Справа № 808/6381/15
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року , о 18:05 годині,Справа № 808/6381/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Матяш О.В.,

за участю секретаря Передерій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя

справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький механоремонтний комплекс»

до ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши в заяві, що, на підставі хибних висновків акту перевірки №41/08-30-22-02/38972408 від 10.04.2015 про відсутність фактичного здійснення операцій між ним та його контрагентами у зв'язку з незнаходженням останніх за зареєстрованим місцезнаходженням та неможливістю проведення зустрічної звірки, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення №№, від 28.04.2015. Позивач не погоджується із останніми та зазначає, що висновок про відсутність активів й неможливість здійснення господарської діяльності не можна зробити на підставі інформації з податкової справи та баз даних контролюючого органу у зв'язку з тим, що чинним законодавством України надано суб'єктам господарювання право мати складські приміщення, транспортні засоби, устаткування, тощо, у тому числі на підставах, відмінних від права власності (оренда та інших), що не створює обов'язку для суб'єкта господарювання подавати таку інформацію до контролюючого органу інакше, як на його запит. Також позивач вважає безпідставними посилання контролюючого органу на відсутність факту придбання підприємствами-контрагентами певних груп товарів у тих звітних періодах, коли ці товари були реалізовані на користь ТОВ «ЗМРК». До перевірки позивачем надано всі первинні документи бухгалтерського обліку, що вказують на подію, яка викликала зміни в структурі активів та зобов'язань й власному капіталі обох підприємств. ТОВ «ЗМРК» виконало всі свої зобов'язання за договорами, тому немає підстав для того, щоб ставити під сумнів здійснення господарських операцій.

Позивач, з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог від 16.12.2015 (т. 5 а.с.1), просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №№, від 28.04.2015.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримує та просить його задовольнити з викладених в ньому підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнає з підстав, викладених в письмових запереченнях, зазначивши, що перевіркою не підтверджено здійснення ТОВ «ЗМРК» фінансово-господарських операцій з продажу товарів (робіт, послуг) за перевірений період по взаємовідносинам з ТОВ «Стелс Консалтінг», ТОВ «Фирус-Мет 2007», ТОВ «Велес Інвест 2010», ТОВ «Торрін» та ТОВ «Джеміус». Так, представник відповідача зазначає, що ТОВ «Стелс Консалтінг» відсутнє за податковою адресою, у нього відсутні виробниче обладнання, складські та торгівельні приміщення, транспорт й торгівельне обладнання, сировина, матеріали для здійснення основного виду діяльності. По ТОВ «Фирус-Мет 2007» наявні факти, коли товар/послуга, що був придбаний, не реалізовується, а відбувається лише документальне оформлення операцій з придбання та поставки товарів, або зі штучного збільшення вартості товарів, робіт, послуг по ланцюгу поставки без доведення правомірності понесення супутніх витрат для такого зростання (транспортних, вантажних послуг, послуг зі зберігання, модернізації, тощо). ТОВ «Джеміус» відсутнє за місцезнаходженням, у нього відсутні необхідні умови для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності трудових ресурсів, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, власного чи орендованого нерухомого майна, тощо. ТОВ «Торрін» не реалізовувало придбаний товар, а фактично здійснювало лише документальне оформлення операцій з придбання та поставки товарів, або зі штучного збільшення вартості товарів, робіт, послуг по ланцюгу постачання без доведення правомірності понесення супутніх витрат для такого зростання. Щодо ТОВ «Велес Інвест 2010»: вбачається проведення обриву постачання придбаного товару, спрямоване на здійснення операцій з надання податкової вигоди переважно контрагентам, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту й не мають реального товарного характеру. Представник відповідача просить відмовити в позові.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя (далі - ДПІ) проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЗМРК» з питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ та податку на прибуток підприємств при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «СТЕЛС КОНСАЛТІНГ», ТОВ «ФИРУС-МЕТ 2007», ТОВ «ВЕЛЕС ІНВЕСТ 2010», ТОВ «ТОРРІН», ТОВ «ДЖЕМІУС», що відображені у податкових деклараціях з ПДВ за жовтень - грудень 2014 року, результати якої викладено в акті перевірки №41/08-30-22-02/38972408 від 10.04.2015 (т.1 а.с.11-49).

