Справа № 813/1737/16
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

29 листопада 2016 року № 813/1737/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулкевич І.З.

секретар судового засідання Іванес Х.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Корилкевича П.В.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправним розпорядження та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправним розпорядження №164 від 30.03.2016 року та зобов'явати Пустомитівську районну державну адміністрацію Львівської області прийняти рішення про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки для її наступного продажу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3.

Так, в ході дослідження обставин справи судом з власної ініціативи поставлено на розгляд питання про належність розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача в ході обговорення даного питання пояснив, що предметом оскарження у справі є розпорядження Пустомитівської районної державної адміністрації, який в даному випадку виступає як суб'єкт владних повноважень, а тому й спір щодо правомірності винесеного ним рішення слід розглядати з правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник відповідача щодо закриття провадження у справі поклався на думку суду.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Львівський окружний адміністративний суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України ( далі - ЗК України) земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Статтею 5 ЗК України передбачено, що земельне законодавство базується, в тому числі, на принципі забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Статтею 80 ЗК України установлено, що суб'єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності та держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Виходячи з положень ст.ст. 13, 14 Конституції України, ст.ст. 177, 181, 324, глави 30 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України),ст. 148 Господарського кодексу України, земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

З положень ст.ст. 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 ЦК України, ст.ст. 80, 84, 123, 124, 127, 128 ЗК України випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними особами, фізичними особами та з суб'єктами підприємницької діяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Конституції України кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Громадяни та юридичні особи у визначеному законом порядку набувають прав власності та користування земельними ділянками відповідно до їх цільового призначення для ведення господарської діяльності або задоволення особистих потреб.

Відносини, пов'язані з набуттям та реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок ґрунтуються на засадах рівності сторін і є цивільно-правовими.

За змістом ст.ст. 13, 14 Конституції України, ст. 11 ЦК України, ст.ст. 123, 124, 127, 128 ЗК України рішенням органу місцевого самоврядування або державної адміністрації про надання земельної ділянки господарюючому суб'єкту у власність або в користування здійснюється волевиявлення власника землі і реалізуються відповідні права у цивільних правовідносинах з урахуванням вимог ЗК України, спрямованих на раціональне використання землі як об'єкта нерухомості (власності).

Індивідуальні акти органів держави або місцевого самоврядування, якими реалізовуються волевиявлення держави або територіальної громади як учасника цивільно-правових відносин і з яких виникають, змінюються, припиняються цивільні права і обов'язки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер.

Як слідує із змісту позову, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 просить визнати протиправним і скасувати розпорядження Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області від 30.03.2016 року №164 про відмову у придбанні земельної ділянки у власність на території Зимноводівської сільської ради за межами населеного пункту.

Тобто, Пустомитівська районна державна адміністрація Львівської області в даному випадку реалізує свої повноваження власника землі і виступає рівноправним суб'єктом земельних відносин. У відносинах з приводу яких виник спір, відповідач не здійснював владні управлінські функції. Тобто, спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно - правовий характер.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами адміністративного судочинства.

Подібна правова позиція з цього приводу викладена в постановах Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 21-5421а15, від 4 листопада 2015 року у справі № 21-3296а15, від 17 лютого 2015 року у справі № 21-551а14, від 24 лютого 2015 року у справі № 21-34а15, від 01 жовтня 2013 року у справі №21-228а13, від 11 листопада 2014 року у справі № 21-493а14, від 09 грудня 2014 р. у справі №21-308а14 та від 16 грудня 2014 р. у справі №21-544а14, висновки яких є обов'язковими для врахування судами у відповідності до положень ст.244-2 КАС України. Крім того, на помилковість відступлення судами від такої позиції Верховного Суду зазначається також і в постанові від 16.12.2015 року у справі №6-2510цс15.

Частиною 2 ст. 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Між тим, аналіз норм чинного законодавства та матеріалів справи дає можливість дійти до переконання, що після оформлення відповідно до чинного законодавства права користування земельною ділянкою виник спір про право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, визначені у статтях 152 ЗК України та 16 Цивільного кодексу України.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

За наведених вище обставин провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправним розпорядження та зобов'язання вчинити дії - закрити.

Роз'яснити позивачу, що розгляд даного спору має вирішуватися в порядку цивільної (господарської) юрисдикції.

Повернути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 сплачений нею судовий збір у сумі 551,21 (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 21 коп) згідно з квитанцією від 26 травня 2016 р. № 178 та судовий збір у сумі 827,00 (вісімсот двадцять сім гривень) згідно з квитанцією №37 від 07 червня 2016 року.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку і строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Суддя Гулкевич І.З.