Справа № 822/2972/13-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2972/13-а

Головуючий у 1-й інстанції: Данилюк У.Т.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

24 листопада 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з рішенням суду від 17 жовтня 2016 року, позивачем була подана апеляційна скарга з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянти просили скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на продовження розгляду до суду.

24 листопада 2016 року на адресу суду надійшла заява (вх.14344/16) від позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1 статті 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Залишаючи позовні вимоги ОСОБА_2 без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивач неодноразово не з'являвся у судові засідання та не надавав заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Відповідно до ч.3 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 4 ч.1 ст.155 передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у судове засідання без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, обов'язковою умовою для залишення позовної заяви без розгляду з вказаних підстав є повторна неявка саме без поважних причин.

З системного аналізу статей 128, 155 КАС України випливає, що у разі неможливості прибути у судове засідання, сторона повинна повідомити суд про причини не прибуття або надати заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до основоположних принципів адміністративного судочинства та загальних засад адміністративного суду, на суд покладається обов'язок своєчасного та належного повідомлення сторін по справі про місце, час та дату судового засідання.

Враховуючи зазначене, судом першої інстанції були вжитті не всі заходи для належного та своєчасного повідомлення позивача про розгляд даної справи, а саме телефонограмою, надсиланням тексту повістки електронною поштою, факсимільним зв'язком.

Отже, на підставі вищенаведеного колегія суддів дійшла до висновку, що неприбуття в судові засідання позивача не можна вважати повторним та без поважних причин, тому суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про залишення позовної заяви позивача без розгляду та помилково застосував положення п.4 ч.1 статті 155 КАС України.

Також колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що питання доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на викладене, з метою недопущення ситуації позбавлення особи права допуску до правосуддя, а також враховуючи, що спірні правовідносини мають публічно-правову природу, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що дану справу необхідно направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, а оскаржувана ухвала постановлена судом передчасно, з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 199, пункту 4 частини 1 статті 204 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Таким чином, із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскарженої ухвали порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 204 КАС України, є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень скасувати.

Справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.