Справа № 813/2238/16
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 р. Справа № 876/8157/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:
головуючого судді Шавеля Р.М.,
суддів Гулида Р.М. та Костіва М.В.,
з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):
від позивача Новосад В.А., Ільницький О.В.;
від відповідача - Фельпель І.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 03.10.2016р. про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на публічній службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди (в частині),-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 03.10.2016р. залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на публічній службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 250аг від 28.04.2016р. «Про результати службового розслідування» (а.с.1-2).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1 , який у апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду (а.с.68-73).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції прийшов до невірного висновку щодо відсутності поважних причин пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог про визнання протиправним і скасування наказу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 250аг від 28.04.2016р. «Про результати службового розслідування», оскільки апелянт упродовж 18.04.2016р.-21.06.2016р. перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному закладі «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» із спеціальним режимом; із вказаним наказом його ознайомили під час лікування, через що він не мав реальної можливості для його своєчасного оскарження. Також на той час він не міг у повному обсязі розуміти правові наслідки прийняття спірного наказу.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представника на підтримання поданої скарги, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує із змісту оскаржуваної ухвали, підставою для прийняття судом рішення про залишення частини позовних вимог ОСОБА_1 без розгляду слугувало те, що спірний наказ був доведений до позивача 28.04.2016р., з цього часу і до 30.05.2016р. позивач мав реальну можливість звернутися до суду.
Судом не враховані пояснення позивача стосовно можливості повного розуміння правових наслідків такого наказу, оскільки такі твердження спростовані допитаним в якості свідка лікарем-психіатром ОСОБА_2 .
Таким чином, під час ознайомлення із згаданим наказом психічний стан позивача був адекватним, свідомість ясною, відтак саме з 28.04.2016р. він мав можливість для своєчасного звернення до суду із відповідним позовом.

Між тим, з наведеними висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2, 3 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як слідує з матеріалів справи, 05.07.2016р. позивач звернувся до суду з позовом до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому, із урахуванням остаточно сформульованих вимог, просив визнати протиправними та скасувати накази Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 250 від 28.04.2016р. «Про результати службового розслідування», № 291-ос від 22.06.2016р., пп.7.1 п.7 наказу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 309-ос від 30.06.2016р. «По особовому складу», поновити його на посаді старшини опорного вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , поновити його грошове та матеріальне забезпечення згідно займаної посади та військового звання, стягнути з відповідача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу та 5000 грн. моральної шкоди (а.с.4-11, 41-42).
Згідно з наказом Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 250аг від 28.04.2016р. «Про результати службового розслідування» за невиконання вимог ст.ст.13, 16, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, невиконання службового обов`язку, наказу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 250аг від 28.04.2016р. «Про організацію служби військ в управлінні Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в 2016 році» в частині порушення розпорядку дня, особисту недисциплінованість, безвідповідальність, притягнуто до дисциплінарної відповідальності старшину опорного вузла зв`язку старшину ОСОБА_1 та накладено дисциплінарне стягнення відповідно до п.«и» ст.51 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у виді звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю (а.с.33-35).
Із вказаним наказом позивач був ознайомлений 28.04.2016р. під розпис (а.с.36).
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 02539-16 від 21.06.2016р. позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з 18.04.2016р. по 21.06.2016р. (а.с.17-18).
Згідно наказу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 291-ос від 22.06.2016р. «По особовому складу» припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби за п.«е» (через службову невідповідність) п.1 ч.8 ст.26 у запас старшину ОСОБА_1 , старшину опорного вузла зв`язку, без надання права носіння військової форми одягу (а.с.55).
Також із змісту наказу відповідача пп.7.1 п.7 наказу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 309-ос від 30.06.2016р. «По особовому складу» слідує, що позивача виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення, звільненого з військової служби у запас за пп.«е» п.1 ч.8 ст.26 (через службову невідповідність) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 30.06.2016р. (а.с.22).

Аналіз наведених обставин свідчить про те, що позивачем послідовно та логічно оскаржувалися рішення відповідача, які стосувалися проведення службового розслідування, накладення дисциплінарного стягнення та звільнення з військової служби.
Наведені обставини свідчать про прагнення позивача отримати судовий захист в розглядуваній ситуації.

Стосовно поважності причин пропуску строку звернення до суду із розглядуваними позовними вимогами в частині оскарження наказу № 250аг від 28.04.2016р. колегія суддів враховує, що дійсно позивач був ознайомлений із спірним наказом саме 28.04.2016р., із позовом щодо оскарження цього наказу звернувся до суду лише 05.07.2016р., пропустивши таким чином місячний строк звернення до суду.
Разом з тим, ознайомлення позивача із спірним наказом відбувалося під час його перебування на стаціонарному лікуванні, яке тривало до 21.06.2016р.
Зокрема, згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 02539-16 від 21.06.2016р. позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з 18.04.2016р. по 21.06.2016р. (а.с.17-18).
Факт перебування на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» із спеціальним режимом є об`єктивною перешкодою для своєчасного звернення до суду; при цьому можливість позивача на звернення за правовою допомогою адвоката, задовільний стан здоров`я ОСОБА_1 наведені твердження не спростовує.
Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про хибний висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем без поважних причин строку звернення до суду в частині позовних вимог.

Вищенаведені обставини у своїй сукупності є визначальними при вирішенні наведеного процесуального питання, через що решта висновків ухвали суду не носить принципового характеру.

Додатково колегія суддів звертає увагу на те, що правило встановлення обмежень доступу до суду в зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи (рішення Європейського Суду з прав людини «Іліан проти Туреччини»).
Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.
Оцінюючи дійсні обставини справи, що перешкоджали здійсненню процесуального права на звернення до суду, а також обставини, на які позивач посилається як на поважні, суд першої інстанції повинен надати оцінку та провести об`єктивний аналіз всіх наведених у позові доводів та обставин справи, що дозволить дати відповідь на питання про те, чи позивач за встановлених обставин мав дійсну можливість своєчасно реалізувати своє право на звернення до суду.

Таким чином, позивачем належними доказами доведено, що ним з поважних причин пропущено місячний строк звернення до суду із розглядуваними позовними вимогами; наведені обставини не спростовані відповідачем під час судового розгляду справи.

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного залишення позовної заяви без розгляду, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В порядку ст.94 КАС України судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.199, п.п.1, 4 ч.1 ст.204, п.6 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 211, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 03.10.2016р. про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі № 813/2238/16 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: Р.М.Гулид

М.В.Костів