За результатами перевірки податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог, зокрема:

1). пп. 14.1.181 п.14.1 ст. 14, п.п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 200.1, 200.2 ст. 200, п.п. 201.4, 201.6, 201.8 ст. 201, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188 (з урахуванням пп. 14.1.181 п.14.1 ст. 14), п .201.1 ст. 201, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, ст. 1, п. 2 ст. 3, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пп.пп. 1.1, 1.2 п. 1, пп. 2.16 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України №88 від 24.05.1995 та зареєстрованим в Мінюсті України 05.06.1995 за №168/704, Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №7 від 05.01.1995, як наслідок ТОВ «ЗМРК» занижено ПДВ всього на суму 463403 гривень, в тому числі за відповідні податкові періоди: жовтень 2014 року - у сумі 57082 гривень ПДВ; за листопад 2014 року - 45051 гривень ПДВ; за грудень 2014 року - 361270 гривень ПДВ; та завищено суму ПДВ за липень 2014 року в сумі 10000 гривень;

2). п.п. 44.1, 44.6 ст. 44, пп. 135.4.1 п. 135.4 ст. 135, п.п. 138.2, 138.4, 138.6 ст. 138 ПК, п. 3 ст. 5, п. 1 ст. 7 Господарського кодексу України, п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.п.1.2, 2.7 Наказу Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, п. 8 р. ІІІ, п. 3.1 р. V Наказу ДПА України №41 від 25.01.2011, в результаті чого встановлено завищення податку на прибуток підприємств за 2014 рік на загальну суму 408062 гривень:

- завищення суми витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, сформованого по взаємовідносинам з ТОВ «СТЕЛС КОНСАЛТІНГ», ТОВ «ФИРУС-МЕТ 2007», ТОВ «ВЕЛЕС ІНВЕСТ 2010», ТОВ «ТОРРІН», ТОВ «ДЖЕМІУС» на загальну суму 3765303 гривень.

На підставі акту №41/08-30-22-02/38972408 від 10.04.2015 ДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення: № від 28.04.2015, яким ТОВ «ЗМРК» збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 453403 гривень за основним платежем й 113350,75 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); № від 28.04.2015, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств, за основним платежем - на 408062 гривень, за штрафними(фінансовими) санкціями (штрафами) - на 102015,5 гривень (т.1 а.с. 9-10).

Як вбачається зі змісту вищезазначеного акту перевірки, підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень став висновок контролюючого органу про відсутність фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами: ТОВ «СТЕЛС КОНСАЛТІНГ», ТОВ «ФИРУС-МЕТ 2007», ТОВ «ВЕЛЕС ІНВЕСТ 2010», ТОВ «ТОРРІН», ТОВ «ДЖЕМІУС». Цей висновок обґрунтований відсутністю у наведених контрагентів позивача необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності, а саме: управлінського та технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; їх податковий кредит сформовано за рахунок фірм, що мають ознаки «фіктивності». Підприємства не мали змоги реалізовувати товари й здійснювати транспортні та транспортно-експедиційні послуги для ТОВ «ЗМРК».

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного: відносини, що виникають у сфері справляння податків, регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК). Згідно з пп.14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару.

Суд зазначає, що, відповідно до ч.4 ст.70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Статтею 3 цього Закону передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також в пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/ 704 (далі - Положення), згідно з якими первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону та п.2.4 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства й не порушувати публічний порядок. Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з ПДВ підлягають доказуванню, зокрема, обставини, що підтверджують рух активів у процесі здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, податкові накладні, тощо.

