Справа № 161/12529/16-а
Суддя: Івасюта Л. В.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/704/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2016 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі - Заболотько Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області про визнання протиправною відмови в наданні компенсації на транспортне обслуговування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 свій позов мотивує тим, що він пенсіонер органів внутрішніх справ, інвалід війни ІІ групи безстроково, відповідно до висновку Волинської обласної МСЕК потребує забезпечення від держави спецавтотранспортом безкоштовно, і має право на отримання від відповідача компенсації на транспортне обслуговування в розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць.

В серпні 2016 року він звернувся до відповідача із заявою, згідно з якою просив здійснити перерахунок грошової компенсації на транспортне обслуговування, виходячи з розміру, встановленого п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року №228 «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування», в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 року №536 "Про внесення змін до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року №228, а саме: в розмірі 29 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, з розрахунку на місяць, та провести відповідні виплати за період з 01.01.2014 року по даний час, врахувавши раніше проведені виплати. Проте, відповідач відмовив йому в цьому, пославшись на те, що компенсація на транспортне обслуговування, згідно п.5 зазначеної постанови, виплачується рівними частинами двічі на рік - у березні за перше та у вересні за друге півріччя поточного року, що компенсація виплачена йому відповідно до інформаційного листа Міністерства соціальної політики України від 28.10.2013року №2249/19/93-13 в наступні періоди в таких розмірах: 27.03.2014 року-140,87 грн., 30.03.2015 року-139,11 грн., 30.03.2016 року-162,08 грн., 06.10.2014 року-134,34 грн., 29.09.2015року-139,12 грн., згідно з вимогами чинного законодавства. У зв'язку зі зміною прожиткового мінімуму з 01.09.2015 року доплачено грошову компенсацію 28.12.2015 року в сумі 9,06 грн.

Вважаю відмову відповідача у виплаті йому компенсації в повному розмірі, неправомірною, такою, що порушує його право на соціальний захист, зокрема: відповідно до п.4 «Загальна частина» постанови Кабінету Міністрів України №296 від 17.03.1998 року «Про затвердження положення про виплату інвалідам компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування», виплата належної компенсації провадиться за місцем одержання пенсії та перебування на обліку інвалідів

органами соціального захисту населення, Міноборони, МВС, СБУ, Національної гвардії Інвалідам, яким призначено довічне грошове утримання, компенсація виплачується органами соціального захисту населення за місцем їх проживання. Розмір компенсації визначається Мінпраці та Фондом соціального захисту інвалідів за погодженням з Мінфіном.

Відповідно до п. 15 зазначеного Положення, компенсація на транспортне обслуговування виплачується інвалідам, зазначеним у пунктах 21, 22, 24, 25 і 31 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №999 від 19.07.2006року (у разі відсутності в їх користуванні автомобілів): інвалідам, які відповідно до висновку МСЕК перебувають на обліку для безплатного одержання автомобілів.

Відповідно до частин 1 та 6 ст.28 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування спеціального автотранспорту та на транспортне обслуговування виплачуються інвалідам, на дітей- інвалідів, які відповідно до законодавства мають право на забезпечення спеціальним автотранспортом.

Порядок виплати і розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №228 від 14.02.2007 року, в редакції постанови Кабінету Міністрів України №536 від 07.08.2013 року, грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів виплачуються інвалідам, законним представникам дітей- інвалідів, що мають автомобілі та мотоколяски, -у розмірі відповідно 22 відсотки та 16 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, з розрахунку на місяць, на транспортне обслуговування - у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць.

Пунктом 5 Порядку виплати грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №228 від 14.02.2007 року, встановлено, що компенсації виплачуються рівними частинами двічі на рік - у березні за перше та у вересні за друге півріччя поточного року з дня їх призначення.

На підставі ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць у 2016 році становив: з січня 2016 року - 1074 гривні, з травня -1130 гривень.

Вважає, що компенсація інвалідам на транспортне обслуговування має виплачуватися у розмірі 29 відсотки прожиткового мінімуму на місяць.

При цьому, слід зазначити, що при визначенні порядку виплати вказаної компенсації відповідачем необґрунтовано прийнято як підставу визначення розміру компенсації лист Міністерства соціальної політики України від 28.10.2013року щодо роз'яснення порядку застосування п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року №228, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 року №536 та від 11 лютого 2015 року №47, відповідно до яких розрахунок розміру грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів здійснюється за формулою:

Х*6міс.+Х*3міс.+Х*3міс./12міс.*РВ/2=1 частина суми компенсації, де X - це прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; РВ - розмір відсотку.

Отже, порядок здійснення розрахунку компенсації, визначений вказаним листом, не відповідає порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року №228, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 року №536.

При цьому постанова Кабінету Міністрів України є нормативно-правовим актом, який є обов'язковим для виконання всіма суб'єктами відповідних правовідносин.

Зазначає, що лист Міністерства соціальної політики України не є нормативно-правовим актом та носить рекомендаційний характер, а тому не може прийматися до уваги при визначенні розміру грошової компенсації на транспортне обслуговування.

