Справа № 805/1421/16-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабаш Г.П.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року справа № 805/1421/16-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Челахової О.О., за участю позивача особисто, представника позивача ОСОБА_2, представника 1, 2 відповідачів Романенка Ю.В., представника 3 відповідача Токарева Д.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державної служби України з питань праці, Головного управління Держпраці у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2016 року у справі № 805/1421/16-а за позовом ОСОБА_5 до Державної служби України з питань праці, Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заборгованості по заробітній платі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 24.05.2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд: визнати протиправними та скасувати наказ Голови комісії з реорганізації Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України № 3 від 11 травня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_5» та наказ Голови комісії з реорганізації Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області № 8-к від 16 травня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_5»; поновити його на посаді начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 16 травня 2016 року; стягнути з Головного управління Держпраці у Донецькій області заборгованість по заробітній платі за період з січня 2016 року по квітень 2016 року у сумі 14199 грн. 01 коп. (чотирнадцять тисяч сто дев'яносто дев'ять гривень 01 коп.).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2016 року у справі № 805/1421/16-а адміністративний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано наказ Голови з реорганізації Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України № 3-к від 11 травня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_5» та наказ Голови комісії з реорганізації Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області № 8-к від 16 травня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_5».

Зобов'язано Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_5 заборгованість по заробітній платі за період з січня 2016 року по квітень 2016 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з даною постановою суду першої інстанції, Державною службою України з питань праці (відповідач № 1) та Головним управлінням Держпраці у Донецькій області (відповідач № 3) подано апеляційній скарги.

Відповідач № 1 в своїй апеляційній скарзі просив: постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Відповідач № 1 зазначає, що твердження суду про порушення приписів ст. 49-2 Кодексу законів про працю України в частині спливу встановленого двомісячного строку для попередження про таке вивільнення є хибним з огляду на наступне.

Голова комісії з проведення реорганізації Держгірпромнагляду України відповідно до чинного законодавства України попередив позивача 20.03.2015 року про наступне звільнення у зв'язку з реорганізацією, про що свідчить підпис позивача на попередженні. Пропозицією від 13.10.2015 року позивачу було запропоновано посаду головного державного інспектора відділу гірничого нагляду у Красноармійському регіоні управління гірничого нагляду Головного управління Держпраці у Донецькій області про що свідчить підпис позивача на попередженні.

На думку апелянта наведене свідчить про те, що Голова комісії з проведення реорганізації Держгірпромнагляду України дотримався законодавства України і дотримався встановлених строків для прийняття оспорюваних наказів.

Крім того, відповідач № 1 зазначив, що, відповідно до Положення про Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки України необхідне погодження про звільнення позивача від Голови Донецької обласної державної адміністрації та від Міністра енергетики та вугільної промисловості України, Держгірпромнагляд України звернувся з відповідними запитами та отримав відповідні погодження. Отже, Держгірпромнагляд України додержався положень ст. 19 Конституції України.

Також Держгірпромнагляд України зазначив, що суд у своїй постанові посилається на листок непрацездатності серії АГУ № 824367 від 10.05.2016 року виданого Димитровським центром первинної медико-санітарної допомоги м. Димитров, про існування якого апелянту стало відомо лише під час судового засідання.

Крім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції не було досліджено листи Міністерства охорони здоров'я України, Донецької обласної державної адміністрації, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності та Комунального закладу «Димитровський центр первинної медико-санітарної допомоги» надані на запити Держпраці про надання інформації щодо обґрунтованості видачі листка непрацездатності серії АГУ № 824367 від 10.05.2016 року.

Також, апелянт звертає увагу на той факт, що наведений вище листок непрацездатності оформлений з порушенням Положення про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 23.06.2008 року за № 25 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 року за № 636/15327, а саме: неправильно зазначений орган, в якому працював позивач.

Відповідач № 1 ще зазначив, що суд першої інстанції помилково зобов'язав Держгірпромнагляд України нарахувати та виплатити позивачу заборгованість по заробітній платі, оскільки Головне управління Держпраці у Донецькій області є правонаступником Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області, то нарахування та виплата заборгованості по заробітній платі здійснюється безпосередньо органом, в якому він працює і який нараховує заробітну плату.

Відповідач № 3 в своїй апеляційній скарзі просив: постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Обґрунтування апеляційної скарги співпадає з наведеною вище позицією відповідача № 1.

Представники відповідачів в судовому засідання підтримали доводи апеляційних скарг та просили скасувати постанову суду першої інстанції, та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційних скарг відповідачів № 1, 3 та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне постанову суду першої інстанції змінити, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_5 з 10.07.2012 року перебував на посаді начальника Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області (том 1 а.с. 13).

