Справа № 326/814/16-а(2-а/310/597/16)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"24" листопада 2016 р. справа №326/814/16-а (2-а/310/597/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді:Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 серпня 2016 року у справі №326/814/16-а (2-а/310/597/16) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 16.06.2016 року звернувся до Приморського районного суду Запорізької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області щодо припинення виплати з 01 лютого 2016 року призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області поновити їй виплату з 01 лютого 2016 року призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 16 червня 2016 року адміністративну справу за зазначеним вище позовом передано на розгляд Бердянському міськрайонному суду Запорізької області.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 серпня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області щодо припинення виплати ОСОБА_1 з 01 лютого 2016 року призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області поновити ОСОБА_1 виплату з 01 лютого 2016 року призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Судом першої інстанції рішення звернено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області поновити ОСОБА_1 виплату призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Сторони повідомлені належним чином про дату та місце розгляду справи.

Пунктом 3 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2.

Постанова Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 серпня 2016 року у справі №326/814/16-а (2-а/310/597/16) прийнята у порядку скороченого провадження за результатом розгляду справи, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 183-2 КАС України, а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути зазначену справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивачу - ОСОБА_1 Управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Києва з 11 серпня 2014 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с.16).

З 01 квітня 2015 року ОСОБА_1. взята на облік в Управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області.

На час призначення пенсії ОСОБА_1. обіймала посаду судді Торезького міського суду Донецької області. Указом Президента України від 07 квітня 2015 року №203/2015 «Про переведення суддів» її переведено до Приморського районного суду Запорізької області на посаду судді. Наказом Приморського районного суду Запорізької області від 17 квітня 2015 року відповідно до вказаного Указу Президента України ОСОБА_1 зараховано до складу Приморського районного суду Запорізької області, де вона продовжує працювати на теперішній час (а.с.11-15).

У відповідь на заяву позивача Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області листом № 01/02-16 від 11.02.2016 року повідомило ОСОБА_1, що виплату пенсії їй припинено з 01.02.2016 року. Таке рішення пенсійним органом обґрунтовано тим, що Законом України №213-VІІІ від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» внесено зміни до порядку призначення пенсій за віком на пільгових умовах і за вислугу років, а також тимчасово на період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року встановлено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам незалежно від дати призначення пенсії. Згідно зі ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, під час роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії, зокрема, у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», пенсія не виплачуються. Даною частиною ст.47 Закону також передбачено припинення виплат спеціальних пенсій (у період роботи на відповідних посадах) народним депутатам, державним службовцям, та прирівняним до них особам, суддям, прокурорам та іншим особам, на яких поширюється дія законів, зазначених у ст.47 в новій редакції. Зазначені вище особи можуть отримувати або заробітну плату, або пенсію. Прикінцевими положеннями Закону України від 02.03.2015 року №213-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення»визначено, що порядок виплати пенсії (довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії. З 01.01.2016 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911 від 24.12.2015 року, яким продовжено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам, передбачений Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015 року. В листі вказано, що особи, які працюють на спеціальних посадах (крім інвалідів 1 та 2 групи та інвалідів війни 3 групи, учасників бойових дій), не мають права на пенсійне забезпечення з 01.04.2015 року по 31.12.2016 року. Зазначено, що в січні 2016 року Управлінням встановлено, що за період з 01.04.2015 року ОСОБА_1. не мала права отримувати пенсію, так як працювала в цей час на спеціальній посаді в Приморському районному суді. В лютому 2016 року пенсійну справу приведено у відповідність до чинного законодавства, виплату призначеної пенсії припинено з 01.02.2016 року (а.с.19-20).

Не погодившись з таким рішенням пенсійного органу, ОСОБА_1. оскаржила його до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що застосування до позивача Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 02.03.2015 року, № 911 -VIII від 24.12.2015 року та припинення їй виплати пенсії з 01.02.2016 року є суттєвим звуженням наданих та гарантованих законодавством прав та свобод як громадянину та особі, яка має право на отримання пенсії за віком та якій така пенсія вже була призначена згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та є таким, що порушує вимоги ст.ст.22, 46 Конституції України, тобто є незаконним

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України гарантуються права і свободи громадян, які не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, та не допускається звуження змісту, обсягу існуючих прав і свобод.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу призначено пенсію у за віком відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній з 01.04.2015 року), тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Згідно абзацу 1 ч. 5 ст.141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (у редакції, чинній з 01.04.2015 року) тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до цієї статті або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», щомісячне довічне грошове утримання, призначене відповідно до цієї статті, не виплачується. Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911 від 24.12.2015 року, який набув чинності з 01.01.2016 року, передбачено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року: особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

Відповідно до абзацу 1, 4 ч. 5 ст.141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (у редакції чинній з 01.01.2016 року) тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року: особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі.

Проте Конституційний Суд України в своєму рішенні № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», дійшов висновку, згідно якого визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, у тому числі: 1) абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого ч. 5 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VIII; 2) пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ в частині скасування з 01.06.2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VІІІ, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року 911-VІІІ та положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УІІІ, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Крім того, Конституційний Суд України вказав на такий порядок виконання цього рішення, у тому числі: абзаци 1, 2, 3, 4 та перше, друге речення абзацу 6 ч. 5 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VIII, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню, як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення ч.5 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192-VІІІ, а саме: «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку».

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на відсутність асигнувань на виплату пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Посилання апелянта на ту обставину, що вказане вище рішення Конституційного Суду стосується лише довічного грошового утримання, колегією суддів також до уваги не приймається, оскільки в резолютивній частині рішення чітко зазначено, що «Підлягає застосуванню перше речення ч.5 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192-VІІІ, а саме: «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку».

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області не доведено правомірність припинення ОСОБА_1 виплати призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини десятої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 160, 167, 183-2, 184, 195, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 серпня 2016 року у справі №326/814/16-а (2-а/310/597/16) залишити без задоволення.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 серпня 2016 року у справі №326/814/16-а (2-а/310/597/16) залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак