Справа № 2-а-9879/10
Суддя: Ярмоленко В. В.
Дата ухвалення: 2010-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 2-а-9879/10
Провадження № -
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" вересня 2010 р. м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Ярмоленка В.В., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Коростені адміністративну )аву за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення ростенської міської ради про визнання неправомірних дій та стягнення недовиплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2010 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що и є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, постійно проживає та працює в м. ростені, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення, а тому відповідно до Закону раїни від 28.02.1991 року № 796 - XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали аслідок Чорнобильської катастрофи /далі Закон № 796 - XII/, має право на щомісячну грошову помогу у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, доплату до юбітної плати. Однак, всупереч згаданому Закону вказані виплати проводились без застосування атності до встановленого розміру мінімальної заробітної плати, а в твердих сумах, встановлених становою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, /далі «Постанова № 836»/ тому зивач вважає своє право порушеним та просить стягнути з управління праці та соціального захисту селения Коростенської міської Ради недовиплачені кошти, передбачені ст.ст. 37, 39 Закону № 796- 1в розмірі 22534,50 грн. за період з 01.01.2007 року по 31.12.2009 року.

Відповідач в судове засідання не з»явився, надав до суду заперечення, в якому позовні вимоги не знав, а також зазначив, що позивач працювала в Господарській службі ПЗЗ (м. Київ), яка не перебуває обліку в УПСЗН Коростенської міської ради для фінансування чорнобильських витрат, передбачених 39 ЗУ "Про статус...".

Судом встановлено, що позивач має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи З гегорії. Відповідно до ст.ст.37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які страждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щомісячної грошової помога в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва в розмірі 40% іімальної заробітної плати.

Проте в спірний період часу ці доплати виплачувались частково, у фіксованому розмірі, значеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні тати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не в кратному відношенні до зімальної зарплати.

Згідно п. 2 «Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, вязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року № 936 розпорядниками зджетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються в числі інших управління праці та вального захисту населення виконкомів міських Рад. Виплата компенсацій та допомог певних видів, Ї.ч. і передбачених ст. ст. 37, 39 Закону „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали аслідок Чорнобильської катастрофи працюючим і непрацюючим громадянам та пенсіонерам (зводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального мсту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за :цем реєстрації. Правовідносини між сторонами виникли з дня набрання чинності вищевказаної станови.

Таким чином, управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради є іежним відповідачем по справі. В порушення вимог ст. 71 КАС України останній не довів іежними доказами факти відсутності фінансування та видатків Державного Бюджету України, що іравляються управлінням Міністерства праці і соціального захисту населення для реалізації виплат терпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи за ст.ст. 37, 39, 51 Закону № 796 - XII. Згідно ізаної норми Закону обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності оіадено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, доказів правомірності своїх дій відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності за них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статусі соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд вирішує справи на підставі Конституції та законів! України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою! України.

Частиною 4 зазначеної статті встановлено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта 1 Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість яких надана! Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу І юридичну силу.

Оскільки Верховна Рада України і Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконн нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме статті Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильсь катастрофи», а не вказана Постанова КМУ.

В силу ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свободі інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня коли особа дізналася або! повинна була дізнатися про порушення своїх прав свобод чи інтересів.

Порушення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного!

позову.

Виходячи з цього та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, в межах строку! звернення до суду підлягають судовому захисту позовні вимоги, передбачені ст. 37 ЗУ "Про статус я соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за періоді! 01.04.2009 року по 31.12.2009 року.

Разом з тим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд керується п.2 ч.2 стій І КАС України та зобовязує відповідача вчинити певні дії, а саме нарахувати та виплатити позивав невиплачену частину допомоги.

Керуючись ст.ст. 37,39 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 11, 94, 99, 100, 158-163, 167, 254 КодекеуЯ

адміністративного судочинства України, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради щодеіі не нарахування та не виплати позивачу допомоги в звязку з обмеженням споживання продул^ місцевого виробництва відповідно до визначених законом розмірів неправомірними.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської перерахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу в звязку з обмеженням споживі продуктів місцевого виробництва відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про статус і соціа захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 01.04.2009 р по 31.12.2009 року.

В решті позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

Від сплати судових витрат сторони звільнити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адмім ративного суду через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом десяти днів з/ проголошення.

Суддя