Справа № 822/5907/15
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" листопада 2016 р. м. Київ К/800/9653/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (головує в судовому засіданні),
Головчук С.В.,
Загороднього А.Ф.,
секретаря судового засідання Буденка В.В.,

за участю представника ТУ ДСА України у Хмельницькій області Сердіченка С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

за касаційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2015 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом, з урахуванням збільшення позовних вимог, про визнання неправомірними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області в частині не нарахування та невиплати позивачам заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року включно відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014 року) та за період з 29 березня 2015 року по день винесення рішення, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"); зобов'язання відповідача здійснити позивачам перерахунок та виплату заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року включно відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014 року) та за період з 29 березня 2015 року по день винесення рішення, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років тощо); стягнути з відповідача на користь кожного з позивачів по 5000 грн. моральної шкоди та стягнути на користь ОСОБА_5 надбавку за виконання особливо важливої роботи в розмірі 9157,9 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку, індексацію, компенсацію за час затримки розрахунку, а також моральну шкоду, спричинену не виплатою надбавки, в розмірі 7000 грн.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції, позов задоволено частково: визнано неправомірними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області в частині не нарахування та невиплати позивачам заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року включно відповідно до статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014 року) та за період з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області здійснити позивачам перерахунок та виплату заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року включно відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014 року) та за період з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років тощо); зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_5 перерахунок та виплату надбавки за виконання особливо важливої роботи за період з 2013 року по 2014 рік з урахуванням індексації та компенсації за час затримки розрахунку. В решті позову відмовлено.

З таким рішенням суду апеляційної інстанції не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України, що виключає підстави для задоволення позовних вимог. Просить скасувати постановлене судом апеляційної інстанції рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Справа вирішується за відсутності позивачів та представника Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 працюють в Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області, відповідно на посадах - помічника заступника голови суду, секретаря судового засідання та помічника судді.

У спірний період заробітна плата виплачувалась позивачам виходячи з розміру посадового окладу в 1218 грн.

27 липня 2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулись із заявами-вимогами до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області щодо проведення перерахунку та виплати їм заробітної плати відповідно до вимог Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

Згідно з листами від 27 серпня 2015 року №№ 3120/15, 3133/15 Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області відмовило позивачам у задоволенні їхніх вимог з огляду на те, що на час розгляду заяв відповідні зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 268 не внесені.

Відповідно до наказів голови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у 2013 - 2014 роках ОСОБА_5 було встановлено надбавку до заробітної плати в розмірі 50% посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця щомісячно протягом 2013 року, за січень, лютий, грудень 2014 року та за жовтень 2014 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що у Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області в спірний період були відсутні підстави нараховувати та виплачувати позивачам заробітну плату відповідно до частини 1 статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (зі змінами, внесеними підпунктом 59 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII) та частини 1 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), оскільки відповідні зміни не були внесені до постанови Кабінету Міністрів України № 268. Також зазначив про відсутність протиправності в діях Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області щодо невиплати надбавок за виконання особливо важливої роботи згідно з наказами про преміювання працівників апарату суду за 2013-2014 роки в зв'язку з тим, що такі видатки не затверджені у кошторисах.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення тим, що скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів, надбавок до них та фінансування інших, передбачених законом, гарантій, пільг і компенсацій, а тому позивачі, як працівники апарату місцевого суду, мають право на перерахунок посадового окладу за період з 26 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року включно відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції від 26.10.2014) та за період з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"). Крім того, апеляційний суд зазначив, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області протиправно не виплатило ОСОБА_5 надбавки за виконання особливо важливої роботи з посиланням на нестачу бюджетних коштів, оскільки накази про встановлення таких надбавок ніким не оскаржені та не скасовані, а тому порушено її право на належне матеріальне забезпечення.

З такими висновками судів колегія суддів Вищого адміністративного суду України в повному обсязі погодитись не може, з огляду на таке.

26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" (далі - Закон № 1697-VII), яким внесено зміни до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VІ), зокрема, передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом № 2453-VІ.

