Справа № 826/28215/15
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

29 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого суддіАліменко В.О.
суддів Безименної Н.В., Парінова А.Б.,
за участю секретаря судового засіданняЛебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Донікс» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Донікс» до Державної фіскальної служби України, Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року Науково-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю «Донікс» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області, в якому просило суд:

Визнати прийнятими та зареєстрованими; податкові декларації Позивача у день їх фактичного отримання Державною фіскальною службою України; у Єдиному реєстрі податкових накладних відповідні податкові накладні, згідно Переліку податкових накладних, датою (операційним днем) направлення їх як електронного документу для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних та у день їх фактичного отримання Державною фіскальною службою України;

Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України (Відповідача-1) щодо відмови у прийнятті та реєстрації:

- податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2015 року від 18.08.2015 року з додатками: розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) від 19.08.2015 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) від 19.08.2015 року Науково-виробничого товариства відповідальністю з іноземними інвестиціями «ДОНІКС» (); податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2015 року від 17.09.2015 року з додатками: розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) від 17.09.2015 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) від 17.09.2015 року Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «ДОНІКС» (); податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2015 року від 19.10.2015 року з додатками: розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) від 19.10.2015 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) від 19.10.2015 року Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «ДОНІКС» ().

Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України (Відповідача-1) та Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області (Відповідача-2) щодо відмови у прийнятті та реєстрації:

- податкових накладних, виписаних Науково-виробничим товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «ДОНІКС» () при здійснені господарських правовідносин, у Єдиному реєстрі податкових накладних згідно Переліку податкових накладних.

Визнати декларацію про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами станом на 01.07.2015 року Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «ДОНІКС» () такою, що подана у день її фактичного отримання Державною фіскальною службою України, а саме: 20.07.2015 року в 13:05:29.

Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України (Відповідача-1) щодо відмови в прийнятті/здачі декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами станом на 01.07.2015 року Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «ДОНІКС» ().

Визнати податкову декларацію екологічного податку від 20.07.2015 року Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «ДОНІКС» () такою, що подана у день її фактичного отримання Державною фіскальною службою України, а саме: 21.07.2015 року в 10:28:21.

Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України (Відповідача-1) щодо відмови в прийнятті/здачі податкової декларації екологічного податку від 20.07.2015 року Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «ДОНІКС» ().

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2016 року позовну заяву Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Донікс» було залишено без розгляду з підстави повторної неявки представника Позивача у судове засідання без поважних причин.

Не погоджуючись з ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2016 року, Позивачем, Науково-виробничим товариством з обмеженою відповідальністю «Донікс» було подано апеляційну скаргу, у якій скаржник просить:

Скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2016 року у справі №826/28215/15 і направити справу для продовження розгляду в Окружний адміністративний суд міста Києва.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.01.2016 року відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання на 18.04.2016 року.

У попереднє судове засідання 18.04.2016 року позивач не прибув, причин неявки суду не повідомив. Про попереднє судове засідання повідомлений належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення, отриманого Позивачем 22.03.2016 року (т. 1, а.с. 222).

В матеріалах справи наявна також довідка від 18.04.2016 року, складена секретарем судового засідання Шевченко М.В., в якій зазначено про те, що фіксація судового засідання не здійснювалася, зважаючи на неявку сторін у судове засідання.

Суд визнав неявку позивача не поважною.

Ухвалою від 18.04.2016 року суд призначив справу до судового розгляду колегією суддів на 22.06.2016 року.

У судове засідання 22.06.2016 року позивач представника не направив.

17.06.2016 року через канцелярію суду представник позивача подав клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 22.06.2016 року з причин перебування представника у відпустці.

Суд за клопотанням представника позивача відклав розгляд справи на 14.09.2016 року.

У судове засідання 14.09.2016 року представник Позивача знову не з'явився. Про судове засідання повідомлений належним чином, про що свідчать зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, отримане Позивачем 30.06.2016 року (т.1, а.с. 274) та довідка від 14.09.2016 року, складена секретарем судового засідання про те, що фіксація судового засідання не здійснювалася, у зв'язку з неявкою сторін у судове засідання.

Суд визнав повторну неявку позивача не поважною та відповідно прийняв оскаржувану ухвалу.

Встановивши обставини справи, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України судовий виклик або судове повідомлення осіб, які беруть участь у справі, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур'єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки, складеного відповідно до статті 34 цього Кодексу факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), електронною поштою, телефонограмою, опублікування у друкованому засобі масової інформації.

