Справа № 505/3605/16-а
Суддя: Нікітішин В. П.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 505/3605/16-а
Провадження№2-а/505/77/2016 П О С Т А Н О В А
І М ЕНЕМ У К Р А Ї Н И
22.11.2016 року Котовський міськрайоний суд Одеської області в складі
головуючого - судді Нікітішина В.П.
при секретарі - Шевчук С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження,
Позивачка звернулась 07.10.2016 року в суд з цим позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення №661 від 22.09.2016 року, винесеної головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та проведення перевірок Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_2 про притягнення її, позивачки, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.188-42 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн., та закриття провадження по справі.
Підставою цьому зазначала те, що 22.09.2016 року головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_2 у відношенні неї була винесена постанова № 661 по справі про адміністративне правопорушення. Оскаржуваною постановою вона була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Проте вона не згодна із обставинами зазначеними в постанові, і вважає її такою, що винесена із порушенням норм матеріального і процесуального права.
Перевірка проводилась головним інспектором без прибуття на об'єкт перевірки за адресою, зазначеною в акті перевірки. Вона лише була запрошена до інспектора і надала документи, що стосувались об'єкту перевірки.
Матеріали по адміністративній справі, протокол про адміністративне правопорушення і, власне, визнання винною в скоєні адміністративного правопорушення здійснилось однією і тією ж особою - головним інспектором ОСОБА_2 - що може свідчити про упередженість.
У відповідності до п. 3 Загальних положень Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1995 р. № 244, штрафи накладаються на суб'єктів містобудування - юридичних осіб та Фізичних осіб - підприємців за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Оскаржуваною постановою на неї як на Фізичну особу, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. Зважаючи на зазначене, головний інспектор ОСОБА_2 не має права накладати штраф на фізичну особу не підприємця.
Ситуація, яка склалась змусила її звернутись до суду за захистом своїх законних інтересів.
Позивачка в ході судового розгляду на позові наполягала у повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Причин неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи у свою відсутність не надав. Заперечень до позову не представив. Тому за згоди сторони позивача справу розглянуто у відсутність представника відповідача.
Вислухавши пояснення сторони позивача та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.
Згідно положення статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про визнання протиправними рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Як свідчить з матеріалів справи, 15 червня 2016 року головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_2 проведено позапланову перевірку з питань дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил за адресою: АДРЕСА_1.
Приписом від 15.06.2016 року головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_1, без документів, що надають право на виконання будівельних робіт, та без документа який посвідчує право власності на земельну ділянку, на прибудинковій земельній ділянці загального користування виконала будівельні роботи з прибудови приміщення до житлового будинку, чим порушила ч.1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Приписом вимагалось від позивачки усунути порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності у термін до 15.07.2016 року.
В результаті контролю щодо виконання вимог, передбачених приписом від 15.06.2016 року перевіркою з виїздом за адресою: АДРЕСА_1, встановлено його невиконання, а саме: відсутні документи які посвідчують право власності на земельну ділянку, та документи які надають право на виконання ?будівельних робіт, земельна ділянка не приведена в попередній стан, чим порушено п. 3 ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
За результатами перевірки складено Акт перевірки від 31.08.2016 року та протокол про адміністративне правопорушення від 31.08.2016 року, яким ОСОБА_1 обвинувачувалась у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.
Постановою головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_2 від 22.09.2016 року ОСОБА_1 була визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КпАП України, а саме: порушення п. 3 ч.4 ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», та на неї накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 41 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності", державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.
Пунктом 3 ч.4 ст. 41 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності", передбачено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо, зокрема щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.
Згідно з ч. 1 ст. 188-42 КпАП України, невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суд вважає необґрунтованими посилання позивачки на те, що на неї неправомірно накладено стягнення у вигляду штрафу у розмірі 6800 грн., відповідно до Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» як на фізичну особу-підприємця, оскільки вона не має даного статусу.
Відповідно до ч.4 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.
Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що суб'єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.
Аналізуючи вищевикладені норми права суд зазначає, що не зважаючи на правовий статус особи, яка здійснює неправомірне будівництво, вона несе відповідальність за порушення вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та інших норм діючого законодавства.
Інші питання щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам чинного законодавства, на чому наголошує позивачка, на переконання суду, не можуть бути окремими самостійними підставами для скасування цієї постанови по суті.
Тому із заявлених у позові підстав суд не находить порушень з боку відповідача, що можуть слугувати для задоволення цього позову.
Проте, згідно ч.2 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Відповідно цьому праву, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав і свобод позивачки у цьому спорі, зважаючи на дослідженні у судовому засіданні письмові докази.
Так, згідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше ніж як через два місяці з дня вчинення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через два місяці з дня його виявлення.
З припису вбачається, що він винесений 15 червня 2016 року, а для усунення порушень позивачці надано строк до 15 липня 2016 року.
Вказане правопорушення не є триваючим, оскільки є чітко визначені межі виконання припису, з якого рахується строк на право притягнення винної особи до відповідальності.
Відповідно цьому двохмісячний строк на притягнення позивачки до відповідальності збіг 15.09.2016 року.
В той же час, постанову про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності було винесено лише 22.09.2015 року, тобто після спливу передбаченого КУпАП двомісячного строку.
Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, встановлених ст.38 цього кодексу.
З цих підстав, притягнення позивачки до адміністративної відповідальності 22.09.2016 р. є протиправним та вчиненим поза межами строку, визначеного процесуальним законодавством, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Що стосується вимоги позову стосовно закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то суд вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.
Системний аналіз норм КУпАП та КАС України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення приводить суд до висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст. 221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб'єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно цьому справа про адміністративне правопорушення у відношенні позивачки за ст. 188-42 ч. 1 КУпАП підлягає направленню на новий розгляд до ДАБІ у Одеській області для вирішення питання щодо закриття провадження у цій справі.
Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 99, 102, 162,163,171-2 КАС України, ст.ст.7, 8, 9, 38, 188-42 ч.1, 247 п. 7, 287, 288п.3, 289, 293 п.2 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
Позовну заяву задовольнити частково.
Скасувати Постанову №661 від 22.09.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.
Постанова суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанову суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд який її постановив протягом 10 днів з дня отримання її копії, складеної у повному обсязі.

С у д д я -