрації такого права.

В силу положень частини 4 статті 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. З огляду на викладене, право комунальної власності на гуртожитки виникає з дня його державної реєстрації.

Порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій (далі - відомчий житловий фонд), у разі банкрутства, зміни форми власності або ліквідації цих підприємств, установ та організацій визначено Положенням про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.11.1995 № 891 (надалі - Положення № 891).

Відповідно до пунктів 2, 3 Положення № 891 передачі в комунальну власність підлягають житлові будинки відомчого житлового фонду, у тому числі гуртожитки.

Відомчий житловий фонд передається у комунальну власність безоплатно.

Разом з відомчим житловим фондом передаються відповідним комунальним підприємствам зовнішні мережі електро-, тепло-, газо-, водопостачання і водовідведення, а також будівлі, призначені для обслуговування цього фонду (бойлерні, котельні, каналізаційні та водопровідні споруди, вбудовані і прибудовані приміщення, обладнання тощо).

Згідно із пунктом 8 Положення № 891 передача відомчого житлового фонду в комунальну власність провадиться разом з відповідною технічною документацією на будинок (інвентарна справа, акт прийняття в експлуатацію, плани зовнішніх мереж та інші), а також документами, що встановлюють право на нього.

У разі відсутності необхідної технічної документації вона відновлюється за рахунок підприємства, установи чи організації, що передає відомчий житловий фонд у комунальну власність.

Крім того, норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнавання його банкрутом» передбачають обов'язкове передання об'єктів житлового фонду, виявлених під час ліквідаційної процедури, до комунальної власності територіальних громад міста. При цьому, таке передання є безумовним, тобто відбувається без жодних додаткових умов.

Таким чином, закон визначив обов'язок ліквідатора передати, а орган місцевого самоврядування прийняти у комунальну власність об'єкти житлового фонду.

Оскільки гуртожитки у АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 відносяться до об'єктів житлового фонду, ліквідатор Черкаської державної житлово-побутової фірми «Обрій-1» зобов'язаний передати, а Черкаська міська рада прийняти у власність територіальної громади міста Черкаси вказані гуртожитки.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-р сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

В силу положень частин 1, 2 статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Згідно із статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 51 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено надання згоди на передачу об'єктів з державної у комунальну власність та прийняття рішень про передачу об'єктів з комунальної у державну власність.

В ході розгляду справи підтверджено, що всупереч вимогам частини 5 статті 7 Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності», пункту 9 Положення № 891 у строк, визначений відповідною Програмою, акти приймання-передачі в комунальну власність не складено, право комунальної власності на гуртожитки не зареєстровано, а відтак вони не прийняті до комунальної власності.

В силу вимог частини 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» права суб'єкта комунальної власності від імені та в інтересах територіальних громад здійснюють відповідні ради.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що Черкаська міська рада є саме тим суб'єктом, який повинен прийняти до комунальної власності спірні гуртожитки.

Водночас суд бере до уваги обов'язковість здійснення процедури підписання акту приймання - передачі гуртожитків, передбаченої статтею 7 Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності», пунктом 9 Положення № 891, без дотримання якої відповідач не має можливості прийняти у комунальну власність спірні гуртожитки. При цьому підписання такого акту здійснює окремо створена комісія з питань передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність.

Прийняття у комунальну власність спірних гуртожитків передбачає у даному випадку підписання актів приймання-передачі гуртожитків без додаткових умов, в тому числі.

Отже, судом встановлено, що Черкаською міською радою не виконано рішення господарського суду Черкаської області від 25.11.2010 у справі № 18/724 щодо прийняття до комунальної власності об'єктів житлового фонду, які перебувають на балансі Черкаської державної житлово-побутової фірми «Обрій-1» - гуртожитків у АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3, як і не вжито Черкаською міською радою всіх належних заходів для прийняття у комунальну власність вказаних гуртожитків.

Щодо клопотання представника третіх осіб, яким останній просив суд вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Черкаську міську раду ухвалити рішення щодо прийняття у комунальну власність міста Черкаси гуртожитків по АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 без застережень чи виключення з них окремих допоміжних приміщень, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.

Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права (постанова Верховного Суду України від 01.06.2010 р.).

За загальним правилом суд не може виходити за межі позовних вимог, тобто не може застосовувати інший спосіб захисту, ніж зазначив позивач у позовній заяві. Водночас Суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших законодавчих приписів, ніж ті, про які зазначає позивач.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 3 постанови Пленуму № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення», вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб'єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивача неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов'язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Разом з тим, суду зазначає що положеннями Постанови Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 №П-278/10, встановлено, що з огляду на вимоги КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства а не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначений законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

З системного аналізу норм чинного законодавства України, судом встановлено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено надання згоди на передачу об'єктів з державної у комунальну власність та прийняття рішень про передачу об'єктів з комунальної у державну власність.

Крім того, норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнавання його банкрутом» передбачають обов'язкове передання об'єктів житлового фонду, виявлених під час ліквідаційної процедури, до комунальної власності територіальних громад міста. При цьому, таке передання є безумовним, тобто відбувається без жодних додаткових умов.

Таким чином, закон визначив обов'язок ліквідатора передати, а орган місцевого самоврядування прийняти у комунальну власність об'єкти житлового фонду, а отже відсутні підстави для зобов'язання органу місцевого самоврядування ухвалення рішення щодо прийняття у власність міста Черкаси вказаних гуртожитків без застереження або будь-яких інших додаткових умов, оскілки такий обов'язок на Черкаську міську раду покладено вимогами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідачем не надано достатніх доказів на підтвердження правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено обґрунтованість своїх вимог та обставини, які стали підставою для звернення до суду.

Керуючись статтями 86, 94, 159-163, 167, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Черкаської міської ради щодо неприйняття до комунальної власності територіальної громади міста Черкаси з державної власності об'єктів житлового фонду, які перебувають на балансі Черкаської державної житлово-побутової фірми «Обрій-1» - гуртожитків у АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, та по АДРЕСА_3.

Зобов'язати Черкаську міську раду забезпечити прийняття з державної власності у комунальну власність територіальної громади міста Черкаси об'єктів житлового фонду - гуртожитків у АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, та по АДРЕСА_3, які перебувають на балансі Черкаської державної житлово-побутової фірми «Обрій-1».

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель

Постанова складена у повному обсязі 22.11.2016.