У ч. ч. 1 - 3 ст. 35 КАС України передбачено, що повістка вручається під розписку. Повістка може бути вручена безпосередньо в суді. Суд може за згодою особи, яка бере участь у справі, видати їй повістку для вручення іншій особі, яка викликається до суду. Особа, яка вручає повістку, зобов'язана повернути до адміністративного суду розписку адресата про одержання повістки, яка приєднується до справи. Повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за три дні до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді.

Як зазначалось вище, матеріалами справи підтверджується належне повідомлення Позивача про призначені судові засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 КАС України, у разі повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналогічна норма міститься в пункті 4 частини 1 ст. 155 КАС України, відповідно до якої суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у попереднє судове засідання чи у судове засідання без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Так, неприбуття в судове засідання позивача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, є повторним, коли ані позивач, ні його представник вдруге не прибули на розгляд справи і в суду є достовірні докази про те, що обидва рази позивача було належним чином повідомлено.

Наведені вище обставини свідчать про повторну (неодноразову) неявку позивача без поважних причин на розгляд справи (двічі підряд), наслідком чого стало залишення судом першої інстанції позовної заяви без розгляду у порядку п. 4 частини першої ст. 155 КАС України.

Також, необхідно зауважити, що на осіб, які беруть участь у справі, ст. 49 КАС України покладається загальний обов'язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і неухильно виконувати процесуальні обов'язки. При цьому, під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників адміністративного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що мають значення також причини неявки. Якщо позивач надав докази поважності причин неявки і суд погодився з їх поважністю, судовий розгляд відкладається. Натомість, якщо позивач не повідомив про причини неприбуття або суд визнав їх неповажними, недоведеними, позовну заяву може бути залишено без розгляду, якщо від позивача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, при вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави слід відповісти на такі питання:

- чи належним чином позивача було повідомлено про судовий розгляд перший і другий раз;

- чи обидва рази були відсутні поважні причини неприбуття позивача або інформація про такі причини;

- чи відсутня заява позивача про розгляд справи за його відсутності.

Позовну заяву може бути залишено без розгляду, лише якщо відповідь на усі ці питання є позитивною.

До апеляційної скарги Позивачем додано докази того, що представник Позивача, намагаючись прийняти участь у судовому засіданні Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №826/28215/15 14.09.2016 року, знаходячись у м. Донецьк, виїхав з м. Донецьк до м. Київ 13.09.2016 року. Однак, перетнути лінію зіткнення в Марийському напрямку (КПВВ «Мар'їнка») зі сторони м. Донецьк 13.09.2016 року та 14.09.2016 року не зміг, оскільки у напрямку в'їзду з неконтрольованої території станом на 13.09.2016 року - 14.09.2016 року накопичилося багато транспортних засобів, які мали намір перетнути лінію зіткнення, існувала велика черга таких транспортних засобів. Крім того, 14.09.2016 року КПВВ «Мар'їнка» на деякий час закривався у зв'язку з тим, що неподалік від нього знайшли розтяжку з гранатою. Всі ці обставини зробили неможливим своєчасно перетнути лінію зіткнення представнику Позивача, не зважаючи на те, що представник Позивача виїхав до м. Київ заздалегідь, а саме -13.09.2016 року.

Отже, зважаючи на те, що представник Позивача 13.09.2016 року та 14.09.2016 року був у дорозі, він фактично був позбавлений можливості електронним листом повідомити суд першої інстанції про неможливість прибуття у судове засідання.

Крім того, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що намагався повідомити Окружний адміністративний суд міста Києва про неможливість прийняти участь у судовому засіданні 14.09.2016 року, однак за номером контактного телефону, який зазначено на офіційному сайті Окружного адміністративного суду м. Києва (oask.gov.ua), а саме - працював автовідповідач. Інших представників Позивач немає.

Крім цього, вирішуючи питання законності та обґрунтованості прийнятого судом першої інстанції судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне перевірити, чи узгоджується воно з нормами міжнародного права та чи не буде у даному випадку порушено право позивача на судовий захист.

Так, у рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, виходячи з норм Конституції України, а також з норм Міжнародного права, колегія суддів приходить до висновку, що залишення позовних вимог позивача без розгляду унеможливить доступ останнього до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування ухвали суду та направленням справи для продовження розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 204, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Донікс» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2016 року - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2016 року - скасувати, справу №826/28215/15 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяВ.О. Аліменко

СуддіН.В. Безименна

А.Б. Парінов

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Парінов А.Б.