Справа № 2а-1870/7692/11
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" листопада 2016 р. м. Київ К/9991/41984/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Стародуба О.П.,

Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Охтирці та Охтирському районі Сумської області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19 січня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2012 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в місті Охтирці та Охтирському районі Сумської області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2011 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Охтирці та Охтирському районі Сумської області про скасування рішення №317 від 30.09.2011р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, яким на нього накладено штраф у розмірі 680,36 грн. та нараховано пеню у розмірі 449,04 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 19.01.2012р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2012р., позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просив судові рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 04.06.2008р. позивач зареєстрований Тростянецькою районною державною адміністрацією як фізична особа-підприємець.

30.09.2011р. Управлінням Пенсійного фонду України в м.Охтирка Сумської області (правонаступником якого є Управління Пенсійного фонду України в місті Охтирці та Охтирському районі Сумської області) на підставі п.2 ч.9 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-IV прийнято рішення №317 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, яким на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 накладено штраф у розмірі 680,36 грн. та нараховано пеню у розмірі 449,04 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що на час прийняття органом Пенсійного фонду України рішення №317 від 30.09.2011р. норма закону, яка передбачала відповідальність за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхових внесків втратила чинність у зв'язку з набранням з 01.01.2011р. чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Колегія ж суддів Вищого адміністративного суду України вказує на наступне.

До 01.01.2011р. відносини, що виникали між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулювались Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким визначались платники страхових внесків, порядок їх нарахування, обчислення та сплати, стягнення заборгованості за цими внесками, накладення фінансових санкцій.

Статтею 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено порядок обчислення та сплати страхових внесків. Абзацом першим частини шостої цієї статті встановлено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. У даному випадку базовим звітним періодом є календарний місяць.

Відповідно до ч.1 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Згідно з ч.2 ст.106 вказаного Закону суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Пунктом 2 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Із набранням 01.01.2011р. чинності Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» наведена норма була скасована.

Водночас, відповідно до абзацу п'ятого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01.01.2011р., в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 01.01.2011р. не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Абзацом шостим цього ж пункту встановлено, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01.01.2011р., в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 01.01.2011р. не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за органами Пенсійного фонду збережено повноваження щодо застосування фінансових санкцій (пені) за несвоєчасну сплату, зокрема, нарахованих страхових внесків.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відсутність в Управління Пенсійного фонду України в м.Охтирка Сумської області як таких підстав для прийняття рішення №317 від 30.09.2011р. про нарахування позивачеві на підставі п.2 ч.9 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" фінансових санкцій (пені) в зв'язку з порушенням ним строку сплати страхових внесків за 2010 рік й, як наслідок, не досліджували доказів, що слугували підставою для звернення до суду з позовом за визначеним в ньому предметом.

За наведеного, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що суди попередніх інстанцій, не дослідивши всіх обставин даної справи, дійшли передчасного висновку по суті спору.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За правилами ч.2 ст.227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що допущені судами порушення норм процесуального права не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати обставини, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, якому слід дослідити усі обставини і прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст.210,220,222, 223, 227, 230, 231 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Охтирці та Охтирському районі Сумської області задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19 січня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2012 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Стародуб О.П.

Швець В.В.