Справа № 752/9765/16-а
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 752/9765/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Колдінова О.О.
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді: Літвіної Н.М., суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В. розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зобов'язання провести перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» згідно довідки Генеральної прокуратури України № 18-191 від 19 лютого 2016 року із розрахунку 90 % від середнього заробітку без обмеження граничного розміру, починаючи з 23 травня 2016 року.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року адміністративний позов задоволено частково:

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва в частині відмови у перерахунку ОСОБА_2 пенсії за вислугою років відповідно до положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Зобов'язано Правобережне об'єднане управління Пенсійного Фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи із середньомісячного заробітку, зазначеного в довідці Генеральної прокуратури України № 18-191 зп від 19 лютого 2016 року з розрахунку 90 % від середнього заробітку, з урахуванням обмежень максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність на відповідний рік, починаючи з 01 червня 2016 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, в частині обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність на відповідний рік, позивач - ОСОБА_2, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить змінити постанову суду першої інстанції у вказаній частині.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 з 1996 року перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві і отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

На підставі наказу від 24 травня 2004 року № 1591 ц ОСОБА_2 був звільнений з посади старшого прокурора Першого відділу Генеральної прокуратури України з 07 червня 2004 року за власним бажанням.

23 травня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про здійснення перерахунку йому раніше призначеної пенсії з врахування розміру заробітної плати прокурора на посаді, які позивач займав до виходу на пенсію, зазначеної в довідці Генеральної прокуратури України № 18-191зп від 19 лютого 2016 року.

26 травня 2016 року позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку раніше призначеної пенсії з посиланням на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначається відповідно до спеціальних законів, у тому числі Закону України «Про прокуратуру» і пенсійне забезпечення таких осіб здійснюється на загальних підставах згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов'язаний провести позивачу перерахунок і виплату пенсії в розмірі 90% місячного заробітку, визначеного в довідці Генеральної прокуратури України від 19 лютого 2016 року, як передбачено ст. 50-1 Законом України «Про прокуратуру», однак з урахуванням обмежень максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, починаючи з першого числа місяця, який є наступним за місяцем, коли позивач звернувся з заявою про здійснення перерахунку пенсії. Тобто, перерахунок повинен бути здійснений починаючи з 01 червня 2016 року.

Колегія суддів погоджується з наявністю підстав для задоволення позову та проведення перерахунку і виплати пенсії позивача в розмірі 90% місячного заробітку, визначеного в довідці Генеральної прокуратури України від 19 лютого 2016 року, як передбачено ст. 50-1 Законом України «Про прокуратуру», однак вважає, що судом першої інстанції помилково застосовано норми матеріального права при вирішенні питання щодо обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, з огляду на наступне.

Частина 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон №1789-ХІІ) в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу зазначає, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Частина 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачає перерахунок пенсій для прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VI), який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, зменшено до 80% відсотків розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Таким чином, з 01 жовтня 2011 року положення ч. 1 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Крім того, Законом № 3668-VІ встановлено обмеження виплати пенсії максимальним її розміром.

Відповідно до ст. 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Разом з цим, як встановлено пунктом 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 11 жовтня 2016 року по справі № 465/3463/15-а.

Частиною 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 3668-VІ зміни до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини 13, 18, ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, колегія суддів виходить з того, що згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

З огляду на зазначені обставини справи та норми права, колегія суддів вважає, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим Законом № 3668-VI, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Отже, постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року підлягає зміні в частині обмеження розміру пенсії.

Колегія суддів вважає, що в спірному випадку позивачу належить здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи із середньомісячного заробітку, зазначеного в довідці Генеральної прокуратури України № 18-191 зп від 19 лютого 2016 року з розрахунку 90 % від середнього заробітку, без обмеження граничного розміру пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права;

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 201, 205, 206, 212, 254 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Змінити постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року шляхом викладення третього абзацу резолютивної частини постанови наступним чином:

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи із середньогомісячного заробітку, зазначеного в довідці Генеральної прокуратури України № 18-191 зп від 19 лютого 2016 року з розрахунку 90 % від середнього заробітку, без обмеження граничного розміру пенсії, починаючи з 01 червня 2016 року.

В решті постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.