Справа № 802/1143/16-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1143/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Вільчинський О.В.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

22 листопада 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С.

секретар судового засідання: Стаднік Л.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Клюс Тетяни Анатоліївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач та його представник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, просили суд вимоги викладені в ній задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача щодо задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати в частині, та прийняти нове рішення яким адміністративний позов задовольнити, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, з 04.09.2014 року по 06.11.2015 року ОСОБА_2 перебував на службі в органах внутрішніх справ України (УМВС України у Вінницькій області)

З 07.11.2015 року ОСОБА_2 прийнятий на службу до ГУ НП у Вінницькій області на посаду поліцейського БПСПОП "Вінниця" ГУ НП у Вінницькій області.

06.06.2016 року до керівництва ГУ НП у Вінницькій області надійшов рапорт командира БПСПОП "Вінниця" майора поліції ОСОБА_13., в якому він зазначив про порушення певними працівниками БПСПОП "Вінниця" службової дисципліни, правил субординації та інших професійно-етичних норм, на підставі якого наказом ГУ НП у Вінницькій області № 683 призначено службове розслідуваним щодо порушення службової дисципліни окремими працівниками вказаного підрозділу, в тому числі ОСОБА_2 Пунктом 3 зазначеного наказу на час проведення службового розслідування позивача відсторонено від виконання службових обов'язків.

Відповідно до матеріалів службового розслідування встановлено, що 02.06.2016 року відбулася ротація особового складу підрозділу в місті Краматорськ. Після проведення організаційних заходів з прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей, командиром була дана команда про шикування особового складу БПСПОП "Вінниця", на чолі з керівником загону - заступником командира батальйону полковником поліції ОСОБА_6

Після того, як особовий склад був вишикуваний, керівник загону ОСОБА_6 перед строєм, в різкій формі, не дотримуючись правил субординації та не вибираючи слів почав висловлювати незадоволення з приводу прийняття рішень щодо організації роботи ОСОБА_13., керівництвом ГУ НП у Вінницькій області на чолі з тимчасово виконуючим обов'язки начальника ГУ НП полковником поліції ОСОБА_7 і його заступником ОСОБА_8 Різкі висловлювання ОСОБА_6, ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_2ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які виступили на його підтримку, мало не призвели до сутички між особовим складом, який прибув на ротацію, що завдало втрати позитивного іміджу БПСПОП "Вінниця". Як зазначено у висновку службового розслідування, вказана ситуація, вплинула на моральний стан поліцейських, які прибули для несення служби в зону проведення АТО та на їх бойову готовність.

У висновку службового розслідування зазначено, що ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_13 із запитанням про те, яким чином останній був призначений на посаду. Після відповіді ОСОБА_13 в адресу керівництва ГУ НП у Вінницькій області почали звучати слова негативного характеру.

Службовим розслідуванням також встановлено, порушення позивачем Дисциплінарного статуту ОВС України, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2012 № 455, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», функціональних обов'язків, оскільки всупереч вказаних норм позивач звертався до майора поліції ОСОБА_13 без дотримання вимог субординації, на підвищених тонах, що загострювало ситуацію, принижувало авторитет командира перед особовим складом батальйону.

05.07.2016 року наказом ГУ НП у Вінницькій області № 655 рядового поліції ОСОБА_2 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності - попереджено про неповну посадову відповідність.

Позивач вважаючи, що даний наказ в частині накладення на нього дисциплінарного стягнення є протиправним, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Колегія суддів не погоджується в частині прийнятого рішення суду I інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах апеляційної скарги.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, позивач ОСОБА_2 свою вину у вчиненні вказаного порушення не визнав, зазначивши, що поставлене перед командиром батальйону, з його дозволу єдине запитання щодо його призначення на посаду, не мало ніяких шкідливих наслідків, які були б підтверджені конкретними фактами, а тому будь - яких порушень не вчиняв.

Відповідно до положень статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно до частини 1 статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Судом при дослідженні матеріалів службового розслідування та доводів позивача встановлено, що після збору підрозділу особового складу в місті Краматорськ командир зазначеного батальйону ОСОБА_13 дозволив працівникам особового складу задавати питання, вказаний факт також підтверджується поясненнями працівників особового складу - 36 осіб.

