Справа № 816/1929/16
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/1929/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шевченко О,С.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Гонжак К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, третя особа: Відділ Держгеокадастру у Полтавському районі Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

25 жовтня 2016 року ОСОБА_3 (надалі - позивач, ОСОБА_3.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (надалі - ГУ Держгеокадастру у Полтавській області), третя особа: Відділ Держгеокадастру у Полтавському районі Полтавської області , просив:

- визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, викладену в листі від 27.05.2016 № 4158/6-16, якою ОСОБА_3 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва в розмірах, не більше 0,12 га, розташованої на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області надати дозвіл учаснику антитерористичної операції, ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки у власність для ведення садівництва в розмірах, не більше 0,12 га, розташованої на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до положень пункту 14 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", пункту "б" частини першої статті 121 Земельного кодексу України, розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №898-р "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками", як учасник антитерористичної операції, має переважне право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки площею не більше 0,12 га для ведення садівництва. Однак, за результатами звернення з відповідною заявою до відповідача отримав відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, що мотивована невідповідністю місця розташування зазначеної земельної ділянки вимогам Закону, оскільки за інформацією відділу Держгеокадастру у Полтавському районі вид угідь земельної ділянки, яка передбачається для відведення - пасовища.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на правомірність оскаржуваного рішення.

Третя особа в судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_3 є учасником антитерористичної операції (надалі також АТО), що підтверджено залученою до матеріалів справи копією посвідчення учасника бойових дій серії УБД № 140225 (а.с. 10).

Судом встановлено, що позивачем подано клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки у власність для ведення садівництва в розмірах, не більше 0,12 га, розташованої на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с. 21).

До заяви позивач додав викопіювання з графічного матеріалу із зображенням бажаного місця розташування земельної ділянки та зазначенням її орієнтовного розміру (а.с. 24). Також повідомив, що право на безоплатну приватизацію земельної ділянки за вказаним цільовим призначенням не використав.

Рішенням ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 27.05.2016 за вих. № 4158/6-16 позивачу фактично відмовлено у наданні дозволу, повідомлено, що місце розташування зазначеної земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. За наданою інформацією відділу Держгеокадастру у Полтавському районі вид угідь земельної ділянки, яка передбачається для відведення - пасовища (а.с. 11).

Позивач вважає, що вказана відмова ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, порушує його права та інтереси щодо одержання у власність земельної ділянки у власність для ведення садівництва в розмірах, не більше 0,12 га, розташованої на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, в зв'язку з чим ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність встановлюються нормами Земельного кодексу України.

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із пояснень представника відповідача, судом встановлено, що ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, проаналізувавши норми Земельного кодексу України прийшло до висновку про відсутність підстав для надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для садівництва, оскільки земельна ділянка, на яку претендує позивач за цільовим призначенням належить до земель сільськогосподарського призначення, а саме пасовищ і згідно чинного законодавства може надаватися лише для цих цілей.

Частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Зі змісту вказаних норм до компетенції ГУ Держгеокадастру у Полтавській області відноситься вирішення питань щодо передачі у власність лише земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.

Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Згідно ст. 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

З системного аналізу вищевказаних норм встановлено, що чинним законодавством не заборонено надавати громадянам України у власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення в межах норм приватизації для ведення садівництва.

В своїй відмові відповідач посилався також на постанову Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру", та додаток № 4 "Перелік угідь згідно з Класифікацією видів земельних угідь", згідно з якими підгрупа пасовища включає сільськогосподарські угіддя, які систематично використовуються для випасання худоби (ГОСТ 26640-85); рівномірно вкриті деревинною та чагарниковою рослинністю площею до 20 відсотків ділянки.

В судовому засіданні представник відповідача окремо зазначала, що земельна ділянка, на яку претендує ОСОБА_3 належить до земель колективної власності згідно Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_2 а згідно чинного законодавства ГУ Держгеокадастру у Полтавській області не має повноважень розпоряджатися вказаною земельною ділянкою.

Однак суд зауважує, що надаючи оцінку оскаржуваному рішенню суд перевіряє його правомірність виходячи з підстав його винесення.

Зі змісту відмови відповідача, викладеної у листі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області наявність перешкод у вигляді належності спірної земельної ділянки до земель колективної власності не зазначено.

При цьому, згідно відомостей з Державного земельного кадастру, наданого представником відповідача до заперечень, а саме Викопіювання з кадастрової карти (плану) на земельну ділянку площею 0,1066 га, яка розташована в межах НОМЕР_1 та інформації щодо цієї ділянки встановлено, що цільовим призначенням цієї ділянки є 01.05 - для індивідуального садівництва, форма власності на землю - державна власність.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що оскаржуване рішення ГУ Держгеокадастру в Полтавській області у формі листа від 27.05.2016 за вих. № 4158/6-16 не містить підстав, у відповідності ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, за наявності яких можливо було б відмовити позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, тобто не ґрунтується на вимогах закону, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно позовної вимоги зобов'язати відповідача надати дозвіл учаснику антитерористичної операції, ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки у власність для ведення садівництва в розмірах, не більше 0,12 га, розташованої на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, суд зазначає таке.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто, за змістом вказаної правової норми, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Отже вищевказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягає задоволенню у такій формі, яка обрана позивачем.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного прав позивача, вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва в розмірах, не більше 0,12 га, розташованої на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області з урахуванням висновків суду, викладених у даній постанові.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, третя особа: Відділ Держгеокадастру у Полтавському районі Полтавської області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, викладену в листі від 27.05.2016 № 4158/6-16, якою ОСОБА_3 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва в розмірах, не більше 0,12 га, розташованої на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва в розмірах, не більше 0,12 га, розташованої на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області з урахуванням висновків суду, викладених у даній постанові.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2016 року.

Суддя Л.О. Єресько