Згідно з ст. 1 Закону № 996-ХІV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Під час розгляду справи судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «СТЕЛС КОНСАЛТІНГ» укладено договір поставки №110 від 01.10.2014, за умовами якого постачальник (ТОВ «СТЕЛС КОНСАЛТІНГ») зобов'язується в 2014 році поставити (передати у власність) замовникові (ТОВ «ЗМРК») товари в кількості і за цінами, визначеними у рахунках або видаткових накладних, а замовник - прийняти і оплатити такі товари на умовах цього договору. Ціна цього договору на момент підписання становить 300000 гривень, у тому числі ПДВ 50000 гривень. Замовник оплачує поставлений постачальником товар виключно за ціною, вказаною у рахунках або у видаткових накладних за усною згодою сторін. Замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 60 банківських днів з дня підписання видаткової накладної; товар повинен бути поставлений не пізніше трьох днів від дня отримання постачальником заявки замовника на поставку товару. Товар постачається замовником транспортом за рахунок постачальника (т.3 а.с.129-132).

Також, під час розгляду справи судом встановлено, що між позивачем (замовник) та ТОВ «СТЕЛС КОНСАЛТІНГ» (перевізник) укладено договір перевезення вантажу №111 від 03.11.2014, за умовами якого перевізник бере на себе зобов'язання доставити автомобільним транспортом довірений йому відправником вантаж (згідно з транспортною накладною) і видати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі, а замовник бере на себе зобов'язання сплатити плату за перевезення вантажу (т.3 а.с. 105- 106).

На виконання умов цих договорів ТОВ «СТЕЛС КОНСАЛТІНГ» виписано в адресу ТОВ «ЗМРК» податкові та видаткові накладні, акти виконаних робіт на загальну суму 1859329,20 гривень, в тому числі ПДВ 309888 гривень (т.3 а.с.149-201).

В податковому обліку операції з ТОВ «СТЕЛС КОНСАЛТІНГ» ТОВ «ЗМРК» віднесено до складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податкових декларацій по податку на прибуток за 2014 рік, суму 1267783,15 гривень, до складу податкового кредиту віднесено 253556,63 гривень ПДВ.

В акті перевірки податковий орган зазначив, що ним було отримано від Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області податкову інформацію №31/22-00/39248724 від 10.03.2015 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Стелс Консалтінг» () щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період листопад 2014 року». ТОВ «СТЕЛС КОНСАЛТІНГ» не знаходиться за податковою адресою, фінансово-господарську діяльність не здійснює, бухгалтерські документи не зберігає, службові особи та працівники даного підприємства за податковою адресою не знаходяться, поштові повідомлення не отримують, за даною адресою знаходиться багатоквартирний житловий будинок. Обліковий стан платника податків «9» - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням; вид діяльності - «комплексне обслуговування об'єктів». Згідно з даними ЄРПН, не встановлено фактів придбання товарів (робіт, послуг), які були реалізовані. Перевіркою встановлено, що в штаті ТОВ «СТЕЛС КОНСАЛТІНГ» працював 1 робітник, відсутні основні фонди й виробничі потужності, проте платник реалізовував широку номенклатуру товарів та виконував різноманітний комплекс робіт і послуг. Номенклатура та обсяг реалізованих товарів (послуг) свідчить про фізичну неможливість транспортування, зберігання, сортування, пакування тощо та без залучення субпідрядних організацій.

Також, в акті зазначено про неможливість підтвердження факту перевезення товарів на замовлення ТОВ «ЗМРК» ТОВ «КОМПАНІЯ БАЗИС ГРУП» з ТОВ «СТЕЛС КОНСАЛТІНГ», адже у жовтні 2014 року товари перевозилися на автомобілі Мерседес, д.н.з НОМЕР_1, водієм ОСОБА_2 Проте, згідно з базою даних АІС «Автомобіль» ДАІ МВС України, у ТОВ «КОМПАНІЯ БАЗИС ГРУП» відсутні будь-які зареєстровані у власності автомобільні транспортні засоби, зазначений автомобіль зареєстрований на ТОВ «НАТАЛІ», та автоперевізник - ТОВ «КОМПАНІЯ БАЗИС ГРУП», зареєстроване у Кировоградській ОДПІ, має обліковий стан «9» - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням, вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля.