Після чого працівники батальйону почали задавати командиру ОСОБА_13 проблемні питання щодо кадрових призначень, нагородження працівників, надання працівникам відпусток, присвоєння військових звань, проведення тактичних навчань із працівниками батальйону, належного забезпечення транспортом, відрядження в зону АТО не всіх працівників батальйону.

ОСОБА_2 на зазначену пропозицію ОСОБА_13 задав єдине запитання, щодо підстав призначення останнього на посаду, на що ОСОБА_13 надав вичерпну відповідь.

Вказана поведінка позивача стала предметом службового розслідування, за наслідками якого, рядового поліції ОСОБА_2 05.07.2016 року відповідно до наказу ГУ НП у Вінницькій області попереджено про неповну посадову відповідність.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення наказу про попередження ОСОБА_2 про неповну посадову відповідність стало порушення ним Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року № 155, ч.1 п.1,2 ст.18 Закону України " Про національну поліцію" функціональних обов'язків, що виразились у недотриманні норм професійної та службової етики, неповаги до командира батальйону майора поліції ОСОБА_13 та не підтримання порядку і дисципліни в умовах проведення АТО.

З метою встановлення правомірності оскаржуваного позивачем наказу, необхідно дослідити чи дійсно ним було допущено порушення закону, а саме невиконання службових обов'язків, правил поведінки та професійної етики.

Колегія суддів зазначає, що правовий статус БПСПОП "Вінниця" ГУ НП у Вінницькій області врегульовано Положенням про батальйон патрульної служби міліції особливого призначення "Вінниця" УМВС України у Вінницькій області, затверджений наказом УМВС України у Вінницькій області від 14.07.2014 №758 (далі - Положення від 14.07.2014 року №758).

Відповідно до Розділу 1 "Загальні положення", батальйон патрульної служби міліції особливого призначення "Вінниця" є високомобільним спеціальним структурним підрозділом УМВС України у Вінницькій області, створеним з метою належного забезпечення прав та свобод громадян, захисту суспільства від злочинних посягань, забезпечення правопорядку під час проведення загальнодержавних, культурно-масових, релігійних заходів, припинення групових порушень громадського порядку та масових заворушень, проведення спеціальних операцій по затриманню озброєних злочинців, ліквідації аварій та стихійних лих.

До структури підрозділу входять дві роти по обслуговуванню м. Вінниці та області, а також при потребі - виконання завдань поза межами регіону.

Підрозділ у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами МВС України, цим Положенням, а також іншими нормативно-правовими актами. Свою діяльність підрозділ здійснює в межах своїх повноважень відповідно до принципів законності, гуманізму, гласності, поваги до прав людини, а також в умовах довіри та за підтримки населення, громадських формувань і трудових колективів.

Діяльність підрозділу ґрунтується на принципах верховенства права, забезпечення дотримання прав і свобод людини і громадянина, позапартійності, законності, відкритості для демократичного цивільного контролю, прозорості, відповідальності, централізованого керівництва та єдиноначальності.

Підрозділ безпосередньо підпорядковується начальнику УМВС, а в разі його відсутності - особі, яка виконує його обов'язки.

Під час виконання завдань поза межами регіону постійної дислокації підрозділ переходить в оперативне підпорядкування начальника відповідного ГУ МВС УМВС.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, факт вчинення порушення ОСОБА_2 субординації відносно командира ОСОБА_13 опосередковано підтверджено матеріалами службового розслідування, в яких конкретно щодо вчинення ОСОБА_2 порушення не зазначається та не вказано і не конкретизовано, які саме норми (пункти) Дисциплінарного статуту ОВС та Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України позивачем було порушено.

Як вбачається з наказу від 05.07.2016 року за № 655 позивачем порушено ч.1 п. 1,2 ст.18 Закону України "Про національну поліцію", яка чітко передбачає, що поліцейський зобов'язаний:

- неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

- інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що в наказі про звільнення не було зазначено, в чому саме полягає порушення ОСОБА_2 Присяги поліцейського, або невиконання ним функціональних обов'язків та які накази керівництва ним не виконані.