З 28 березня 2015 року Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" (далі - Закон № 192-VІІІ) затверджено нову редакцію Закону №2453-VІ, статтею 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону № 192-VІІІ Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Наведене узгоджується із положеннями частин сьомої, восьмої статті 33 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 3723-XII), згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Аналогічні положення закріплено також частиною другою статті 8 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 108/95-ВР), яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону № 108/95-ВР).

За правилами статті 142 Закону № 2453-VІ (у редакції до 28 березня 2015 року) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, Державна судова адміністрація України. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (далі - БК) (стаття 143 Закону № 2453-VІ). Аналогічні правила закріплені і у статтях 145, 146 Закону № 2453-VІ у редакції з 28 березня 2015 року.

З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року № 80-VІІІ "Про Державний бюджет України на 2015 рік" (далі - Закон № 80-VІІІ) визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015 року установлено, що норми і положення Закону №2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена постановою від 09 березня 2006 року № 268, зокрема Додатком 47, який залишався незмінним до 9 вересня 2015 року. Отже, Кабінет Міністрів України покладені на нього абзацом другим підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VII та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону №192-VІІІ обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 БК будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 БК керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Ураховуючи наведене, оскільки з 26 жовтня 2014 року по 9 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України зміни до постанови від 09 березня 2006 року № 268 щодо умов оплати праці, зокрема, розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а Законами України від 16 січня 2014 року № 719-VІІ "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та № 80-VІІІ видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ, частини першої статті 147 Закону № 2453-VІ (у редакції з 28 березня 2015 року) не передбачено, управління Державної судової адміністрації як головний розпорядник бюджетних коштів не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 12 липня 2016 року (справа № 21-1726а16), від 13 липня 2016 року (справи №№818/3372/15 та 820/4653/15 відповідно).

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що нарахування та виплату заробітної плати позивачам, виходячи з розміру посадового окладу в 1218,00 грн, здійснено відповідачем відповідно до норм закону, що регулює оплату праці працівників апаратів судів, зокрема, Закону №80-VІІІ, Закону № 3723-XII та постанови від 09 березня 2006 року № 268, тому відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, передчасними є висновки судів щодо позовної вимоги про стягнення на користь ОСОБА_5 надбавки за виконання особливо важливої роботи в розмірі 9157,9 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку, індексації, компенсації за час затримки розрахунку та відповідно похідної вимоги - про стягнення моральної шкоди в розмірі 7000 грн., спричиненої не виплатою надбавки.

Так, відповідно до статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.

Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Однак, суди не дослідили належним чином, як того вимагає положення статей 11, 159 КАС України, обставини справи щодо виплати спірної надбавки до заробітної плати ОСОБА_5, а саме: в якому обсязі їй було виплачено зазначені кошти, скільки складає недоплата, із якого розміру посадового окладу позивач вважає за необхідне обраховувати таку надбавку, чи виплачувалась така надбавка іншим працівникам. Також не досліджено кошториси Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області за 2013 - 2014 роки на предмет того, чи були передбачені в них кошти на виплату вказаної надбавки, чи вони мали виплачуватись із фонду економії заробітної плати.

Суд апеляційної інстанції, частково задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_5 про індексацію та компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, не перевірив, зокрема, чи відноситься спірна надбавка до грошового доходу, який не має разового характеру.

Також, судами не з'ясовано зміст позовної вимоги про стягнення на користь ОСОБА_5 середнього заробітку за час затримки розрахунку, в рішенні суду відсутні будь-які мотиви і обґрунтування з приводу такої позовної вимоги.

Вирішуючи питання щодо компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати та індексації грошових доходів, суди мають виходити із положень, зокрема, Кодексу законів про працю України, Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №9-рп/2013, постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 тощо.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з статтею 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд відповідно до частини 1 статті 227 КАС України є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 221, 223, 226, 227, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області задовольнити частково.

Скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року в частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_5 надбавки за виконання особливо важливої роботи в розмірі 9157,9 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку, індексації, компенсації за час затримки розрахунку, а також моральної шкоди в розмірі 7000 грн., спричиненої не виплатою надбавки, скасувати і в цій частині справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В решті постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.

Головчук С.В.

Загородній А.Ф.