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено, зокрема, Державну службу України з питань праці, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з питань праці та Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки і поклавши на Службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються (крім функцій з реалізації державної політики у сфері охорони надр), а також функції з реалізації державної політики у сфері гігієни праці та функції із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 08.10.2014 року № 1050-р утворено комісію з реорганізації Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки та затверджено головою комісії першого заступника Голови Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки Павлюка О.П.

20.03.2015 року Головою комісії з проведення реорганізації Держгірпромнагляду відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», від 11.02.2015 року № 100 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» та наказу Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України від 19 березня 2015 року № 15 «Про реорганізацію територіальних управлінь Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України» позивача під підпис попереджено про наступне звільнення з займаної посади відповідно до чинного законодавства (том 1 а.с. 75).

13.10.2015 року Головою Державної служби України з питань праці на виконання ст. 49-2 Кодексу законів про працю України у зав'язку з утворенням Державної служби з питань праці України шляхом злиття Державної інспекції з питань праці та Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року № 442 листом-пропозицією запропоновано ОСОБА_5 посаду Головного державного інспектора відділу гірничотехнічного нагляду у Красноармійському регіоні управління гірничого нагляду Головного управління Держпраці у Донецькій області (том 1 а.с. 15).

27.10.2015 року листом № 01/16-2894 Міністерства енергетики та вугільної промисловості України погоджено звільнення ОСОБА_5 з посади начальника територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області за умови дотримання вимог чинного законодавства (том 1 а.с. 65).

26.11.2015 року Донецькою обласною військово-цивільною адміністрацією листом № вх. 01-09356-19/01 погоджено звільнення ОСОБА_5 з посади начальника територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області (том 1 а.с. 66).

Наказом Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України від 11 травня 2016 року за № 3-к відповідно до Кодексу законів про працю України, постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» звільнено ОСОБА_5 з посади начальника Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області 11 травня 2016 року відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників. Підставами для видання наказу стали: пропозиція щодо працевлаштування від 13.10.2015 року, лист Міністра енергетики та вугільної промисловості України від 27.10.2015 року № 01/16-2894, лист Донецької обласної військово-цивільної адміністрації від 26.11.2015 року № вх.01-09356-19/01 (том 1 а.с. 16).

Наказом Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області від 16 травня 2016 року за № 8-к звільнено ОСОБА_5 11 травня 2016 року з посади начальника Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників (том 1 а.с. 17).

Колегія суддів вважає постанову суду першої інстанції такою, що не підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 83 Закону України «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII) державна служба припиняється за ініціативою суб'єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Згідно з положеннями ст. 87 Закон № 889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення є: зокрема, скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.

Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення має право поворотного прийняття на службу за його заявою, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.

Колегія суддів зазначає, що питання, пов'язані з розірванням трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, вирішуються відповідно до положень Кодексу законів про працю України.

Статтею 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України, в редакції, що діяла на момент звільнення позивача) визначено, що підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Як вже зазначалося, позивача звільнено з займаної посади відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Відповідно до ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 ч. 1).

Колегія суддів вважає за необхідне визначити, що скорочення чисельності та скорочення штату - це різні поняття.

Так, скорочення чисельності передбачає звільнення працівників, натомість скорочення штату - зменшення кількості або ліквідацію певних посад, спеціальностей, професій тощо. При цьому одночасно можуть вводитися інші посади, спеціальності, професії тощо, в результаті чого кількість працівників може і не зменшуватися, а в окремих випадках навіть збільшуватися.

При цьому слід зазначити, що розірвання власником або уповноваженим ним органом трудового договору з працівником відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України передбачає дотримання певних гарантій для працівника.

Так, за загальним правилом встановленим частиною першою статті 492 Кодексу, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до ч. 3 статті 492 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» містяться роз'яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення частини першої статті 40, частин першої статті 49-2 Кодексу законів про працю України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

В своїх апеляційних скаргах відповідачі послалися на той факт, що Голова комісії з проведення реорганізації Держгірпромнагляду України дотримався встановлених строків для прийняття оспорюваних наказів та процедури звільнення.

Колегія суддів з цього приводу зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.03.2015 року Головою комісії з проведення реорганізації Держгірпромнагляду попереджено позивача під підпис про наступне звільнення з займаної посади відповідно до чинного законодавства (том 1 а.с. 75).

13.10.2015 року Головою Державної служби України з питань праці листом-пропозицією запропоновано ОСОБА_5 посаду Головного державного інспектора відділу гірничотехнічного нагляду у Красноармійському регіоні управління гірничого нагляду Головного управління Держпраці у Донецькій області (том 1 а.с. 15).

Наказом Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України від 11 травня 2016 року за № 3-к вирішено звільнити ОСОБА_5 з займаної посади відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Підставами для видання наказу стали: пропозиція щодо працевлаштування від 13.10.2015 року, лист Міністра енергетики та вугільної промисловості України від 27.10.2015 року № 01/16-2894, лист Донецької обласної військово-цивільної адміністрації від 26.11.2015 року № вх01-09356-19/01 (том 1 а.с. 16).

