Справа № 802/271/16-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 802/271/16-а

24 листопада 2016 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Сторчака В. Ю. Ватаманюка Р.В.

за участю: секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представник позивача: ОСОБА_1, представник на підставі довіреності

представник відповідача: ОСОБА_2, представник на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" ОСОБА_3 про закриття провадження у справі від 22.08.2016 року та від 06.10.2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року позов задоволено: визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" ОСОБА_3 щодо визнання нікчемним правочину, що був вчинений між ПАТ "Радикал Банк" та ОСОБА_4, а саме трансакція ПАТ "Радикал Банк" щодо перерахування на користь ОСОБА_4 грошової суми з призначенням платежу "Внесення коштів на депозитний рахунок за договором №18-23031 від 09.07.2015 року" на суму 198400,00 грн., дата вчинення трансакції 09.07.2015 року, час вчинення трансакції 15:51, крім того визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" ОСОБА_3 щодо не включення ОСОБА_4 ( ідент. номер НОМЕР_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором банківського вкладу від 09.07.2015 року вкладу №18-23031, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ "Радикал Банк".

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, 22 серпня 2016 року та повторно 06 жовтня 2016 року представником Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції було подано клопотання про закриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи та доводи поданого клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання про закриття провадження у справі необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Верховний Суд України у судовому рішенні від 15.06.2016 року у справі №826/20410/14, виходячи з аналізу частини 3 статті 2 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та пункту 6 статті 2 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб та враховуючи положення статті 12 ГПК України, дійшов висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Одночасно Верховний Суд України дійшов висновків, що відповідні спори мають розглядатися за правилами господарського судочинства, про що безпосередньо зазначено в мотивувальній частині вищезазначеної постанови від 15.06.2016 року.

Відповідно до частини 1 статі 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Колегія суддів апеляційного суду, керуючись абзацом другим частини 1 статті 244-2 КАС України, вважає за можливе відступити від зазначеної позиції Верховного Суду України у цій справі з мотивів, викладених нижче.

Так, відповідно до статті 3 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 4 цього ж Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділений відповідними функціями, що визначені частиною другою статті 4 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, зокрема це: здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку і навіть застосування до банків та їх керівників відповідно фінансових санкцій і накладення адміністративні штрафів.

Наведене свідчить про те, що функції Фонду пов'язані із здійсненням владних управлінських повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України суб'єктом владних повноважень є, зокрема, будь-який суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій, а отже Фонд є суб'єктом владних повноважень у розумінні КАС України.

В свою чергу, згідно з пунктом першим частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Згідно із статтею 1 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника і визнання його банкрутом учасники у справі про банкрутство - це сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство. Всі перелічені особи в той чи інший спосіб є учасниками певних правовідносин, у яких бере участь безпосередньо боржник.

Разом із тим, правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банка-боржника. Банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб вирішує виключно Фонд. Отже, правовідносини між Фондом та вкладниками не породжують прав та обов'язків для банку.

Відтак, відсутні підстави вважати, що правовідносини між вкладниками та Фондом щодо формування переліку осіб, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду, складаються за участі банку. Тому ці правовідносини не стосуються безпосередньо процедури ліквідації банку. Юридичний факт неплатоспроможності банку є лише підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду, проте процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг відшкодування вкладникам.

Водночас, за змістом ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі саме спори з майновими вимогами саме до боржника, щодо якого порушено справу про банкрутство. Буквальне тлумачення статті 12 ГПК України свідчить про те, що відповідні норми не поширюються на спори між вкладниками та Фондом.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що за своїм характером спір між уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і вкладниками банку щодо включення відповідних фізичних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку що клопотання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" ОСОБА_3 від 22.08.2016 року та від 06.10.2016 року про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 17 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

у задоволенні клопотань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" ОСОБА_3 про закриття провадження по даній справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та не підлягає касаційному оскарженню

Ухвала суду складена в повному обсязі 01 грудня 2016 року.

Головуючий ОСОБА_5

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7