Справа № 215/3021/16-а(2-а/215/100/16)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2016 рокусправа № 215/3021/16-а(2-а/215/100/16)
Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Кругового О.О.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 29 липня 2016 року по справі № 215/3021/16-а (2-а/215/100/16) за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії та стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

11.07.2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради (далі відповідач) в якому просив визнати дії чи бездіяльність відповідача з 23.03.2016 року по 11.07.2016 року неправомірними під час розгляду заяви про призначення усіх видів допомог і забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму; визнання дій відповідача такими, що не відповідають правому акту вищої юридичної сили; визнання права на отримання допомоги; відшкодування моральної шкоди за рахунок бюджету.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 29 липня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги апелянт обґрунтував тим, що суд першої інстанції зробив хибний висновок про те, що ним не усунуто недоліки позовної заяви після залишення його позову без руху. Апелянт вказував, що суд першої інстанції не врахував його клопотання про звільнення від сплати судового збору, майновий стан. Апелянт вказував на порушення його права звернення до суду, вільно розпоряджатись гарантованими правами на судовий захист. Апелянт вказував, що він у якості усунення недоліків позову надав уточнений позов, повторно заявив клопотання про звільнення його від сплати судового збору, яке проігноровано судом та повернуто позов не дивлячись на виконання умов ухвали про залишення позову без руху.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справа розглянута відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України за відсутності сторін, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без руху виходив з того, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає ст.ст. 105. 106 КАС України, невірно викладено позовні вимоги та обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, відсутні докази, що підтверджують кожну обставину. Суд першої інстанції залишаючи позов без руху також вказував на несплату позивачем судового збору майнового та не майнового характеру.

Матеріалами справи встановлено, що 11.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Однієї з вимог позовної заяви, ОСОБА_1 просив суд звільнити його від сплати удового збору.

Встановлено, що ухвалою від 29.07.2016 року позов залишено без руху, строком до 19.08.2016 року.

Копію ухвали про залишення позову без руху ОСОБА_1 отримано 23.08.2016 року, що підтверджується копією поштового повідомлення про вручення відправлення.

23.08.2016 року ОСОБА_1 надав до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу заяву про усунення недоліків позовної заяви в якій вказував на відсутність недоліків позовної заяви та повторно виклав клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Встановлено, що 01.09.2016 року судом повернуто позовну заяву.

Відповідно до ч. 1,4 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 11 КАС України, кожна особа, яка звернулась за судовим захистом, розпоряджається вимогами на свій розсуд. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Згідно ч. 1 ст. 51 КАС України крім прав та обов'язків, визначених у статті 49 цього Кодексу, позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову. Позивач має право відмовитися від адміністративного позову у суді апеляційної чи касаційної інстанції до закінчення відповідно апеляційного чи касаційного розгляду. Позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Таким чином, позивач не може бути позбавлений свого права звернення до суду, більше того, позивач не позбавлений права звертатись до суду з такими позовними вимогами, які вважає за потрібне, з такими вимогами, за якими вважає, що його права будуть поновлені.

Суд першої інстанції повинен враховував, що позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви, змінити позовні вимоги.

Згідно ч. 4 ст. 104 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Нормами КАС України передбачене звернення осіб до суду з позовом з вимогами щодо зобовязання відповідача субєкта владних повноважень вчинити певні дії.

Суд не може вказувати позивачу по справі з якими позовними вимогами звертатись до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Колегія суддів зазначає, що необґрунтованість позовних вимог, відсутність доказів є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Суд має можливість самостійно витребовувати необхідні докази для розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що позов містить найменування адміністративного суду, імя позивача та його поштову адресу, номер засобу звязку, наявне найменування відповідача та його адреса, викладено зміст позовних вимог та самі позовні вимоги.

Колегія суддів вважає, що позовна заява ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 105 та ст. 106 КАС України, містить необхідні реквізити, виклад позовних вимог. Колегія суддів звертає увагу, що судове рішення відповідно до ст. 159 КАС України має бути законним та обґрунтованим. Суд першої інстанції залишаючи позовні вимоги без руху, лише послався на загальні положення ст. 105, ст. 106 КАС України, не зазначив в чому саме полягають недоліки позовної заяви.

Варто вказати, що суд повинен вирішити питання про відкриття провадження протягом трьох днів після отримання позовної заяви, однак позовна заява подана до суду першої інстанції 11.07.2016 року, натомість питання про залишення позову без руху вирішене лише 29.07.2016 року, що порушенням відведених термінів та норм ст. 107 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 106 КАС України у позовній заяві зазначаються, у разі необхідності клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Тобто, законодавчими нормами передбачений механізм забезпечення громадянам доступ до судочинства України.

З клопотання про звільнення від сплати судового збору вбачається, що станом на час подання позову ОСОБА_1 не мав можливості сплатити такий судовий збір. Однак, клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору не було вирішене судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Судом першої інстанції порушено норму ч. 1 ст. 108 КАС України в ухвалі від 29.07.2016 року не зазначено спосіб усунення недоліків позовної заяви.

Окремо, варто вказати, що суд в ухвалі від 29.07.2016 року вказує, що ухвала може бути оскаржена до Адміністративного апеляційного суду Дніпропетровської області, однак такого суду не існує. Невірно розяснено порядок оскарження ухвали.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено право позивача на звернення до суду, підстави для залишення позовної заяви без руху були відсутні.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвалу суду слід скасувати.

Керуючись ч.3 ст.108, п.3 ч.1 ст.199, п.4 ч.1 ст.204, ст.ст. 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 29 липня 2016 року по справі № 215/3021/16-а (2-а/215/100/16) скасувати.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.О. Круговий