Отже, звільнення ОСОБА_5 з займаної посади було погоджено наведеними листами від 27.10.2015 року та 26.11.2015 року. Тобто, пропозиція позивачеві щодо вакантної посади 13 жовтня 2015 року була суто формальною, оскільки за два тижні після цього отримано першу згоду на його звільнення, а через півтора місяця - другу згоду.

І це при тому, що позивач надавав згоду на його перевід до новоствореної установи двічі 13.10.2015 року і 24.12.2015 року (т.1 а.с. 15, 18).

Таким чином, враховуючи вимоги ч. 3 статті 492 КЗпП України колегія суддів зазначає, що двомісячний строк на момент погодження звільнення позивача з займаної посади не сплинув.

Крім того, як вже зазначалося, 20.03.2015 року позивачу було запропоновано посаду Головного державного інспектора відділу гірничотехнічного нагляду у Красноармійському регіоні управління гірничого нагляду Головного управління Держпраці у Донецькій області (том 1 а.с. 15).

Позивач ознайомився з даною пропозицією та зазначив, що згоден на посаду відповідно до вимог ст.ст. 36, 38, 42 КЗпП України та постанову Кабінету Міністрів України № 1074 (том 1 а.с. 15).

Матеріалами справи підтверджується, що 24.12.2015 року позивач звертався до Голови Державної служби України з питань праці з нотаріально засвідченою заявою щодо його призначення за переводом на посаду начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області як такого, що має першочергове право на призначення відповідно до чинного законодавства України (том 1 а.с. 18).

Листом Державної служби України з питань праці від 13.01.2016 року №182/1/11-ДП-16 для з'ясування обставин щодо поданої заяви від 24.12.2015 року ОСОБА_5 запропоновано прибути до Державної служби України з питань праці 20.01.2016 року (том 1 а.с. 19).

В матеріалах відсутні будь-які документи, які б надавали суду змогу встановити, яке рішення було прийнято за результатами розгляду вказаної заяви позивача.

Твердження представників апелянтів щодо відмови позивача на переведення в реорганізовану установу документально не підтверджено, що не заперечується представниками відповідачів.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Статтею 42 КЗпП Укаїни визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці (ч. 1).

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: зокрема, працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації (п. 3 ч. 2); працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання (п. 7 ч. 2).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 26.03.2002 року по день звільнення обіймав посади у Територіальному управлінні Держнаглядохоронпраці по Донецькій області (з урахуванням проведення процедур реорганізації даної юридичної особи у Територіальне управління Держгірпромнагляду у Донецькій області), тобто він має безперервний стаж роботи в даній установі більш ніж 10 років.

Також, згідно довідки до акту огляду МСЕК № 419941 ОСОБА_5 є інвалідом третьої групи безстроково з приводу трудового каліцтва (том 1 а.с. 22).

Судами обох інстанції встановлено, що позивачу встановлено третю групу інвалідності з приводу трудового каліцтва, отриманого під час виконання трудових обов'язків в даній установі.

Отже, судом першої інстанції було правильно визначено, що позивач відноситься до категорії осіб, які мають переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності штату працівників внаслідок проведення реорганізації Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області.

В судовому засіданні представники відповідачів не змогли пояснити підстав не застосування до ОСОБА_5 переважного права на залишення на роботі, що не знайшло свого обґрунтування і в спірних наказах про звільнення останнього.

Що стосується доводів апелянтів відносно пропонування ОСОБА_5 посади головного державного інспектора відділу гірничотехнічного нагляду у Красноармійському регіоні управління гірничого нагляду Головного управління Держпраці у Донецькій області.

На вимогу суду відповідачами було надано штатні розписи Головного управління Держпраці у Донецькій області. При дослідженні штатних розписів організацій, що реорганізуються, та новоутвореної установи судом було з'ясовано наступне.

Відповідно до штатного розпису Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Донецькій області, затвердженого першим заступником Голови Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки 28.09.2015 року, який діяв з 01.09.2015 року, тобто після пропонування ОСОБА_5 посади, передбачено посаду начальника територіального управління (том 2 а.с. 85-89).

Штатними розписами на 2016 рік Головного управління Держпраці у Донецькій області, які затверджені Головою Державної служби України з питань праці 04.01.2016 року, 29.02.2016 року (діє з 01.01.2016 року), 16.05.2016 року (діє з 01.05.2016 року) передбачено ряд керівних посад вказаного органу (том 2 а.с. 90-95, 96-101, 102-107).

Наказом Державної служби України з питань праці від 29.04.2016 року № 29-кт призначено на посаду начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області ОСОБА_7 з 29.04.2016 року (том 1 а.с. 124).