Також судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Фирус-Мет 2007» укладено договір поставки №10311 від 03.11.2014, за умовами якого постачальник (ТОВ «Фирус-Мет 2007») зобов'язується у 2014 році поставити (передати у власність) замовникові (ТОВ «ЗМРК») товари в кількості і за цінами, визначеними у рахунках або видаткових накладних, а замовник - прийняти і оплатити такі товари на умовах цього договору. Ціна цього договору на момент підписання становить 1200000 гривень, у тому числі ПДВ 200000 гривень. Замовник оплачує поставлений постачальником товар виключно за ціною, вказаною у рахунках, або у видаткових накладних за усною згодою сторін. Замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 60 банківських днів з дня підписання видаткової накладної. Товар повинен бути поставлений не пізніше трьох днів від дня отримання постачальником заявки замовника на поставку товару; постачається замовником транспортом за рахунок постачальника (т.3 а.с. 77-80).

На виконання умов укладеного договору ТОВ «Фирус-Мет 2007» виписано в адресу ТОВ «ЗМРК» податкові та видаткові накладні на придбання товару на загальну суму 974460 гривень, в тому числі ПДВ 162410 гривень.

В податковому обліку операції між ТОВ «Фирус-Мет 2007» та ТОВ «ЗМРК» віднесено до складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податкових декларацій з податку на прибуток за 2014 рік, на суму 812050 гривень та до складу податкового кредиту в грудні 2014 року віднесено суму ПДВ у розмірі 162410 гривень.

Контролюючий орган в акті перевірки зазначає, що ТОВ «Фирус-Мет 2007» перебуває на обліку у ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, обліковий стан «7» - внесено запис про відсутність підтвердження відомостей, вид діяльності - «комплексне обслуговування об'єктів». В акті зазначено, що, відповідно до наданих до перевірки ТТН, транспортування товару здійснювалося на замовлення ТОВ «ЗМРК» ФОП ОСОБА_3 на автомобілі FAW, д.н.з НОМЕР_2. Згідно баз даних АІС «Автомобіль» ДАІ МВС України, у ФОП ОСОБА_3 відсутні будь-які зареєстровані у власності автомобілі. Згідно з аналізом податкової звітності, ТОВ «Фирус-Мет 2007» формує власний податковий кредит у декларації з ПДВ у листопаді 2014 року за рахунок основного постачальника - ДП «Іваньківський цукровий завод», основний вид діяльності - «виробництво цукру», обліковий стан «4» - порушено провадження у справі про банкрутство. В акті зазначено, що ТОВ «Фирус-Мет 2007» у листопаді 2014 року придбало у ДП «Іваньківський цукровий завод» цукор-пісок, а реалізовувало комплектуючі запчастини. Аналізом номенклатури зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних встановлено, що фактично по ТОВ «Фирус-Мет 2007» наявні факти, коли товар/послуга, що було придбано, не реалізовується, а відбувається лише документальне оформлення операцій з придбання та поставки товарів або зі штучного збільшення вартості товарів, робіт, послуг по ланцюгу поставки без доведення правомірності понесення супутніх витрат для такого зростання. У зв'язку із зазначеним неможливо відстежити товарний баланс операцій та здійснення операцій купівлі-продажу.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 02.07.2014 між позивачем та ТОВ «ДЖЕМІУС» було укладено договір поставки №20714, за умовами якого постачальник (ТОВ «ДЖЕМІУС») зобов'язується у 2014 році поставити (передати у власність) замовникові (ТОВ «ЗМРК») товари в кількості і за цінами, визначеними у рахунках або видаткових накладних, а замовник - прийняти і оплатити такі товари на умовах цього договору. Ціна цього договору на момент підписання становить 1500000 гривень, у тому числі ПДВ - 250000 гривень. Замовник оплачує поставлений постачальником товар виключно за ціною, вказаною у рахунках, або у видаткових накладних за усною згодою сторін. Замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 60 банківських днів з дня підписання видаткової накладної. Товар повинен бути поставлений не пізніше трьох днів від дня отримання постачальником заявки замовника на поставку товару. Товар постачається замовником транспортом за рахунок замовника.

