Справа № 814/1784/16
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

814/1784/16

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

29 листопада 2016 року Справа № 814/1784/16

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

ВСТАНОВИВ:

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що митний орган не навів обґрунтованих доводів, що декларантом заявлено неповні або недостовірні відомості про митну вартість товарів, висновок щодо ненадання в повному обсязі витребуваних документів не відповідає дійсності. Позивач надав всі документи для підтвердження заявленої митної вартості відповідно до ст.53 МК України та додаткові документи, які були у позивача в наявності.

Відповідач надав заперечення проти позову, просить відмовити у задоволенні позову, оскільки товаросупровідні документи не містять необхідних складових митної вартості, тобто витрат на страхування товару, відсутнє обґрунтування та документальне підтвердження зниження ціни товару на 60 дол. США відносно світових цін, позивач не надав витребуваних митницею документів.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Відповідно до п.4,6 ст.128 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

03 грудня 2015 року між позивачем та АТ “Єдіная торговая компанія” РФ було укладено зовнішньоекономічний контракт № RF/RD/01-16/15-517, в межах якого з урахуванням Додатку №5 (Специфікації №5) від 24.06.2016 року, відповідно до якого АТ “Єдіная торговая компанія” зобов'язалося здійснити поставку позивачу товару - натр їдкий (гідроксид натрію) в кількості 4000,0 тн за ціною 267,50 доларів США за тонну на загальну суму 1070000,00 доларів США.

З метою переміщення через митний кордон товару позивачем 20.07.2016 року була подана електронна митна декларація №504010000/2016/001540 щодо здійснення митного контролю та митного оформлення товару гідроксид натрію із заявленою митною вартістю за основним методом оцінки за ціною контракту. Для підтвердження митної вартості товару були надані : контракт від 03.12.2015 року, специфікація № 5 від 24.06.2016, інвойс № V-110 від 06.07.2016, накладна СМГС №21768450 та 21768464 від 06.07.2016 р., підтвердження позитивного проходження радіологічного та екологічного контролю, сертифікат походження товару.

В повідомленні від 20.07.2016 року митний орган зазначив, про необхідність надання додаткових документів, а саме: 1) бухгалтерську документацію: щодо оплати складових митної вартості (страхування), страховий поліс, банківські документи про здійснення оплати за товар, щодо формування ціни товару з документальним обґрунтуванням зниження ціни товару на 60 дол. США, 2) висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару; 3) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається.

Листом від 20.07.2016№304/101-10-153 року, на вимогу митниці позивачем було надано додаткові документи, зокрема: біржові котирування Caustic Soda (Europe) міжнародної біржової організації ICIS pricing за останні 4 тижні, що формували цінову політику на каустичну соду згідно умов контракту та специфікації № 5, від 27.05.2016, 03.06.2016, 10.06.2016, 17.06.2016, копію митної декларації країни відправлення від 06.07.2016 №10311010/060716/0005134 від 06.07.2016 р., повідомили про формування ціни шляхом зменшення її на 60 дол. США є результатом комерційних переговорів, товар-сода каустична не страхувався, договори із третіми особами, пов’язані з контрактом про поставку товару не укладались, тому що ТОВ”МГЗ” є кінцевим споживачем продукту.

В постанові Верховного Суду України від 30.06.2015р. у справі № 21-591а15 з тими ж сторонами і тим же предметом спору, що і в даному позові, судом зазначено «витребува ти необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи поми лковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, шоу своїй сукупності не спростовують сумніву достовірності наданої інформації.».

Згідно з ч.І ст.2442 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викла дений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової по зиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відпові дних мотивів.

Відтак, неподання ТОВ «МГЗ» витребуваних Митним органом додаткових докуме нтів. а саме: договору із третіми особами, пов'язаного з угодою про поставку товару, та бух галтерської документації щодо оплати страхових платежів, не звільняє відповідача від обов'язку визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом на підс таві наявних відомостей, зокрема, документів, наданих позивачем.

В рішенні про коригування митної вартості товарів від 20.07.2016 року №504010000/2016/000008/2 відповідачем було зазначено, що метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій) не застосовується у зв'язку з тим, що подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості ( витрати на доставку товару до пункту призначення, страхування), не надано документальне обґрунтування формування ціни з урахуванням її числових значень, обґрунтування зниження ціни на 60 дол. США, цінова інформація, суперечить біржовій ціновій інформації агентства ICIS. Митна вартість ґрунтується на раніше визнаних митними органами митних вартостях, основою для визначення митної вартості є митна вартість оцінюваних товарів, яка визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі на рівні 0,4574 дол./кг ( МД від 21.05.2016 року).

Згідно зі ст. 49 Митного Кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 53 МК України передбачає, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 цієї статті перелічені документи, які підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з п.2 ч. 6 ст. 54 вказаного Кодексу митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч.2 ст. 58 Митного кодексу України. Так, відповідно до вказаної правової норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Позивачем у відповідності до вимог митного законодавства, для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи та додаткові документи, які у нього були в наявності.

Але відповідач у своєму рішенні про коригування митної вартості товару зазначив, що позивачем не надані документи, що підтверджують витрати на страхування, документального обґрунтування зниження ціни, документальне підтвердження права на підпис інвойсу.

Сторони контракту ТОВ “МГЗ” та ВАТ “ЄТК” у п.2.2 контракту домовились ( в редакції додаткової угоди № 5 від 24.06.2016), що ціна товару за 1 тонну буде визначатись за формулою: FOB MED Low мінус 60 дол. США, де FOB MED Low середня котировка FOB MED Low, що публікується агентством ICIS за попередні періоди відвантаження два місці з 21 числа першого місяця по 20 число другого місяця.

Відповідно до ст. ст. 189,190 Господарського Кодексу ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.

Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Суб'єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.

Відповідно до ст.11 Закону України “ Про ціни та ціноутворення” вільні ціни встановлюються суб’єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Таким чином суб’єкти господарювання є вільними у визначенні умов договору, у т.ч. визначенні ціни договору, за виключенням цін на товар, ціни на який підлягають державному регулюванню. Жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обов’язки сторін зовнішньоекономічного контракту зазначати у договорі відомості про знижку та обґрунтовувати їх розмір. Розбіжностей у документах, наданих позивачем для митного оформлення, щодо вартості товарів немає. Розмір цін за одиницю товару до контракту відповідає розміру цін у інвойсах. Надані позивачем документи також не містять ознак підробки.

Митниця прийняла рішення, в якому скоригувала ціну товару за другорядним методом – резервного методу визначення ціни товару на підставі МД від 21.05.2016 року , яким скоригувала ціну товару на рівні 0,4574 дол./кг.

Відповідно до ст.64 МК України у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Наявність в базі даних інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж встановлено позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару( його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору.

Щодо позовної вимоги про зобов’язання відповідача прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України позивачу надмірно сплачених ПДВ та ввізного мита суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 301 МК України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Згідно з ч. 3 ст. 301 МК України, помилково та/або надміру зараховані до бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Відповідно до п. 43.5 статті 43 Податкового кодексу України, контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Як наслідок, позовна вимога про стягнення сплачених сум грошового зобов’язання, визначених у рішенні відповідача, є передчасною та задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судові витрати розподіляються відповідно до статі 94 КАС України.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 20.07.2016 року №504010000/2016/000008/2.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є.В. Марич