Отже, колегія суддів зазначає, що з моменту попередження позивача про звільнення з займаної посади і до його звільнення, в штатних розписах було передбачено ряд керівних посад, але ОСОБА_5, який працював начальником Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області, було запропоновано лише посаду, яка за кваліфікаційним рівнем та вимогами є значно нижчою від посади, яку обіймав позивач до звільнення.

Судами обох інстанції встановлено, що будь-яких інших пропозицій щодо зайняття певних посад з урахуванням нових штатних розписів Головного управління Держпраці у Донецькій області позивачу не пропонувалось.

На переконання колегії суддів, відповідачами не вжито всіх передбачених законодавством заходів щодо працевлаштування позивача при звільненні через скорочення штатів за наявності вакантних однорідних посад відповідного кваліфікаційного рівня з урахуванням значного стажу роботи позивача та освітнього рівня.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавці зобов'язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про: заплановане масове вивільнення працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.

Судом було витребувано у відповідачів докази надання органам зайнятості інформації про вивільнення позивача. Відповідачами не було надано на вимогу суду жодних документів, в судовому засіданні жодних пояснень з цього приводу надано не було.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачами не доведена правомірність видання спірних наказів про звільнення ОСОБА_5 з посади начальника Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Що стосується доводів апеляційної скарги відповідача № 1, що суд першої інстанції помилково зобов'язав Держгірпромнагляд України нарахувати та виплатити позивачу заборгованість по заробітній платі, оскільки Головне управління Держпраці у Донецькій області є правонаступником Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області, то нарахування та виплата заборгованості по заробітній платі здійснюється безпосередньо органом, в якому він працює і який нараховує заробітну плату.

Колегія суддів вважає такий довід цілком слушним з огляду на наступне.

За приписами ст.4 Закону України «Про оплату праці» джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності. Для установ і організацій, що фінансуються з бюджету, - це кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел.

Згідно з ст. 115 КЗпП України, Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Статтею 116 КЗпП України визначені строки розрахунку при звільненні. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Позивач вказує на те, що з січня 2016 року по квітень 2016 року він не отримував заробітну плату. Зазначені твердження не спростовані представниками відповідачів під час судового розгляду справи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, суд першої інстанції зобов'язав Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_5 заборгованість по заробітній платі. Колегія суддів враховує ту обставину, що до звільнення позивач не мав фактичного заробітку, хоча і повинен був його отримувати.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в цій частині припустився помилки з огляду на таке.

Відповідно до статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно з Положенням про Територіальне управління Держгірпромнагляду у Донецькій області, затвердженого наказом Держгірпромнагляду України від 02.12.2011 року № 186-к, Територіальне управління Держгірпромнагляду у Донецькій області є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державного казначейства, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, а також відповідні печатки і штампи для забезпечення функціонування територіального управління (том 1 а.с. 147-160).

Відповідно до Спеціальних витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань припинено юридичні особи за рішеннями засновників: Територіальне управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в Донецькій області - 05.09.2016 року; Державна служба гірничого нагляду та промислової безпеки України - 04.10.2016 року (том 2 а.с. 80, 81).

Згідно з Положенням про Головне управління Держпраці у Донецькій області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 04.02.2016 року № 8, Головне управління Держпраці у Донецькій області є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в установах Державної казначейської служби України (том 1 а.с. 140-146).

15 лютого 2016 року Головою Державної служби України з питань праці затверджено кошторис на 2016 рік Головного управління Держгірпромнагляду у Донецькій області (том 2 а.с. 167-169).

Оскільки Головне управління Держпраці у Донецькій області є правонаступником Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області, то нарахування та виплата ОСОБА_5 заборгованості по заробітній платі повинна бути здійснена Головним управлінням Держпраці у Донецькій області.

Отже, проаналізувавши вище викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд правильно вирішив справу за суттю позовних вимог, але допустив помилку зобов'язавши Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_5 заборгованість по заробітній платі за період з січня 2016 року по квітень 2016 року, внаслідок чого постанова суду підлягає зміні у визначенні назви органу з «Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України» на «Головне управління Держпраці у Донецькій області».

Колегія суддів вважає постанову суду першої інстанції такою, що відповідає обставинам справи і враховує, що позивач дану постанову не оскаржив, а підстав для виходу за межі поданих відповідачами апеляційних скарг у суду апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 2 ч. 1 ст. 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Державної служби України з питань праці, Головного управління Держпраці у Донецькій області - задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2016 року у справі № 805/1421/16-а - змінити.

У абзаці третьому резолютивної частини постанови назву органу «Державна служба гірничого нагляду та промислової безпеки України» змінити на «Головне управління Держпраці у Донецькій області».

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 25 листопада 2016 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко