Справа № 303/5272/16-а, 2а-303/255/16
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Справа № 876/8343/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Федчук М.Р.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 жовтня 2016 року в адміністративній справі № 303/5272/16-а, провадження 2а/303/255/16 за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області із вказаним позовом та просив:

- визнати неправомірною і скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Мукачівської міської ради від 18 серпня 2016 року, згідно з якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) і накладено стягнення у виді штрафу;

- провадження в адміністративній справі за статтею 152 КУпАП щодо ОСОБА_2 закрити.

Вимоги позовної заяви обгрунтовує тим, що провадження у справі про адміністративне правопорушення було вчинене з численними порушеннями. Також, вважає, що застосування щодо нього адміністративного стягнення не грунтується на вимогах закону, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, що відповідно до статті 247 КУпАП виключає можливість провадження в справі про адміністративне правопорушення, а в межах відкритого провадження є підставою для закриття провадження в адміністративній справі.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною і скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Мукачівської міської ради від 18 серпня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 152 КУпАП.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із прийнятою постановою в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення за статтею 152 КУпАП щодо нього, постанову оскаржив ОСОБА_2, який вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Тому просив скасувати постанову суду першої інстанції в цій частині і прийняти нове рішення, яким ці позовні вимоги задовольнити і закрити провадження у справі про адміністративне провадження.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовано тим, що, приймаючи рішення про визнання неправомірною та скасовуючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції повинен був, у відповідності до пункту 1 статті 247, статті 293 КУпАП та статті 162 КАС України, також закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 03 серпня 2016 року головним інспектором Мукачівського міського комунального підприємства «Муніципальна поліція» стосовно Позивача складено протокол про адміністративне правопорушення за те, що останній, всупереч приписам п.2.21 Правил благоустрою м.Мукачево, не утримує в належному санітарному стані власну земельну ділянку та прилеглу до неї територію за адресою: АДРЕСА_1.

Розглянувши вказаний протокол, 18 серпня 2016 року адміністративна комісія при виконавчому комітеті Мукачівської міської ради прийняла постанову, якою визнала ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП, та застосувала щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_2 оскаржив її до суду і одночасно просив закрити провадження у справі за статтею 152 КУпАП.

Приймаючи рішення про задоволення позову в частині вимог про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що в ході розгляду справи не було отримано належних доказів, які свідчили б про вчинення ОСОБА_2 правопорушення та його вину у вчиненому.

Постанову в цій частині сторони не оскаржували.

Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того що вирішення питання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відноситься до компетенції органу, яким вирішується справа про адміністративне правопорушення по суті і не входить до компетенції суду адміністративної юрисдикції.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною другою статті 4 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень.

Такі справи розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами, іншими органами (посадовими особами) в порядку, встановленому КУпАП.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

До правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб'єктами владних повноважень (крім суду).

Відповідно до припису пункту 2 частини першої статті 18 КАС України, який кореспондується з положеннями пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП, оскарження рішень (постанов) суб'єктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення здійснюється шляхом подання адміністративного позову до місцевого загального суду як адміністративного суду.

При розгляді таких справ суд повинен керуватися порядком здійснення адміністративного судочинства, встановленим КАС України, частиною другою статті 162 якого визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Предметом оскарження при цьому є рішення суб'єкта владних повноважень, ухвалене у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності, тому при розгляді таких справ суд досліджує лише питання законності постанови посадової особи у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, зокрема, визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити в цьому.

З огляду на зазначене, визнання протиправним та скасування рішення відповідача, як суб'єкта владних повноважень, є, в даному випаду, належним способом захисту прав позивача, оскільки це в повній мірі поновлює його права.

Що стосується питання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то у відповідності до статей 247, 284 КУпАП, вказане належить до виключних і дискреційних повноважень того органу, яким розглядає і вирішує таку справу, в даному випадку, відповідача.

Суд, в даному випадку, не розглядає справу про адміністративне правопорушення, не виносить рішення за результатами розгляду цієї справи, не вирішує питання про застосування стягнення за вчинене правопорушення, а, як було зазначено вище, лише перевіряє законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, тому не наділений повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративне правопорушення.

Що стосується решти доводів апеляційної скарги, то вони стосуються тієї частини постанови суду першої інстанції, яка не оскаржена, тому на законність прийнятого рішення не впливають.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 жовтня 2016 року в адміністративній справі № 303/5272/16-а, провадження 2а/303/255/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

Н.М.Судова-Хомюк

Ухвала в повному обсязі складена 28 листопада 2016 року.