Справа № 813/1616/16
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2016р. Справа № 876/6368/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (відповідача у справі): ОСОБА_1,

позивача у справі: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01.08.2016р. у справі №813/1616/16

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Національної поліції у Львівській області

про визнання незаконними і скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2016р. позивач: ОСОБА_3 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача: Головного управління Національної поліції України у Львівській області про визнання незаконними та скасування наказів за №5833 від 18.03.2016р. та за №114 від 18.04.2016р., поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що враховуючи, що позивач не був притягнутий до адміністративної відповідальності, були відсутні підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності. Також позивачем зазначено, що службове розслідування було проведено неповно, необ'єктивно та незаконно. Позивач звернув увагу суду на те, що він не вчасно був ознайомлений з наказом по особовому складу, а з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності взагалі не був ознайомлений. Крім того, позивач вважає, що під час звільнення неправильно було оформлено трудову книжку не вказано причину звільнення із посиланням на відповідну норму закону. Позивач вважає, що під час спору між ним та ОСОБА_4 не перебував на службі, тому не вчиняв порушень службової дисципліни. Додатково позивач зазначив, що порушено порядок звільнення, а саме, не було подання на звільнення уповноваженої на те посадової особи.

За результатами розгляду справи Львівський окружний адміністративний суд позов задоволив, оскільки прийшов до висновку, що відповідача було звільнено без дотримання порядку, як наслідок таке звільнення є протиправним.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, апелянт (відповідач у справі): Головного Управління Національної поліції (ГУ НП) у Львівській області оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначив, що саме порушення процедури звільнення не може вплинути на матеріально-правовий спосіб захисту порушеного права і полягає в можливості поновлення на посаді державного органу. Апелянт вказує, що позивач не скористався своїм правом на оскарження дій посадових осіб ГУ НП у Львівській області та висновку службового розслідування, чим фактично погодився з такими. Апелянт стверджує, що всі дії посадових осіб ГУ НП у Львівській області були вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб визначений законодавством України. Скаржник просить апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання апеляційного адміністративного суду 21.11.2016р. з'явився представник апелянта (відповідача у справі) Головного управління Національної поліції України у Львівській області: ОСОБА_1, якою надавались усні пояснення та відповіді на запитання на підтримку правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Представник позивача: ОСОБА_3- ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційного суду надавав пояснення на підтримку правової позиції, викладеної у позовній заяві, проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

За результатами службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни слідчим СВ Самбірського відділення поліції Самбірського ВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 складено висновок від 04.03.2016р., яким рекомендовано накласти на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за грубі порушення службової дисципліни, що виразилось у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ст.173 КУпАП.

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області за №583 від 18.03.2016р. на позивача накладено дисциплінарне стягнення у формі звільнення зі служби в поліції.

Наказом від 18.04.2016р. за №114 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, слідчого Старосамбірського відділення поліції Самбірського відділу поліції ГУНП звільнено за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" з 18.04.2016p.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, апеляційний суд виходить з наступного:

У відповідності до положень ч.1 ст.15 КУпАП, військовослужбовці, військовозобов'язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи рядового і начальницького складів Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту і Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов'язаних з корупцією, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, ці особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. До зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи і адміністративний арешт.

Згідно із вимогами ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006р. №3460-IV, з наступними змінами та доповненнями, службовою дисципліною вважається дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарним проступком, як зазначено у ст.2 згаданого нормативно-правового акта, вважається невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

За змістом положень частини 1 статті 7 цього ж Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

У відповідності до п.4.4 Положення про органи досудового розслідування Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.08.2012 року №686, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.10.2012р. за №1769/22081, заступники начальників слідчих управлінь (відділів), начальники відділів (відділень) у складі слідчих управлінь (відділів), їх заступники, старші слідчі в особливо важливих справах, слідчі в особливо важливих справах, старші слідчі, слідчі та інші працівники слідчих управлінь (відділів) Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ, Управління МВС, перші заступники начальників територіальних органів внутрішніх справ - начальники слідчих відділів, відділень, їх заступники, старші слідчі, слідчі та інші працівники слідчих підрозділів територіальних органів внутрішніх справ приймаються на службу в органи внутрішніх справ, призначаються на посади та звільняються з посад та/або зі служби в органах внутрішніх справ (за винятком звільнення зі служби осіб старшого начальницького складу зі спеціальним званням "полковник міліції", які звільняються зі служби в органах внутрішніх справ Міністром внутрішніх справ України відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991р. №114) начальниками головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на транспорті за поданням перших заступників начальників ГУ МВС, УМВС - начальників слідчих управлінь (відділів).

Як передбачено положеннями ч.1 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Керуючись вимогами ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки такі є безпідставними, жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992p. №9, з наступними змінами та доповненнями (п.16, абзац 3 п.18) суд повинен перевіряти не лише законність підстав звільнення, а й дотримання встановленого законом порядку звільнення. Відтак, хоча колегія суддів і погоджується з тим фактом, що у діях позивача наявний склад дисциплінарного проступку, а службове розслідування проведено з дотриманням норм чинного законодавства, однак, одночасно слід звернути увагу на порядок звільнення позивача, який був порушений.

Відносно доводів апелянта щодо відсутності обов'язку начальників СУ скеровувати подання до начальників ГУНП щодо звільнення зі служби в поліції слідчих з посиланням на положення Наказу №75 від 01.12.2015р. ГУ НП у Львівській області, слід звернути увагу на юридичну силу нормативно правових актів та порядок їх застосування.

Також слід зазначити, що хоча і Наказом обов'язок про який зазначає апелянт не передбачений, однак, такі повноваження передбачено Положенням про органи досудового розслідування Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.08.2012 року №686, що, по-перше є актом вищої юридичної сили, а по-друге, жодним чином не вступає в суперечність з положеннями Наказу №75.

За таких умов, зважаючи на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що в даному випадку доведеним є той факт, що звільнення позивача відбувалося з порушенням процедури, а саме подання на його звільнення було подано особою, що не була не це уповноважена законом. Такі процедурні порушення є досить суттєвими і вказують на незаконність звільнення та повинні тягнути за собою поновлення позивача на державній службі.

Приписами статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, відповідача було звільнено без дотримання порядку, як наслідок таке звільнення є протиправним.

Відповідно до приписів ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01.08.2016р. у справі №813/1616/16 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання незаконними і скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01.08.2016р. у справі № №813/1616/16, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст рішення виготовлено 23.11.2016р.