Що стосується службової дисципліни, то її сутність, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів поліції щодо її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень (в тому числі звільнення) , порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень на даний час визначаються Законом України " Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ".

За умовами статті 1 Дисциплінарного статуту ОВС службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і Законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно - правових актів Міністерства внутрішніх справ України.

Підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 1 цього Статуту (стаття 2 Дисциплінарного статуту ОВС).

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Також, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що твердження суду першої інстанції щодо настання шкідливих наслідків поведінки позивача, що на думку суду виразилось у підриві авторитету командира перед особовим складом батальйону є необґрунтованим, не підтвердженим жодним поясненням, які містяться в матеріалах службового розслідування, а тому приходить до висновку, що дане твердження є виключно суб'єктивною думкою і не підтверджено жодними фактами.

В зв'язку з чим суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що дії позивача, а саме поставлене запитання перед командиром батальйону щодо його призначення на посаду, не мали ніяких шкідливих наслідків, які були б підтверджені конкретними фактами.

Також, 22 листопада 2016 року в судовому засіданні був допитаний у якості свідка ОСОБА_13 (попереджений про кримінальну відповідальність), який в своїх поясненнях зазначив, що дійсно надавав дозвіл особовому складу задавати запитання, однак не пам'ятає, яке саме запитання задавав ОСОБА_2, та не вважає що останнім були допущенні будь - які порушення, які виразились у висловлюванні нецензурною лайкою та некоректного поводження по відношенню до нього, що б свідчило про перевищення субординації, лише зазначив що вважає ОСОБА_2 таким що приймав участі у конфліктній ситуації, яка відбулась між особовим складом який прибув в зону АТО та вибував з неї . Крім того зазначив, що перебував у гарних відношеннях з позивачем будь - які зауваження відносно нього відсутні, охарактеризувавши останнього позитивно.

Поряд із цим суд апеляційної інстанції зазначає, що представник відповідача в своїх поясненнях не змогла аргументувати та обґрунтувати об'єктивних підстав факту перевищення ОСОБА_2 ознак субординації.

Крім того, під час служби в органах внутрішніх справ та поліції на позивача не було накладено жодного дисциплінарного стягнення, а навпаки в період проходження служби до нього були застосовані заохочення у вигляді виплати грошової винагороди, ні відповідачем ні судом не було встановлено фактів невиконання позивачем своїх службових обов'язків або невідповідності його кваліфікації займаній посаді.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції будь-яких належних доказів, зокрема щодо протиправної поведінки позивача у своїх висловлюваннях.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування на правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Факт вчинення правопорушення опосередковано та не конкретизовано підтверджено тільки матеріалами службової перевірки, однак ні у спірному наказі, ні у постанові суду не зазначено конкретних висловлювань з боку позивача, які можуть свідчити про порушення правил субординації та могли принизити авторитет командира.

В зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що дії позивача, а саме поставлене запитання перед командиром батальйону ОСОБА_13 щодо його призначення на посаду не мали ніяких шкідливих наслідків, які були б підтверджені конкретними фактами, що в свою чергу свідчить про безпідставність винесеного наказу.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі належно дав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, та дійшов помилкового висновку щодо відмови в задоволенні позовної вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає в цій частині скасуванню.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про зобов'язання відповідача виключити з особової справи ОСОБА_2 відомостей про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до норм КАС України суд адміністративної юрисдикції уповноважений визнавати дію або бездіяльність суб'єкта владних повноважень протиправною, а також скасовувати рішення органів державної влади, якщо вони не відповідають нормам Закону.

В даному випадку суд апеляційної інстанції скасувавши наказ в частині притягнення ОСОБА_2Є до дисциплінарної відповідальності в повній мірі здійснив захист його прав та законних інтересів, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для задоволення п. 2 позовних вимог, у зв'язку з чим в цій частині рішення суду першої інстанції є аргументованим та скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи порушення судом першої інстанції норм права та невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів вбачає підстави для скасування в частині оскаржуваної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови, про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області в частині відмови у визнанні протиправним та скасування наказу про накладення на нього дисциплінарного стягнення скасувати.

В цій частині прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 655 від 06 липня 2016 року в частині накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 листопада 2016 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Граб Л.С.