Справа № 489/7808/15-а
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 489/7808/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Губницький Д.Г.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Градовського Ю.М.
судді -Лукянчук О.В.
при секретарі -Величко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Управління Пенсійного Фонду України в Центральному районі м. Миколаєва, Головного управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області про захист пенсійних прав,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2015 року ОСОБА_5 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Центральному районі м. Миколаєва (надалі - відповідач-1, УПФ) в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача-1 та скасувати рішення від 18.11.2015 року №73/02 щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- встановити факт наявності 12 років 6 місяців спеціального стажу із шкідливими та важкими умовами праці відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із врахуванням до нього періоду роботи на Миколаївському заводі «Електротехніка» (в подальшому реорганізованому у ВАТ «Електротехніка») шліфувальником по обробці металу абразивними кругами сухим способом з 10.09.1984 року по 02.12.1997 року;

- зобов'язати УПФ призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 26.03.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що 02.11.2015 року він звернувся до УПФ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», але рішенням УПФ від 18.11.2015 року №73/02 йому відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, при цьому зараховано до спеціального стажу зі шкідливими та важкими умовами праці відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 10.09.1984 року по 21.08.1992 року, тобто по дату набуття чинності постанови КМ України від 01.08.1992 року №442, а у зарахуванні періоду з 22.08.1992 року по 02.12.1997 року відмовлено у зв'язку з відсутністю підтвердження проведення атестації робочого місця.

Ухвалою суду першої інстанції від 26.05.2016 року за клопотанням позивача до справи другим відповідачем залучене Головне управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області (надалі - відповідач-2, Головне УПФ) та прийнято до розгляду позовну вимогу до нього в частині встановлення комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років позивачу пільгового стажу - з 10.09.1984 року по 02.12.1997 року.

У червні 2016 року позивач змінив вимоги до Головного УПФ - просив скасувати рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років від 11.03.2016 року та зобов'язати комісію зарахувати в пільговий стаж період роботи з 22.08.1992 року по 02.12.1997 року.

Ухвалою суду першої інстанції від 23.06.2016 року на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України закрите провадження в справі в частині позовної вимоги про встановлення факту наявності 12 років 6 місяців спеціального стажу із шкідливими та важкими умовами праці відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із врахуванням до нього періоду роботи на Миколаївському заводі «Електротехніка» (в подальшому реорганізованому у ВАТ «Електротехніка») шліфувальником по обробці металу абразивними кругами сухим способом з 10.09.1984 року по 02.12.1997 року.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, в судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав в сукупності, пояснив, що первісні вимоги до УПФ в частині скасування рішення та зобов'язання призначити пенсію залишаються без змін.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.08.2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, та встановлено судом першої інстанції, що постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.10.2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_5 до Головного УПФ та УПФ, яка набрала законної сили, встановлено, що у березні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років позивачу при Головному УПФ (надалі - Комісія) із заявою про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах з 10.09.1984 року по 02.12.1997 року.

Рішенням Комісії від 08.04.2015 року зараховано до стажу, який надає право на таку пенсію, період роботи з 10.09.1984 року по 21.08.1992 року на Миколаївському заводі «Електротехніка». В зарахуванні періоду роботи з 22.08.1992 року по 02.12.1997 року відмовлено у зв'язку з відсутністю проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Даною постановою суду визнано необґрунтованою рішення Комісії в частині відмови в зарахуванні до спеціального стажу періоду роботи з 22.08.1992 року по 02.12.1997 року шліфувальником по обробці металу абразивними кругами сухим способом у ВАТ «Завод «Електротехніка» через те, що своєчасність та проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівника і не може обмежувати його право на отримання пенсії.

Внаслідок цього рішення Комісії від 08.04.2015 року в даній частині визнане неправомірним та скасоване.

Також цією постановою суду було відмовлено у задоволенні позовних вимог до УПФ через те, що із заявою про призначення пенсії до цього пенсійного органу позивач не звертався, будь-яких рішень УПФ стосовно позивача не приймав.

Рішенням УПФ від 18.11.2015 року №73/2 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до заяви від 02.11.2015 року в зв'язку з відсутністю необхідного спеціального стажу.

Рішенням Комісії від 11.03.2016 року №3/3 позивачу повторно відмовлено в зарахуванні до спеціального стажу періоду роботи з 22.08.1992 року по 02.12.1997 року шліфувальником по обробці металу абразивними кругами сухим способом у ВАТ «Завод «Електротехніка», оскільки постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.10.2015 року на Комісію будь-яких зобов'язань щодо зарахування до стажу роботи вказаного періоду покладено не було, а документів про проведення атестації робочого місяця позивача на Миколаївському заводі «Електротехніка» (згодом ВАТ «Елеткротехніка») не надано.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що докази проведення атестації робочого місця шліфувальника по обробці металу абразивними кругами сухим способом у ВАТ «Завод «Електротехніка» в період роботи позивача з 22.08.1992 року по 02.12.1997 року відсутні.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442 вбачається, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Враховуючи наведене, атестація робочого місця може бути підтверджена лише письмовими доказами. Покази свідків щодо характеру та умов праці не можуть прийматися як достатні докази на це.

З довідки Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної Державної адміністрації від 04.03.2015 року вбачається, що атестації робочого місця шліфувальника по обробці металу абразивними кругами сухим способом в АТ «Завод «Електротехніка» не проводилась.

Згідно довідки Сектору інформації та використання документів ліквідованих установ архівного відділу Миколаївської міської ради від 08.02.2016 року, особові справи, накази про результати атестації робочих місць за умовами праці, карти умов праці шліфувальника по обробці металу абразивними кругами сухим способом, табелі, списки та наряди працюючих на виробництві зі шкідливими умовами праці до сектору на зберігання не надходили.

Отже, переглянувши матеріали справи, колегія суддів не змогла встановити факт проведення атестації робочого місця шліфувальника по обробці металу абразивними кругами сухим способом у ВАТ «Завод «Електротехніка» в період роботи позивача з 22.08.1992 року по 02.12.1997 року.

Вказане підприємство ліквідоване, відповідних документів про проведення атестації робочого місця до трудового архіву не надходило.

Отже, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин, а саме підтвердження проведення атестація робочого місця, не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Саме такий висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України від 10.09.2013 року та від 25.11.2014 року (справи №21-183а13 та №21-519а14).

Відповідно до ч.2 ст.161 КАС України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки атестація робочого місця позивача в період з 22.08.1992 року по 02.12.1997 року документально не підтверджена, а саме підтвердження цього факту дає право позивачу на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи все вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 25 листопада 2016 року.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: О.В. Лукянчук Ю.М. Градовський