На виконання умов укладеного договору ТОВ «ДЖЕМІУС» виписано в адресу ТОВ «ЗМРК» податкові та видаткові накладні на придбання товару на загальну суму 330302,88 гривень, в тому числі ПДВ- 55050,48 гривень. В податковому обліку операції між ТОВ «ДЖЕМІУС» та ТОВ «ЗМРК» віднесено до складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податкових декларацій з податку на прибуток за 2014 рік, на загальну суму 225254 гривень та до складу податкового кредиту віднесено суму ПДВ у розмірі 55050,80 гривень.

Згідно з актом перевірки позивача, з метою дослідження походження придбаного товару та ланцюгів його походження, контролюючим органом проведено аналіз податкової звітності ТОВ «ДЖЕМІУС» та його постачальників. Під час аналізу податкової звітності ТОВ «ДЖЕМІУС» було використано інформацію з офіційних джерел ДФС: інформаційно-аналітична система «Податковий Блок», інформаційно-аналітична система ГУ ДФС у Запорізькі області «Інформація щодо товарів згідно з ЄРПН» та ЄРПН. Серед номенклатури товару, зазначеного у зареєстрованих податкових накладних, відсутній товар, що у подальшому було реалізовано контрагенту - покупцю ТОВ «ЗМРК», згідно з первинними документами. Згідно з ІАС «Податковий Блок», основним постачальником ТОВ «ДЖЕМІУС» у липні 2014 року було ТОВ «Віста-2014», що знаходиться на обліку у ДПІ у м. Херсон ГУ Міндоходів у Херсонській області, основний вид діяльності - «діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах». До складу податкового кредиту ТОВ «ДЖЕМІУС» по операціях із ТОВ «Віста-2014» включено ПДВ у розмірі 1980156,2 гривень. Згідно з додатком 5 до податкової декларації за липень 2014 року, ТОВ «Віста-2014» декларує податкові зобов'язання по контрагентам-покупцям на загальну суму ПДВ 26797597 гривень, в тому числі ТОВ «ДЖЕМІУС». Розбіжність між сумами податкових зобов'язань та сумами податкового кредиту склала 26794917 гривень. Згідно з податковою звітністю, ТОВ «Віста-2014» сплачує до загального/спеціального фонду державного бюджету (рядок 25.1) 41 гривню.

Також в акті перевірки позивача контролюючий органа зазначає, що, відповідно до податкової інформації Західної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області №1055/7/20-33-22-03 від 19.03.2015 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Джеміус»», основний вид діяльності ТОВ «ДЖЕМІУС» - оптова торгівля фруктами й овочами, стан платника податків - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням. Перевіркою встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності трудових ресурсів, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, власного чи орендованого нерухомого майна, тощо. Постачання ТМЦ по ланцюгу «постачальники» - ТОВ «ДЖЕМІУС» - «покупці» фактично не відбувалося, проведено лише документування транзитних фінансових потоків з метою мінімізації сплати ПДВ в бюджет контрагентами-покупцями ТОВ «ДЖЕМІУС». Встановлено відсутність об'єктів оподаткування по операціях з придбання товарів (послуг) у контрагентів-постачальників та по операціях з продажу цих товарів (послуг) підприємствам-покупцям за липень - серпень 2014 року.

Судом також встановлено, що між позивачем та ТОВ «ТОРРІН» укладено договір поставки №141201 від 01.12.2014, за умовами якого постачальник (ТОВ «ТОРРІН») зобов'язується у 2014 році поставити (передати у власність) замовникові (ТОВ «ЗМРК») товари в кількості і за цінами, визначеними у рахунках або видаткових накладних, а замовник - прийняти і оплатити такі товари на умовах цього договору. Ціна цього договору на момент підписання становить 600000 гривень, у тому числі ПДВ - 100000 гривень. Замовник оплачує поставлений постачальником товар виключно за ціною, вказаною у рахунках або у видаткових накладних за усною згодою сторін. Замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 60 банківських днів з дня підписання видаткової накладної. Товар повинен бути поставлений не пізніше трьох днів від дня отримання постачальником заявки замовника на поставку товару. Товар постачається замовником транспортом за рахунок постачальника (т.3 а.с. 81-84). На виконання умов укладеного договору ТОВ «ТОРРІН» виписано в адресу ТОВ «ЗМРК» податкові й видаткові накладні на придбання товару на загальну суму 1212822 гривень, в тому числі ПДВ - 202137 гривень.

В податковому обліку операції між ТОВ «ТОРРІН» та ТОВ «ЗМРК» віднесено до складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податкових декларацій з податку на прибуток за 2014 рік, на загальну суму 656100 гривень та до складу податкового кредиту віднесено суму ПДВ у розмірі 131220 гривень.

Перевіркою встановлено факти маніпулювання податковою звітністю ТОВ «ТОРРІН» та основних постачальників за грудень 2014 року. Так, ТОВ «ТОРРІН» формувало власний податковий кредит у декларації з ПДВ за рахунок податкових накладних, виписаних основним постачальником ТОВ «Іллтекс ПРО» у сумі 1961254,27 гривень. ТОВ «Іллтекс ПРО» знаходиться на обліку в ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, обліковий стан «9» - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням. Відповідно до реєстру отриманих податкових накладних, по яким сформовано податковий кредит ТОВ «ТОРРІН», виписано в адресу ТОВ «ТОРРІН» у листопаді 2014 року 260 податкових накладних з сумою ПДВ до 10000 гривень. Згідно з ЄРПН, ТОВ «ТОРРІН» у грудні 2014 року отримувало наступний товар: фракція ізопентанова (марка Б), платформат, кабель ВБбШв 3х150+1х70, коліно PPR DN 32/90 мм. При цьому ТОВ «ТОРРІН» у листопаді 2014 року реалізовувало електричні деталі. Аналізом зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних встановлено, що фактично ТОВ «ТОРРІН» придбаний товар не реалізовував, а здійснювалося лише документальне оформлення операцій з реалізації інших товарів, робіт, послуг на адресу покупців, фактично відбувається «розрив» ланцюга постачання, з чого можна зробити висновок лише про документальне оформлення операцій з придбання та поставки товарів або зі штучного збільшення вартості товарів, робіт, послуг по ланцюгу поставки без доведення правомірності понесення супутніх витрат для такого зростання. У зв'язку з цим неможливо відстежити товарний баланс операцій та здійснення операцій купівлі-продажу у просторі і часі.

Судом встановлено, що 01.12.2014 між позивачем та ТОВ «ВЕЛЕС ІНВЕСТ 2010» укладено договір поставки №01123, за яким постачальник (ТОВ «ВЕЛЕС ІНВЕСТ 2010») зобов'язується у 2014 році поставити (передати у власність) замовникові (ТОВ «ЗМРК») товари в кількості і за цінами, визначеними у рахунках або видаткових накладних, а замовник - прийняти і оплатити такі товари на умовах цього договору. Ціна цього договору на момент підписання становить 600000 гривень, у тому числі ПДВ - 100000 гривень. Замовник оплачує поставлений постачальником товар виключно за ціною, вказаною у рахунках або у видаткових накладних за усною згодою сторін, здійснює оплату поставленого товару протягом 60 банківських днів з дня підписання видаткової накладної. Товар повинен бути поставлений не пізніше трьох днів від дня отримання постачальником заявки замовника на поставку товару, постачається замовником транспортом за рахунок постачальника (т. 3 а.с.101-104).

На виконання умов укладеного договору ТОВ «ВЕЛЕС ІНВЕСТ 2010» виписано в адресу ТОВ «ЗМРК» податкові та видаткові накладні на придбання товару на загальну суму 141450 гривень, в тому числі ПДВ - 23575 гривень.

В податковому обліку операції між ТОВ «ВЕЛЕС ІНВЕСТ 2010» та ТОВ «ЗМРК» віднесено до складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податкових декларацій з податку на прибуток за 2014 рік, на загальну суму 117875 гривень та до складу податкового кредиту віднесено суму ПДВ у розмірі 23575 гривень.

В акті перевірки зазначено, що, згідно з аналізом податкової звітності ТОВ «ВЕЛЕС ІНВЕСТ 2010», останнє формує власний податковий кредит у декларації з ПДВ за листопад 2014 року за рахунок єдиного постачальника - ТОВ «Контел-Груп» (вид діяльності «оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами»). До складу податкового кредиту ТОВ «ВЕЛЕС ІНВЕСТ 2010» по операціях з ТОВ «Контел-Груп» включено ПДВ у розмірі 848767 гривень. ТОВ «Контел-Груп», у свою чергу, самостійно коригує (зменшує) податкові зобов'язання по взаємовідносинам з ТОВ «ВЕЛЕС ІНВЕСТ 2010», згідно з уточненою декларацією у квітні 2014 року. За результатами коригування між ТОВ «Контел-Груп» та ТОВ «ВЕЛЕС ІНВЕСТ 2010» встановлена розбіжність між задекларованими сумами податкових зобов'язань й задекларованими сумами податкового кредиту за грудень 2014 року у розмірі 848766,9 гривень.

Товар, відображений у податкових накладних, які надано до перевірки, містить код УКТЗ, що підлягає реєстрації в ЄРПН, та свідчить про те, що він є імпортованим. Згідно з податковою декларацією з ПДВ за грудень 2014 року, ТОВ «ВЕЛЕС ІНВЕСТ 2010» не ввозило на митну територію України товари, необоротні активи та отримані від нерезидента на митній території України послуги з метою їх використання у межах господарської діяльності для здійснення операцій, які оподатковуються за основною ставкоюй нульовою ставкою. Згідно з ЄРПН, у ТОВ «ВЕЛЕС ІНВЕСТ 2010» у грудні 2014 року відсутні податкові накладні, що підлягають реєстрації в ЄРПН. З огляду на зазначене вбачається проведення обриву постачання придбаного товару, спрямоване на здійснення операцій з надання податкової вигоди переважно контрагентам, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту й не мають реального товарного характеру. Задекларовані показники ТОВ «ВЕЛЕС ІНВЕСТ 2010» від постачальників і покупців не спричиняють реального настання правових наслідків.

Також в акті перевірки зазначено, що, враховуючи, що у підприємств ТОВ «СТЕЛС КОНСАЛТІНГ», ТОВ «ФИРУС-МЕТ 2007», ТОВ «ВЕЛЕС ІНВЕСТ 2010», ТОВ «ТОРРІН», ТОВ «ДЖЕМІУС» відсутні необхідні умови для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності, а саме: управлінський та технічний персонал, основні засоби, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби, податковий кредит сформовано за рахунок фірм, що мають ознаки фіктивності, вказані підприємства не мали змоги реалізовувати товари та здійснювати транспортні й транспортно-експедитаційні послуги для ТОВ «ЗМРК.

Суд погоджується із таким висновком контролюючого органу.

До того ж судом встановлено, що майже по всім поставкам позивач не розрахувався до цього часу: в останньому судовому засіданні представник позивача надав суду договори про відступлення права вимоги, по яким контрагенти позивача влітку 2015 року передали право вимоги по вищевказаним договорам поставки іншим товариствам з обмеженою відповідальністю, й останні не скористались своїм правом вимоги й не отримали кошти за поставлений товар (товар було сплачено позивачем у 2014 - на початку 2015 років в невеликих частках майже по всім договорам, згідно з наданими лише в останньому засіданні платіжними дорученнями).

Також лише в останньому судовому засіданні представник позивача надав суду додаткові угоди до вищезазначених договорів поставки, датованих тією ж датою, що й договори поставки, відносно зміни п.5.2 договорів щодо постачання товару замовним транспортом за рахунок замовника (позивача) - у договорах, наданих під час перевірки, в п.5.2. було зазначено, що товар поставляється за рахунок постачальника (а.с.82 т.3). Лише після того, як представник позивача не зміг пояснити суду, чому товар поставлявся за його рахунок, з'явилися вищезазначені додаткові угоди, яких не було надано ані під час перевірки, ані додано до позову.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Зміст господарської операції може встановлюватися з урахуванням змісту цивільно-правових чи господарсько-правових зобов'язань сторін, але не вичерпується останнім. Господарська операція може мати місце навіть за відсутності цивільно-правових чи господарсько-правових відносин між платниками податків.

