Справа № 819/2725/14-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року м. Київ К/800/42911/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за

касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2015 року

у справі № 819/2725/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Тернопільської обласної державної адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації, Міністерства праці та соціальної політики України

про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Тернопільської обласної державної адміністрації (далі Тернопільська ОДА), Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації, Міністерсва праці та соціальної політики України про визнання незаконним та скасування рішення Комісії із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС при Міністерстві України з питань надзвичайних ситуацій від 23 вересня 1998 року та зобов`язання Тернопільської обласної державної адміністрації та Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації підтвердити його статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії ІІ та видати позивачу відповідне посвідчення встановленого зразка.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення цих судів та прийняти нове про задоволення позову. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що позивач надав всі передбачені законодавством необхідні документи, які підтверджують його участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та на підставі яких він має право на статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу Департамент соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації (далі Департамент) просив залишити таку без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами встановлено, що 15 березня 1993 року Тернопільською ОДА видано позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії ІІІ, серії НОМЕР_1 . Підставою для видачі вказаного посвідчення була пред`явлена позивачем довідка Борщівської побутрембуддільниці від 01 березня 1993 року № 48 про те, що позивач з 01 червня 1988 року по 30 червня 1988 року брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у зоні відчуження, оплата праці проводилась у трикратному розмірі.

Таке посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії ІІІ, серії НОМЕР_1 позивачем втрачене, у зв`язку з чим останній 29 липня 1994 року звернувся до Управління у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Тернопільської ОДА з заявою про повторну видачу посвідчення замість втраченого, вказавши відомості про серію та номер іншого посвідчення, а не втраченого: А №201696. До заяви додавались оголошення з газети з повідомленням про визнання посвідчення недійсним через його втрату, довідка районного відділу УМВС України та квитанція про оплату. На заяві позивача міститься резолюція «Видати дублікат».

01 листопада 1994 року Тернопільська ОДА замість втраченого посвідчення позивачу видала посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії ІІ, серії НОМЕР_2 . При цьому, у заяві позивача від 29 липня 1994 року про повторну видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС замість втраченого (загубленого) позивачем вказано відомості про втрату ним не власного посвідчення, а іншого посвідчення категорії 2, серії НОМЕР_3 , яке видавалось іншій особі, жителю Борщівського району Тернопільської області.

Також судами встановлено, що у 1997 році під час перевірки правильності видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», яка проводилась на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 1997 року № 135 «Про перевірку правильності видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», Тимчасовою комісією Тернопільської ОДА з перевірки правильності видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» (протокол № 2 від 15 квітня 1997 року) визнано видачу позивачу посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» безпідставною у зв`язку з тим, що наведені в документах дані не відповідають дійсності. При цьому, на розгляд комісії позивачем були подані такі документи: довідка № 48, видана 01 березня 1993 року Борщівською побутрембуддільницею, про те, що позивач з 01 червня 1988 року по 30 червня 1988 року брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у зоні відчуження, оплата праці проводилась у трикратному розмірі та копія довідки № 4, видана 10 квітня 1997 року виробничо-побутовою фірмою «Сокіл», яка є правонаступником Борщівської побутрембуддільниці, про те, що позивач згідно з наказом № 37 від 12 червня 1988 року відряджався в Київську область Макарівський район.

Тимчасовою комісією Тернопільської ОДА з перевірки правильності видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» неодноразово проводились засідання з розгляду заяв позивача, враховуючи додатково подані документи: довідку № 58, видану 28 травня 1997 року Чортківським виробничо-комерційним об`єднанням підприємств побутового обслуговування населення, копію наказу Чортківського райпобуткомбінату від 28 листопада 1986 року № 102 по особовому складу, копію особового рахунку, проте у зв`язку з наявністю сумнівів щодо правильності видачі посвідчення позивачу рішення про перереєстрацію посвідчення не прийняте (протоколи № 36 від 25 листопада 1997 року, № 43 від 18 березня 1998 року). У подальшому всі наведені вище документи скеровані для розгляду і прийняття рішення до Комісії із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, при Міністерстві України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи. Відповідно до витягу з протоколу № 271 від 23 вересня 1998 року на засіданні вказаної Комісії прийнято таке рішення: на підставі представлених документів визнати видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 безпідставною через відсутність первинних підтверджуючих документів про роботу в зоні відчуження.

У 2001-2002 роках позивач звертався до Управління з питань надзвичайних ситуацій та ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС Тернопільської ОДА, до Тимчасової комісії щодо розгляду спірних питань відносно участі окремих громадян у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, проте рішеннями останніх видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивачу визнано безпідставною у зв`язку з відсутністю первинних підтверджуючих документів про роботу в зоні відчуження. При цьому, позивачем додатково надавалися відомості, що у 1998 році за наслідками розслідування законності видачі ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС слідчим слідчого відділу Борщівського районного відділу Управління МВС України в Тернопільській області було відмовлено у порушенні кримінальної справи відносно позивача.

