Справа № 379/914/16-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 379/914/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Потеряйко С.А.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області на постанову Таращанського районного суду Київської області від 18 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області про стягнення невиплаченої заробітної плати,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Таращанського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив зобов'язати відповідача сплатити на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12 січня 2016 року до дня фактичного розрахунку та провести нарахування, перерахунок та виплату заробітної плати відповідно до рішень сільської ради № 246-37-6 від 26.12.2012 року, № 316-50-6 від 24.01.2014 року, № 391-59-6 від 14.01.2015 року.

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 18 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Зобов'язано Великоберезянську сільську раду Таращанського району Київської області провести нарахування та виплату недоотриманої премії та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення ОСОБА_2, згідно рішень Великоберезянської сільської ради №246-37-УІ від 26.12.2012 року, № 316-50-УІ від 24.01.2014 року, № 391-59-УІ від 14.01.2015 року «Про оплату праці сільського голови».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно рішення № 1-I-VI Великоберезянської сільської ради від 16.11.2010 року ОСОБА_2 приступив до виконання обов'язків сільського голови с. Велика Березянка Таращанського району Київської області (а.с.10).

03.11.2015 року позивач був звільнений з посади голови Великоберезянської сільської ради у зв'язку з закінченням строку повноважень на підставі п. 1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що виплата голові сільської ради премії, матеріальної допомоги та допомоги на оздоровлення передбачена відповідним наказом про оплату праці голови сільської ради, а тому відповідач повинен провести виплату даних видів оплати праці у повному обсязі.

Колегія суддів не може погодитись з такими доводами суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішень Великоберезянської сільської ради «Про оплату праці сільського голови» від 26.12.2012 року № 246-37-VI, 24.01.2014 року № 316-50-VI та 14.01.2015 року № 391-59-VI, надано право сільському голові здійснювати преміювання на 2013, 2014, 2015 роки за рахунок коштів на оплату праці працівників сільської ради в розмірі 50 % посадового окладу на місяць за фактично відпрацьований час та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати. Зазначені виплати поводити в межах затвердженого фонду оплати праці працівників апарату сільської ради (а.с.11-13).

Перевіркою Головного управління держпраці у Київській області від 18.02.2016 року встановлено, що в кошторисах Великоберезянської сільської ради на 2013, 2014 та 2015 роки кошти на преміювання апарату сільської ради закладені не були. Головному бухгалтеру ОСОБА_3, при формуванні проектів річних бюджетів Великоберезянської сільської ради, рішеннями сільської ради не доручалося закладати кошти на виплату премій.

Крім того, розпоряджень щодо нарахування премій на підставі рішень Великоберезянської сільської ради ОСОБА_2, як посадова особа, протягом 2013-2015 років не видавав, хоча займав посаду протягом зазначеного періоду сільського голови.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування є місцевий бюджет сільських, селищних і міських голів, голів районних і районних у містах рад, їх заступників, встановлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірі, установлених цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці. Рішення про зазначені виплати приймається відповідною радою.

Згідно з п. 6 Постанови КМ України від 9 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (чинна на час звільнення у 2015 році позивача з роботи) преміювання сільських, селищних і міських голів, голів районних і районних у містах рад, їх заступників, встановлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірі, установлених цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці. Рішення про зазначені виплати приймається відповідною радою.

Пунктом 8 постанови визначено, що видатки, пов'язані з набранням чинності цією постановою, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання відповідних органів.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та дана обставина підтверджується відповідними бухгалтерськими документами Великоберезянської сільської ради на 2013,2014,2015 роки, в плані асигнувань загального фонду бюджету кошти на видатки в частині премій, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань не затверджувались.

Сам факт прийняття сільською радою рішень про здійснення преміювання за рахунок коштів на оплату праці, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення не може бути підставою для проведення таких виплат, оскільки асигнування на оплату даних видів оплати праці не затверджувались у відповідних кошторисах Великоберезянської сільської ради.

Постановою КМУ № 65 від 01.03.2014 року запроваджено заходи «Щодо економного та раціонального використання державних коштів, передбачених для утримання органів державної влади підприємств, установ та організацій, що використовують кошти державного бюджету» Пунктом 14 даних заходів зазначено, що установлення та здійснення нарахування підвищень до посадових окладів (ставок), надбавок, доплат, допомог, винагород, премій, інших заохочувальних виплат працівникам виключно в межах фонду оплати праці, затвердженого в загальному та спеціальному фондах бюджету, або власних доходів, отриманих від провадження господарської діяльності.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не вірно надано оцінку встановленим у справі обставинам і доказам та прийнято помилкове рішення про задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача провести нарахування та виплату неотриманих за 2013,2014,2015 роки премії, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань, оскільки правові підстави для виплати даних видів оплати праці не встановлено.

Крім того, колегія суддів зазначає, що матеріальна допомога на оздоровлення позивачу була виплачена, що останній в судовому засіданні не оспорював. Крім того, факт виплати допомоги підтверджується відомостями нарахування зарплати (а.с.78-81).

Під час апеляційного розгляду справи позивач пояснив, що він, як сільський голова, у 2013,2014,2015 роках пропозицій про внесення до кошторису коштів для виплати працівникам органу місцевого самоврядування щомісячних премій та допомоги для вирішення соціально-побутових питань не вносив і такі кошти в кошторис не закладались, оскільки були відсутні самі кошти.

Проте, у грудні 2015 року, тобто після його звільнення, сільська рада здійснила виплату премій працівникам, тоді як йому такої премії виплачено не було.

Заперечуючи доводи позивача в цій частині представник відповідача в ході апеляційного розгляду справи пояснила, що премія за грудень 2015 року була виплачена на підставі постанови КМ України від 09 грудня 2015 року №1013 за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією надбавок, доплат, окладів.

Відповідно до постанови КМ України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативних актів», установлено, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах установ, закладів, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищується з 1 грудня 2015 року на 10% посадові оклади працівників, розміри яких затверджено відповідними постанови КМ України; додатками 1-37,43-1,43-2, 48-55 до постанови КМ України від 09 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів». Керівникам установ, закладів, органів місцевого самоврядування та інших органів необхідно забезпечити внесення змін до штатного розпису установ, закладів з урахуванням нових розмірів посадових окладів. Дана постанова застосовується з 01 грудня 2015 року.

Таким чином, оскільки зазначена постанова застосовується лише з 1 грудня 2015 року, підстав для проведення нарахування та виплати позивачу премії з урахуванням його звільнення у листопаді 2015 року, не було.

Отже, оскільки колегією суддів Київського апеляційного адміністративного суду не було встановлено підстав для виплати премій та допомоги для вирішення соціально-побутових потреб за 2013,2014,2015 роки у зв'язку з відсутністю коштів в кошторисах сільської ради на даний вид видатків за вищезазначений період, підстав для нарахування та виплати позивачу даних видів оплати праці не має. Також колегія суддів звертає увагу, що матеріальна допомога на оздоровлення позивачу була виплачена за кожен із вказаних років.

Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості по зарплаті позивачу за час затримки розрахунку при звільненні з 12 січня 2016 року, то колегія суддів вважає, що доказів невиплати зарплати позивачу на момент звільнення встановлено не було, а тому в задоволенні даних позовних вимог слід відмовити.

Згідно зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Таращанського районного суду Київської області від 18 жовтня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 198, 202 КАС України, суд апеляційної інстанції має право за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду скасувати її та ухвалити нову постанову.

Керуючись ст. ст. 160,197,198,202,205,207,212,254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області задовольнити.

Постанову Таращанського районного суду Київської області від 18 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити у справі нову постанову наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Великоберезянської сільської ради про зобов'язання здійснити нарахування та виплату зарплати, зобов'язання сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України у порядку та в строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 23 листопада 2016 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.