Посилаючись на наведене, позивач просив суд визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області щодо непроведення йому виплати грошової компенсації на транспортне обслуговування, виходячи з розміру, встановленого п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007року №228 «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування», в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013року №536 "Про внесення змін до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року №228; зобов'язати Департамент соціальної політики Луцької міської ради Волинської області здійснити перерахунок та виплату йому грошової компенсації на транспортне обслуговування, виходячи з розміру, встановленого п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року №228 «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування», в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 року №536 "Про внесення змін до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року №228, а саме - 29 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, за період з 01.04.2016р. по дату винесення рішення, з врахуванням раніше проведених виплат.

Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує з наведених у позовній заяві мотивів .

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю.

Дослідивши представлені по справі письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, є пенсіонером органів внутрішніх справ та є інвалідом II групи загального захворювання безтерміново, що підтверджується довідкою МСЕК №156 від 14.06.2007р. Відповідно до довідки яка є додатком до акту освідування в МСЕК, у ОСОБА_1, виявлено медичні показники, які необхідні для забезпечення транспортними засобами з ручним керуванням.

Позивач ОСОБА_1, має у власності автомобіль марки «Таврія» ЗАЗ 110270.

З матеріалів справи вбачається, що в серпні 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою, згідно з якою просив здійснити перерахунок грошової компенсації на транспортне обслуговування, виходячи з розміру, встановленого п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року №228 «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування», в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 року №536 "Про внесення змін до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року №228, а саме: в розмірі 29 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, з розрахунку на місяць, та провести відповідні виплати за період з 01.01.2014 року по даний час, врахувавши раніше проведені виплати.

Проте, відповідач відмовив позивачу у виплаті вищевказаної компенсації, мотивуючи тим, що компенсація на транспортне обслуговування, згідно п.5 зазначеної постанови, виплачується рівними частинами двічі на рік - у березні за перше та у вересні за друге півріччя поточного року, що компенсація виплачена йому відповідно до інформаційного листа Міністерства соціальної політики України від 28.10.2013року №2249/19/93-13 в наступні періоди в таких розмірах: 27.03.2014 року-140,87 грн., 30.03.2015 року-139,11 грн., 30.03.2016 року-162,08 грн., 06.10.2014 року-134,34 грн., 29.09.2015року-139,12 грн., згідно з вимогами чинного законодавства. У зв'язку зі зміною прожиткового мінімуму з 01.09.2015 року доплачено грошову компенсацію 28.12.2015 року в сумі 9,06 грн.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дії чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративний справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року № 228 (зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 07 серпня 2013 року № 536), затверджено Порядок виплати грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, згідно якого зазначена компенсація призначається у розмірі 22 відсотки та 16 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, з розрахунку на місяць, на транспортне обслуговування - у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць.

Пунктом 5 Порядку виплати грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №228 від 14.02.2007 року, встановлено, що компенсації виплачуються рівними частинами двічі на рік - у березні за перше та у вересні за друге півріччя поточного року з дня їх призначення.

На підставі ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць у 2016 році становив: з січня 2016 року - 1074 гривні, з травня -1130 гривень.

Суд вважає, що компенсація інвалідам на транспортне обслуговування має виплачуватися у розмірі 29 відсотки прожиткового мінімуму на місяць.

При цьому, слід зазначити, що при визначенні порядку виплати вказаної компенсації відповідачем необґрунтовано прийнято як підставу визначення розміру компенсації лист Міністерства соціальної політики України від 28.10.2013року щодо роз'яснення порядку застосування п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року №228, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 року №536 та від 11 лютого 2015 року №47, відповідно до яких розрахунок розміру грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів здійснюється за формулою:

Х*6міс.+Х*3міс.+Х*3міс./12міс.*РВ/2=1 частина суми компенсації, де X - це прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; РВ - розмір відсотку.

Таким чином, порядок здійснення розрахунку компенсації, визначений вказаним листом, не відповідає порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року №228, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 року №536.

При цьому постанова Кабінету Міністрів України є нормативно-правовим актом, який є обов'язковим для виконання всіма суб'єктами відповідних правовідносин.

Разом з тим, на думку суду, лист Міністерства соціальної політики України не є нормативно-правовим актом та носить рекомендаційний характер, а тому не може прийматися до уваги при визначенні розміру грошової компенсації на транспортне обслуговування.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 7, 71 ч.2 , 159-163 КАС України, ст. 28 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні», Постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року № 228 «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування», (зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України України від 07 серпня 2013 року №536) ч.ч. 1 та 6 ст.28 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні", суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області щодо непроведення виплати ОСОБА_1 грошової компенсації на транспортне обслуговування, виходячи з розміру, встановленого п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007року №228 «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування», в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013року №536 "Про внесення змін до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року №228.

Зобов'язати Департамент соціальної політики Луцької міської ради Волинської області здійснити перерахунок та виплату грошової компенсації ОСОБА_1 на транспортне обслуговування, виходячи з розміру, встановленого п. 2

постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року №228 «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування», в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 року №536 "Про внесення змін до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року №228, а саме - 29 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, за період з 01.04.2016р., з врахуванням раніше проведених виплат.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Луцького міськрайонного суду Івасюта Л.В.