Справа № 265/5557/16-а
Суддя: Міхєєва І. М.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/5557/16-а
Провадження №2-а/265/204/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Міхєєвої І.М.,

за участю секретарів судового засідання: Розсоха І.О., Байрачної І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради, про визнання дій противоправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради (далі - відповідач), в якому просив визнати незаконним рішення відповідача щодо відмови, за його зверненням 24 травня 2016 року, в наданні йому щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 24 травня 2016 року по 12 липня 2016 року. В обґрунтування позову зазначав, що він перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Лівобережного району як внутрішньо переміщена особа та фактичне проживає за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відповідною довідкою від 05 травня 2016 року за № . 24 травня 2016 року він звернувся до відповідача із завою про призначення йому щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Однак йому було відмовлено. Згідно листа УТСЗН від 19 вересня 2016 року у призначенні адресної допомоги за зазначений період йому було відмовлено у зв'язку відсутністю на зворотному боці довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи відмітки територіального підрозділу ДМС про реєстрацію місця проживання переміщеної особи.

Позивач та його представник адвокат Башкірова Ю.Г. у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача за довіреністю Василів О.С. позовні вимоги не визнала та пояснила, що на час звернення позивача, а саме 24 травня 2016 року, відповідач визнавав недійсними довідки переміщених осіб, якщо на зворотному боці довідок не було відмітки територіального підрозділу ДМС про реєстрацію місця проживання переміщених осіб. Відсутність такою відмітки на довідки позивача й стало підставою для відмови йому в призначенні адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі. На теперішній час управлінням прийнято рішення про призначення допомоги позивачу з 12 липня 2016 року по 11 січня 2017 року. Такі підстави відмови та потім поновлення зазначених виплат особам, які є внутрішньо переміщеними, пов'язані зі змінами в законодавстві. Також зазначила, що позивач переїхав до міста Маріуполя 5 травня 2016р., а до цього часу соціальна допомога виплачувалась йому в місті Ізюм.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 є громадянином України та постійно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

У травні 2016 року, у зв'язку із проведенням антитерористичної операції, позивач перемістився у м. Маріуполь, де взятий на облік до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради, як особа, що перемістилася з тимчасово окупованої території та йому видано відповідну довідку від 05 травня 2016 року за № .

24 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення йому щомісячної адресної допомоги, як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Рішенням від 25 травня 2016 року позивачу відмовлено у наданні зазначеної допомоги з підстав відсутності на зворотному боці довідки від 05 травня 2016 року № відмітки територіального підрозділу ДМС про реєстрацію місця проживання.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII (далі-Закон № 1706-VII) встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Частиною другої статті 4 цього Закону встановлено, що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Згідно частини 1 статті 5 Закону № 1706-VII довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи затверджений Постановою Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 1 жовтня 2014 року № 509 (далі - Порядок № 509).

Абзацом першим пункту 9 Порядку № 509 встановлено, що у разі зміни місця проживання заявник звертається за виданням довідки до уповноваженого органу за місцем фактичного проживання, а раніше видана йому довідка вилучається, про що вносяться відповідні зміни до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до абзаців першого та четвертого пункту 71 Порядку № 509 (в редакції, чинній на час відмови позивачу у призначенні адресної допомоги), уповноважений орган щодня формує та направляє в електронній формі відповідному територіальному підрозділу ДМС перелік осіб, яким видана довідка. Довідка не є дійсною без проставлення на її зворотному боці зазначеної відмітки.

Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 (далі - Порядок № 505), визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Пунктом 1 статті 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 24.12.2015 року № 921-VIII (далі - Закон № 921- VIII) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи було вилучено з переліку документів, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, визначених Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-ІV.

Пунктом 4 частини 2 розділу І Закону № 921-VIII доповнена частина 1 статті 4 Закону № 1706-VII, яка наголошує, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Отже, з часу набрання чинності Законом № 921-VIII, а саме з 13 січня 2016 р., проставляння територіальними підрозділами Державної міграційної служби України відмітки про реєстрацію місця проживання осіб, зазначених у довідці, не передбачено Законом, оскільки саме Міністерство соціальної політики визначено відповідальним за забезпечення формування та надання адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, а на структурні підрозділи з питань соціального захисту населення покладено завдання щодо вирішення питання стосовно видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, реєстрації та постановки її на облік в Єдиній інформаційній базі.

Такий висновок обумовлений ще й тим, що вносячи зміни Законом № 921- VIII, законодавець виключив пункт 5 частини 2 статті 9 Закону № 1706-VII, норма якого передбачала обов'язок внутрішньо переміщеної особи один раз на шість місяців з'являтися до відповідного структурного підрозділу уповноваженого органу міграційної політики.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 10.12.2015 року № 888-VIII повноваження з реєстрації місця проживання та місця перебування віднесені до повноважень органів місцевого самоврядування, а не органів ДМС України (Закон набрав чинності 29.12.2015 року).

Пунктом 2 розділу ІІ Перехідних положень Закону № 921-VIII визначено необхідність Кабінету Міністрів України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

На час відмови відповідача в наданні позивачу адресної грошової допомоги Кабінетом Міністрів України його нормативно-правові акти ще не були приведені у відповідність із внесеними до Закону змінами.

Суд зазначає, що управління праці та соціального захисту населення України є структурним підрозділом виконавчого комітету міської ради, підзвітним та підконтрольним міському голові та головному управлінню праці та соціального захисту населення обласної державної адміністрації України, метою діяльності якого є провадження соціальної політики держави, яка полягає в наданні соціальних пільг та допомоги, компенсацій та інших видів соціальних виплат, встановлених законодавством.

З огляду на принцип законності, закріплений у частині 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, відсутність постанови Кабінету Міністрів України, яка б визначала спосіб реалізації Закону № 1706-VII зі змінами внесеними Законом № 921-VIII, унеможливлювало на час звернення ОСОБА_1 до відповідача вирішити питання про призначення адресної допомоги позитивно на його користь.

Беручі до уваги неможливість призначити допомогу позивачу на час його звернення, саме у травні 2016 року з підстав не приведення Постанов КМУ у відповідність із внесеними до Закону № 1706-VII змінами, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на час звернення позивача, на підставі, у межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на наведене, підстави для визнання незаконним рішення відповідача від 25 травня 2016 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні щомісячної адресної грошової допомоги відсутні.

Разом з тим, 11 червня 2016 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. N 352 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 509», відповідно до якої, довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону № 1706-VII. Таким чином, довідка позивача, яка видана 05 травня 2016 року є дійсною та діє безстроково.

Проте, відповідачем рішення про поновлення допомоги позивачу прийнято лише починаючи з 12 липня 2016 року, в той час, як відповідно до Порядку № 509, та Порядку за № 505, необхідно було б прийнято рішення щодо поновлення позивачу виплати адресної допомоги з моменту його звернення , тобто з 24 травня 2016 року.

Таким чином, вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача вчинити певні дії підлягають задоволенню.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. ст.ст.159, 160, 161,162 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про визнання дій противоправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Рішення Управління соціального захисту населення Орджонікідзевського району міста Маріуполя Донецької області від 25 травня 2016 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за зверненням від 24 травня 2016 року - скасувати.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну грошову допомогу як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 24 травня 2016 року по 12 липня 2016 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя І.М.Міхєєва