Із наведеного вбачається, що господарські операції є самостійним поняттям, відмінним від правочинів або господарських зобов'язань. Наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника податків. Аналіз реальності господарських операцій може здійснюватися на підставі даних податкового та бухгалтерського обліку платника податків та інших обставин. При цьому не виключається розгляд господарських операцій відповідно до їх реального економічного змісту.

Оцінка господарських операцій судом під час розгляду справ, що виникають з податкових відносин, змісту господарських операцій може здійснюватися і окремо від застосування положень про цивільні правочини чи господарські зобов'язання.

Презумпція дійсності, притаманна цивільним правочинам, не може бути автоматично поширена на реальність господарських операцій. Отже, якщо цивільні правочини є сферою приватного права й можуть розглядатися лише з урахуванням норм Цивільного та Господарського кодексів, то податкові зобов'язання підприємства повинні оцінюватися передусім з огляду на норми податкового законодавства. При цьому дотримання норм цивільного чи господарського права не означає автоматично реальності вчинення господарської операції. Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Судом встановлено, що за результатами перевірки позивача були виявлені порушення податкового законодавства, викладені в акті перевірки, на підставі чого прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення. При цьому суд звертає увагу, що наслідки порушення податкового законодавства можуть (і повинні) застосовуватися незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобов'язання недійсними, оскільки відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності.

Зазначена позиція висловлювалася неодноразово Верховним Судом України, зокрема, в Постанові ВСУ від 17.02.2009, реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 7046232, та додатково відображена у листі Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011.

Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права - пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п.п. 198.3, 198.6 ст. 198 ПК, ч.ч. 1, 2 ст. 215, ч. 5 ст. 203 ЦК, Верховний Суд України у своїй постанові від 22.09.2015 у справі №826/16369/13-а, реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 52867861, зазначив, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання. Відповідно до вищенаведеного, визначення господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Так, суд виходить із того, що хоча чинне податкове законодавство не встановлює конкретного переліку документів, складанням яких має оформлюватися господарська операція, документування господарської операції має відповідати законодавчо установленим вимогам щодо оформлення такої операції, договірним умовам та/або звичаєвій практиці.

Установлений за наслідками дослідження договорів зміст спірних операцій поставки передбачає постачання специфічного виду продукції (електромеханічні деталі), це постачання мало здійснюватися з різних населених пунктів, в такому постачанні повинен був використовуватися людський ресурс. Проте, встановлені фактичні обставини справи свідчать, що за підприємствами-контрагентами позивача не зареєстровано транспортних засобів, транспортні засоби, на яких нібито виконувалося перевезення товарів, зареєстровані за підприємствами, що не мають відношення ні до позивача, ні до його контрагентів. Також, обставини справи свідчать, що контрагенти позивача не придбавали реалізований в подальшому товар, та й взагалі у них відсутні фактичні можливості для ведення господарської діяльності з постачання електромеханічних деталей.

Оцінюючи у сукупності вищевказані фактичні обставини справи, суд погоджується з доводами відповідача, що господарські операції за договорами поставки між позивачем та вказаними контрагентами відображені лише документально, без фактичного їх виконання, тому подані позивачем первинні документи юридичної сили не мають.

Окрім іншого, підставою для висновків про відсутність реального здійснення господарських операцій позивача з вказаними контрагентами є вищенаведені акти перевірки контрагентів позивача, якими встановлено відсутність належних доказів реального вчинення вказаними товариствами господарських операцій.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

В силу приписів ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно із ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності, суб'єкт господарювання зобов'язаний заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

З огляду на вищевикладені норми права та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що в позові належить відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

При зверненні до суду з даним позовом було сплачено 10 відсотків максимальної ставки судового збору за подання даного позову майнового характеру - 487,20 гривень (платіжне доручення №34 від 27.08.2015 (т.1 а.с.8). Оскільки у позові відмовлено, позивач повинен доплатити судовий збір у розмірі 4384,8 гривень (4872 - 487,2 = 4384,8).

Керуючись ст.ст.17,158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у позові відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький механоремонтний комплекс» на користь Державного бюджету України судові витрати у розмірі 4384 (чотирьох тисяч трьохсот восьмидесяти чотирьох) гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Запорізький окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання постанови у повному обсязі шляхом подання апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Матяш