Наведені вище обставини знайшли своє відображення в довідці Державної фінансової інспекції у Тернопільській області від 30 вересня 2013 року № 04-22/186 зустрічної звірки в Департаменті соціального захисту населення Тернопільської ОДА щодо підтвердження виду, обсягу та якості операцій, що здійснювались Головним управлінням Пенсійного фонду України в Борщівському районі.

У листопаді 2013 році до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинене кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України, а саме: за фактом підробки посвідчення ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 . Постановою слідчого відділу Борщівського районного відділу Управління МВС України в Тернопільській області від 14 січня 2014 року кримінальне провадження закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Разом з тим, зі змісту постанови про закриття кримінальної справи установлено, що посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, видане позивачу у 1994 році, перебувало у його користуванні, у 2007 році, позивач оформив пенсію з урахуванням пільг, передбачених нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У постанові про закриття кримінальної справи зазначено, що у 2010 році позивач вказане посвідчення загубив.

Також з матеріалів справи вбачається, що Департаментом надсилались запити до відповідних підприємств у зв`язку з розглядом питання визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, проте з наданих відповідей не було можливим підтвердити відомості та обставини щодо участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, про що позивача Департамент повідомив листом від 08 лютого 2014 року № 05-2/512 і вказав, що підстав для перегляду справи щодо підтвердження позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС немає. Не погоджуючись з тим, що позивачу не підтверджено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, позивач звернувся до суду.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 березня 2014 року, яка набрала законної сили, у справі № 819/423/14-а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Тернопільської ОДА, Департаменту про зобов`язання підтвердити статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії ІІ та видати відповідне посвідчення встановленого зразка відмовлено. Судовим рішенням встановлено, що враховуючи наявність рішення Комісії із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, при Міністерстві України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 23 вересня 1998 року (протокол № 271), яким визнано видачу позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безпідставною, та у зв`язку з тим, що позивачем подано ті самі документи, що вже були предметом розгляду вказаної Комісії, суд дійшов висновку, що у Департаменту відсутні підстави для перегляду справи щодо підтвердження позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Враховуючи наведене, суд не вбачав порушень в діях (бездіяльності) відповідачів. Разом з тим, суд вказав, що позивач наділений правом оскарження рішення Комісії із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оформленого протоколом від 23 вересня 1998 року № 271.

21 квітня 2014 року позивач звернувся до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, при Мінсоцполітики, із скаргою на попереднє рішення Комісії із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, при Міністерстві України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 23 вересня 1998 року, протокол № 271. На вказану скаргу надана відповідь Департаментом соціального захисту постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи Мінсоцполітики від 28 травня 2014 року про те, що підстав для визначення позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС немає.

Вважаючи такі відмови у наданні статусу ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії протиправними, ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з відсутності підстав для встановлення позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ категорії та правомірності рішення Комісії із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, при Міністерстві України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, від 23 вересня 1998 року № 271 щодо безпідставності видачі ОСОБА_1 відповідного посвідчення через відсутність первинних підтверджуючих документів про роботу в зоні відчуження.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначено чотири категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, до категорії ІІ відносяться учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: - з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; - з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; - у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; - евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); - особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення;

до категорії ІІІ відносяться учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали: - у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів; - у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів; - у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів; - на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які відповідають умовам визначеним у цій статті.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 вважає протиправною відмову відповідачів у наданні йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме ІІ категорії.

Підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами (ст. 15 Закону).

Ч. 1 ст. 65 Закону передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи регулюються Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 (далі - Порядок № 51).

Відповідно до п.п. 2, 10 Порядку № 51 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства. Посвідчення, зокрема, потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС видаються Радою міністрів Автономної республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Посвідчення видаються: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту) (абз. 4-8 п. 10 Порядку № 51).

Згідно з положеннями п. 11 Порядку № 51 у разі втрати або псування посвідчення замість нього видається дублікат на підставі раніше поданих документів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, а також особистої заяви (з поясненням обставин втрати або псування посвідчення і зазначенням його номера і дати видачі) та публікації в пресі повідомлення про визнання втраченого посвідчення недійсним. Дублікат видається органом, який видав посвідчення, або органом, який видає такі посвідчення за новим місцем проживання громадянина, на підставі завірених в установленому порядку копій документів, зазначених у пункті 10 цього Порядку. Угорі у лівому кутку посвідчення ставиться штамп або робиться чорним чорнилом надпис: «Дублікат. Видано замість посвідчення серії ... № ...».

Спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вирішуються комісією при Мінпраці, до складу якої, крім спеціалістів зазначеного Міністерства включаються спеціалісти МОЗ, МНС, Мінюсту, Міноборони, Держкомгідромету та Київської облдержадміністрації за поданням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Рішення зазначених комісій є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії. У разі встановлення цими комісіями факту не обґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії посвідчення на підставі рішення комісії підлягає вилученню (п. 12 Порядку № 51).

Як установлено судами попередніх інстанцій, позивач на підтвердження його участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 02 грудня 1986 року по 27 грудня 1986 року у Київській області, Чорнобильський та Поліський райони, посилається на наказ Чортківського райпобуткомбінату від 28 листопада 1986 року № 102 по особовому складу, оригінал якого оглянуто судом у межах справи № 819/423/14-а, та копію посвідчення № НОМЕР_4 , виданого 01 грудня 1986 року Міністерством побутового обслуговування населення УРСР, відповідно до якого Мінпобут УРСР доручає бухгалтеру-ревізору ОСОБА_1 провести переоблік та можливу евакуацію власності мережі підприємств в селі Залісся Чорнобильського району, селах Володимирівка, Бовище Поліського району Київської області, строк дії посвідчення до 27 грудня 1986 року, посвідчення підписане заступником Міністра. Судами попередніх інстанцій установлено, що вказана копія посвідчення належним чином не засвідчена, оригінал позивачем суду не надано, будь-яких доказів та пояснень, яким чином та де позивач отримав таке посвідчення суду не надано. Таке посвідчення до Тимчасової комісії Тернопільської ОДА по перевірці правильності видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», Управління з питань надзвичайних ситуацій та ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС Тернопільської ОДА та Тимчасової комісії щодо розгляду спірних питань відносно участі окремих громадян у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивачем не подавалося.

Водночас, наказ Чортківського райпобуткомбінату від 28 листопада 1986 року № 102 по особовому складу про направлення у відрядження позивача не містить найменування об`єднання, підприємства, установи, організації, куди відряджався працівник, а лише населені пункти, не вказана мета відрядження, в тому числі мета, яка б передбачала виконання робіт у зоні відчуження. Посвідчення про відрядження позивача у зону відчуження суду не надано.

Таким чином, суд касаційної інстанції вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій про те, що наказ по підприємству від 28 листопада 1986 року № 102 про відрядження працівника і посвідчення № 035-74 (видане не підприємством, на якому працював позивач), яким позивача уповноважено на вчинення окремих дій, а саме на проведення переобліку та можливу евакуацію майна, не є документами у розумінні п-п. а) п. 10 Порядку № 51, на підставі яких видаються посвідчення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки таким документом повинне бути саме посвідчення про відрядження в зону відчуження.

Також судами попередніх інстанцій установлено, що позивачем долучено до матеріалів справи копії довідок № 58, видану 28 травня 1997 року Чортківським виробничо-комерційним об`єднанням підприємств побутового обслуговування населення, № 132, видану 18 жовтня 1997 року Чортківським виробничо-комерційним об`єднанням підприємств побутового обслуговування населення, № 18, видану 05 листопада 2001 року, видану товариством з обмеженою відповідальністю «Райпобутсервіс» (правонаступником Чортківського райпобуткомбінату), а також копію особового рахунку. Проте, зазначені документи містять неповні та суперечливі відомості про підвищену заробітну плату позивача у зоні відчуження. Так, зі змісту таких документів судами установлено, що підвищення нараховане позивачу не в грудні 1986 року, а лише у березні 1987 року, саме в цей період позивач звільнився з займаної посади: 02 березня 1987 року у зв`язку із скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП УРСР з виплатою вихідної допомоги в розмірі двох посадових окладів, наказ від 02 березня 1987 року № 19. З даних особового рахунку слідує, що в березні 1987 року ОСОБА_1 нараховані кошти як компенсація при звільненні за невикористану відпустку (відображено у графі нараховано за чергову відпустку), крім того, як вбачається з наказу про звільнення позивача, у березні 1987 року останньому нарахована вихідна допомога при звільненні у розмірі двох посадових окладів, що пояснює нарахування додаткової заробітної плати у березні 1987 року. Отже, суди дійшли правильного висновку проте, що вказані довідки не можуть бути взяті до уваги як довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту), на підставі яких відповідно до абз. 8 п. 10 Порядку № 51 видається посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Зважаючи на всі установлені обставини справи в їх сукупності, суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що позивачем не підтверджено належними доказами та не надано суду документів, передбачених п. 10 Порядку № 51, наявність хоча б одного з яких є підставою для видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ категорії.

З урахуванням викладеного, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормам и права та встановленими обставинами справи, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: