Справа № 754/6748/16-а
Суддя: Шевчук О. П.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/356/16
Справа №754/6748/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 листопада 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Шевчука О.П.

при секретарі Кузовенко А.В.

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом та просить неправомірною відмову Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві у призначенні пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком з 19.04.2016 року.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він перебуває на пенсійному обліку в Лівобережному об'єднаному управління Пенсійного фонду України та отримує пенсію.

Після досягнення пенсійного віку відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» представник позивача звернувся до управління Пенсійного фонду з вимогою надати відповідний бланк заяви та її подальшу реєстрацію для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Головним спеціалістом відповідача у вчиненні таких дій позивачу відмовлено, у зв'язку з чим представник ОСОБА_1 звернувся із скаргою до заступника начальника управління.

На свою скаргу позивач отримав відповідь від 04.05.2016 року, якою відмовлено в задоволенні його вимог з посиланням на те, що він вже отримує пенсію за віком відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» .

Позивач з таким висновком відповідача не погоджується, зазначаючи, що з 1993 року йому призначена пенсія як ліквідатору аварії на Чорнобильський АЕС відповідно ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Позивачу 60 років виповнилось 18.06.2001 року, а тому щодо цього часу він не мав права на призначення йому пенсії за віком.

Зазначена обставина, на думку позивача, спростовує доводи відповідача про призначення йому раніше 2001 року пенсії за віком.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів пенсії за її вибором, а тому він має право на перехід з раніше призначеної йому пенсії відповідно ЗУ «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на пенсію за віком відповідно ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Посилаючись на викладене позивач просить суд позов задовольнити .

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з наведених вище підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, зазначивши, що ОСОБА_1 вже перебуває на пенсії за віком з 1993 року, пенсія призначена йому по досягненню 50 років з зменшенням пенсійного віку відповідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з зменшенням пенсійного віку но 10 років.

Заслухавши пояснення представників сторін у справі та дослідивши письмові докази суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Статтею 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено види пенсії в України, а саме - пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Позивач у справі має статус ліквідатора аварії на ЧАЕС.

Відповідно ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування":

- учасники ліквідації насідків аварії на ЧАЕС, які пропрацювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - на 10 років;

- які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - 8 років;

- які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році - 5 років.

Стаття 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлює умови призначення пенсії за віком.

31.03.1993 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про призначення йому пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 19).

Оскільки позивач мав право на отримання пенсії як ліквідатор аварії на ЧАЕС із зменшенням пенсійного віку відповідно ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», йому призначена пенсія за віком з урахуванням вимог зазначеної норми Закону.

Факт призначення пенсії позивачу саме за віком із його зменшенням як ліквідатору аварії на ЧАЕС випливає із змісту вищевикладених вимог чинного законодавства, а саме із того, що законодавством України встановлено три види пенсії - пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Позивач за призначенням пенсії внаслідок захворювання чи втрати годувальника до УПФУ не звертався, а тому йому могла бути призначена тільки пенсія за віком.

Крім того, судом встановлено, що 01.03.2010 року ОСОБА_1 звертався до Дніпровського УПФУ з заявою про перерахунок пенсії за віком по стажу та заробітку (а.с. 46), 02.10.2012 року - про перерахунок пенсії відповідно ст. 42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», (а.с. 47),30.04.2015 року - аналогічно по ст. 42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 48).

При цьому відповідно зазначених заяв позивач зазначав про отримання пенсії за віком та стаття 42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що діяла на час звернення позивача до УПФУ, встановлювала порядок перерахунку пенсії за віком.

З особового рахунку пенсіонера ОСОБА_1 також вбачається, що він перебуває на обліку як отримувач пенсії за віком (а.с. 30, 32), з Розпорядження Дніпровського районного управління ПФУ від 08.05.2015 року також вбачається, що позивач отримує пенсію за віком (а.с. 42 - 44).

Аналізуючи викладені доводи суд приходить до висновку про те, що позивач вже перебуває на пенсії за віком, призначеної із зменшенням пенсійного віку з урахуванням ЗУ «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому дії відповідача є правомірними, позов ОСОБА_1 є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8-13, 18,19, 104 - 106 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя