Справа № 759/16138/16-а
Суддя: Войтенко Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
пр. № 2-а/759/394/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді: Войтенко Ю.В.,

за участю секретаря: Севрюк К.А.,

представника позивача: Коваленка Д.В.……………………

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом Святошинського районного відділу ГУ ДМС України в м. Києві до ОСОБА_3 про примусове видворення з України та затримання з метою до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України,

В С Т А Н О В И В :

23 листопада 2016 року Святошинський районний відділ ГУ ДМС України в м. Києві звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з адміністративним позовом, в якому просить примусово видворити за межі України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та його затримати з метою поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який тимчасово мешкає в АДРЕСА_1, працює продавцем шаурми біля метро «Житомирська» без відповідного дозволу на працевлаштування, чим порушує вимоги статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 42 ЗУ «Про зайнятість населення». Перевіркою документів іноземця встановлено, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3 прибув на територію України 18.08.2016 із Узбекистану у приватних справах по національному паспорту на його ім'я НОМЕР_1, виданому 09.03.2016 Владою Республіки Узбекистан, терміном дії до 08.03.2026 авіасполученням через КПП «Бориспіль» за правилами безвізового в'їзду на територію України. З моменту прибуття в Україну проживає адресою - АДРЕСА_1. На даний момент зазначений іноземець не має достатньо коштів для подальшого перебування на території України. З метою покращення свого матеріального становища тимчасово працевлаштувався продавцем шаурми біля метро «Житомирська». Громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3 грубо порушує міграційне законодавство України ухиляється від виїзду з території України після закінчення строку перебування на території України, чим порушує вимоги ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та п.8 Постанови Кабінету Міністрів України № 150, близьких родичів, законних засобів існування, грошових коштів на проживання на території України не має. Святошинським РВ ГУ ДМС України в м. Києві 07.10.2016 року на вищезазначеного громадянина складено адміністративний протокол відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП за порушення правил перебування іноземців та ОБГ на території України, а саме статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011р. № 3773-VI та прийнято рішення про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язано його покинути територію України у термін до 16.10.2016 року. Проте, відповідач рішення про примусове повернення з території України не виконав та ухиляється від виїзду за межі території України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з зазначених у позовній заяві підстав, а саме обґрунтоване можливе ухилення відповідача від видворення за рішенням органу ДМС.

Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, однак, пояснив, що паспорт у нього залишився в квартирі, що він має брата, який може допомогти йому виїхати за межі України. Щодо порушення законодавства з приводу невиїзду, пояснив, що він не знав про обов'язок виїхати з України.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 50 КАС України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України та на підставі ч. 3 ст. 185 - 5КАС України розглядаються за їх обов'язкової участі невідкладно.

Судом встановлено, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3 прибув на територію України 18.08.2016 із Узбекистану у приватних справах по національному паспорту на його ім'я НОМЕР_1, виданому 09.03.2016 Владою Республіки Узбекистан, терміном дії до 08.03.2026 авіасполученням через КПП «Бориспіль» за правилами безвізового в'їзду на територію України. Громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3, грубо порушує міграційне законодавство України ухиляється від виїзду з території України, чим порушує вимоги ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та п.8 Постанови Кабінету Міністрів України № 150.

Святошинським РВ ГУДМС України в м. Києві 07.10.2016 р. на вищезазначеного громадянина складено адміністративний протокол відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП за порушення правил перебування іноземців та ОБГ на території України, а саме статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011р. № 3773-VI та прийнято рішення про примусове повернення за межі України громадянина РеспублікиУзбекистан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язано його покинути територію України у термін до 16.10.2016.

Встановлено, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3 рішення про примусове повернення з території України не виконав та ухиляється від виїзду за межі території України.

Згідно інформаційного листа Вищого Адміністративного суду України № 844/12/1-13 від 13.06.2013 у зв'язку з виникненням у судовій практиці питань пов'язаних із визначенням належного позивача у справах про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України та територіальної підсудності цих справ, на підставі статті 32 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне повідомити таке.

За змістом частини першої статті 30 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", частини першої статті Кодексу адміністративного судочинства України правом на звернення до адміністративного суду з позовом про примусове видворення іноземців та ociб без громадянства за межі території України наділений центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері

Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, є Державна міграційна служба країни, яка діє відповідно до Положення про Державну міграційну службу, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року N 405/-011.

Відповідно до підпункту 9 пункту 4 цього Положення Державна міграційна служба України приймає рішення про скорочення строку перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні, видворення у тому числі у примусовому порядку, іноземців та осіб без громадянства з України, Згідно з пунктом 7 цього Положення Державна міграційна служба У країни здійснює свої повноваження безпосередньо та через головні управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Отже, Положення про Державну міграційну службу України прямо передбачає можливість надання територіальним органам та підрозділам Державної міграційної служби України передбачених Положенням повноважень.

Пунктом 3 Типового положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року N 563, встановлено, що завданням територіальних органів є реалізація повноважень міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Судом достовірно встановлено і підтверджено наявними матеріалами справи, що у відповідача законні підстави для знаходження на території України відсутні, залишати територію України наміру не має, тому є всі підстави вважати, що в разі прийняття вищевказаними органів рішення про видворення, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3 буде ухилятися від виконання цього рішення.

Крім того, ст. 4 вищевказаного Закону визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, однак, суду, при розгляді даної справи, жодних підстав, які визначені в наведеній статті, відповідачем не надано.

Щодо відповідача, обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ж статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та унеможливлюють примусове видворення за межі України не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідачів поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25.06.2009 року № 1 "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні" іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтею 13 Закону України «Про імміграцію». Примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги позивача засновані на законі, є обґрунтованими, знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. В зв'язку з чим позов підлягає повному задоволенню.

Відповідно до п. 22 ст. 22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» стосовно іноземців та осіб без громадянства, котрі не мають коштів для відшкодування витрат, пов"язаних з видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок держави.

На підставі наведеного, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»,Закону України «Про імміграцію»,керуючись ст.ст. 50, 94, 159, 160, 161, 162, 163, 173, 183-5 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Святошинського районного відділу ГУ ДМС України в м. Києві до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 про примусове видворення з України та затримання з метою до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України - задовольнити в повному обсязі.

Затримати громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Примусово видворити за межі території України громадянина громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

На підставі п. 5 ч. 2 ст.256 КАС України постанову допустити негайного виконання.

Копії постанови суду невідкладно видати сторонам по справі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Ю.В. Войтенко