Справа № 357/7968/16-а
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/7968/16-а
П ОС Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Бондаренко О. В. ,

при секретарі Бондаренко Н. В.,

Кириченко Д.В., розглянувши в відкритому судовому засіданні залі суду № 4 справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської виправної колонії №35, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з даним позовом 19.07.2016 року мотивуючи тим, що він являється ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, інвалідом 2 групи. За наказом відповідача він був направлений у відрядження з установи ЮА-45/35 для участі в роботі по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 05.05.1986 року по 08.05.1986 року. Пенсію отримує з 21 лютого 1994 року згідно Закону України №2262. З 1996 року пенсію отримує згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС» №796-12 1991 року та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року. На сьогоднішній день правонаступником Установи ЮА-45/35 є Білоцерківська виправна колонія №35 Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області. На підставі Наказу УВС к/о №221 від 16.07.1986 року та відомості №1221 від 31.10.1986 року відповідач нарахував і виплатив йому посадовий оклад і оклад по спеціальному званню за роботу в зоні відчуження за період з 05.05.1986 року по 08.05.1986 року кошти в сумі 28.56 крб. У відомості №1221 від 31.10.1986 року його прізвище стоїть під №59 і стоїть його підпис про одержання вказаної суми - 28.56 крб. В довідку за 1996 рік по нарахуванню пенсії вищевказана сума 28.56 крб. не внесена, оскільки, як пояснює відповідач, не зберігся оригінал відомості №1221 від 31.10.1986 року, що є не правдою, оскільки відповідач в 1998 році надав копію цієї відомості №1221 від 31.10.1986 року, яку зареєстрував за №526 від 09.02.1998 року, завірив підписом і мокрою печаткою, яку він додав до справи. Згідно наказу УВС к/о №069 від 14.08.1986 року відповідач нарахував та виплатив йому заробітну плату за роботу в зоні відчуження за період з 05.05.1986 року по 08.05.1986 року кошти в сумі 90.97 крб. Відомості на виплату цієї суми також не збереглися або були приховані. Ця сума відображена в довідці №108, яка знаходиться в пенсійній справі. Він отримує пенсію згідно довідки №108 про заробітну плату в зоні відчуження з 1996 року на підставі Наказу №069 від 14.08.1986 року тільки за частину заробітної плати в зоні відчуження, а заробітна плата згідно Наказу №221 від 31.10.1986 року та відомості №1221 від 31.10.1986 року, де він значить під №59 в сумі 28.56 крб., в заробітну плату по нарахуванню пенсії не ввійшла. Згідно рішення ВАСУ від 01.01.2007 року довідка про заробітну плату визнається дійсною і законною, якщо в розрахунок включені суми, які особа фактично отримала в зазначений час. Позивач вважає, що відповідач не повинен пояснювати на словах без доказів, документів та інших даних про відсутність відомостей без фактичних доказів, оскільки вказані відомості не знищені ( відсутній акт на знищення) і не існує документації на передачу відомостей іншому суб`єкту владних повноважень. Відповідач у 1986 році діяв в межах повноважень і за роботу в зоні відчуження нарахував належні йому кошти згідно нормативно правових актів, а потім після 1986 року у невідповідний спосіб, що визначений Законами і Конституцією України, відмовився від своїх повноважень і обов`язків по збереженню належним чином відомостей та видачі довідки про виплачену заробітну плату. Позивач просив визнати бездіяльність відповідача та зловживання службовим становищем по зберіганню службової документації УЛНА на ЧАЕС за 1986 рік та відмови у видачі довідки про заробітну плату в зоні відчуження протиправною, зобов`язати відповідача виготовити дублікат відомостей № 1221 від 31.10.1986 року та № 1226 від 29.08.1986 року на підставі Наказів УВС к/о № 068 від 14.08.1986 року та № 221 від 16.07.1986 року та копії відомості № 1221 від 31.10.1986 року, яка завірена Установою ЮА-45/35 та зареєстрована під № 529 від 09.02.1998 року та зробити необхідні помітки і записи у його особовому рахунку, зобов`язати відповідача видати нову довідку про фактично виплачену заробітну плату за роботу в зоні відчуження із занесенням цих даних в його особовий рахунок.

23.08.2016 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог в якій зазначив, що до позовних вимог слід включити кошти, які йому були фактично виплачені, а саме: кошти в сумі 28,56 крб. згідно відомості № 1221 від 31.01.1986 року за участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та які є заробітком, одержаним за роботу в зоні відчуження і має бути включений при обрахунку пенсії з урахуванням коефіцієнта кратності залежно від зони небезпеки; кошти в сумі 10,50 підвищення посадового окладу за особливі умови праці, які занесені в особовий рахунок, є постійною та невід`ємною частиною посадового окладу, тобто утворює новий посадовий оклад, а тому має бути врахована при перерахунку заробітної плати для обчислення пенсії.; виплати за відрядження ( 4дні*3,50 грб.=14 крб.) згідно телетайпограми УВС к/о від 02.05.1986 року, Наказу № 069 від 14.08.1986 року та маршрутного листа. Згідно довідки ВАС України від 01.01.2007 року при здійсненні перерахунку пенсії слід враховувати фактично виплачені кошти. Вищезазначені кошти не були враховані в заробітну плату для нарахування пенсії, що порушує його права та закони України. Згідно Наказу № 069 від 14.08.1986 року та довідки № 108 від 01.04.1996 року за роботу в зоні відчуження з 05.05.1986 року по 08.05.1986 року він одержав заробітну плату в сумі 90,96 крб. з урахуванням кратності та 36,12 крб. збережена заробітна плата за основним місцем роботи. Оплата праці мала проводитись погодинно з урахуванням 6-ти годинного робочого дня відповідно до Постанови № 153/10-43 від 07.05.1986 року. В довідці № 108 заробітна плата проведено поденно. Згідно цієї довідки він і отримує пенсію. Просив визнати бездіяльність відповідача та зловживання службовим становищем по зберіганню службової документації УЛНА на ЧАЕС за 1986 рік та відмови у видачі йому довідки про заробітну плату в зоні відчуження протиправною та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок його заробітної плати в зоні відчуження за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 05.05.1986 року по 08.05.1986 року з урахуванням виплачених коштів, отриманих ним фактично, та видати нову довідку відповідного зразку, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України № 536 від 03.03.2012 року, з урахуванням погодинної оплати праці та шести годинного робочого дня згідно Постанови № 153.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив визнати бездіяльність відповідача та зловживання службовим становищем по зберіганню службової документації УЛНА на ЧАЕС за 1986 рік та відмови у видачі йому довідки про заробітну плату в зоні відчуження протиправною та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок його заробітної плати в зоні відчуження за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 05.05.1986 року по 08.05.1986 року з урахуванням виплачених коштів, отриманих ним фактично, та видати нову довідку відповідного зразку, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України № 536 від 03.03.2012 року, з урахуванням погодинної оплати праці та шести годинного робочого дня згідно Постанови УКВУС СРСР № 153.

Представник відповідача, за довіреністю у справі, ОСОБА_2 позов не визнав, подав до суду письмові заперечення проти позову.

Представник відповідача, за довіреністю у справі, ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, подав до суду відповіді на ухвали суду про витребування доказів та підтримав заперечення проти позову.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, книги обліку касових ордерів за 1986 рік, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорії 1, інвалідом ІІ групи, що підтверджується паспортом Серії НОМЕР_1 , посвідченням громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_2 з вкладкою до нього та посвідченням Серії НОМЕР_3 ( а.с.4-5).

Відповідно до наказу Управління внутрішніх справ виконкому Київської обласної Ради народних депутатів №221 від 16.07.1986 року (а.с.11-12) ОСОБА_1 приймав участь у заходах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно касового ордеру № 1221 від 31.10.1986 року ВТК № 35 ( а.с.7) було зобов`язано видати відомість на виплату коштів у розмірі 1792-52 крб. особовому складу за ліквідацію аварії на ЧАЕС.

Як вбачається з копії відомості до касового ордеру ВТК № 35 за № 1221 від 31.10.1986 року, на виплату кратних окладів особового складу, який приймав участь у ліквідації аварії наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.8-10), позивачу було виплачено 28-56 крб.

З довідки № 108 від 01.04.1996 року( а.с.6), на підставі якої позивачу проведено нарахування пенсії, за роботу в населених пунктах зони відчуження м. Чорнобиль з 05.05.1986 року по 08.05.1986 року по місцю роботи ЮА 45/35 на посаді начальника загону, з посадовим окладом /тарифна ставка/ 105 крб., по відомості №13 виплачена заробітна плата в сумі 90.96 крб., з урахуванням коефіцієнта 3 відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 року №207-7. Оплата за підвищеними тарифними ставками /посадовими окладами/ з урахуванням зони безпечності, проведена виходячи з установленого у зоні відчуження 6-ти годинного робочого дня та 6-ти денного /36-годинного/ робочого тижня: дата 5-8 травня 1986 року, зона - 2, кількість днів - 4, година тарифна ставка днів 7,58, кратність 3, всього 90,96 крб. Фактична заробітна плата за роботу в зоні відчуження із якої визначається пенсія становить 127,68 крб. з яких: 36,12 збережена заробітна плата за дні роботи в зоні відчуження та 90,96 крб. оплата праці за дні роботи в зоні.

Щодо посилання позивача про перерахунок його заробітної плати в зоні відчуження за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 05.05.1986 року по 08.05.1986 року з урахуванням погодинної оплати праці та шести годинного робочого дня, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.02.2016 року (а.с.47-50) було визнано протиправною відмову Білоцерківської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (№35) щодо включення до довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи з 05 травня 1986 року по 08 травня 1986 року посадового окладу та окладу за звання в подвійному розмірі, а також з урахуванням 10% доплати за режим ( за особливі умови праці), з урахуванням кратності (відповідно до відпрацьованого часу та зони) за роботу в зоні відчуження, з розрахунку 6-ти годинного робочого дня та 6-ти денного робочого тижня та зобов`язано Білоцерківську виправну колонію Управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (№35) включити до належним чином оформленої довідки для здійснення перерахунку пенсії про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 05 травня 1986 року по 08 травня 1986 року посадового окладу та окладу за спеціальне звання в подвійному розмірі з урахуванням 10% доплати за режим (за особливі умови праці), з урахуванням кратності 3 за роботу в зоні небезпеки ІІ та з розрахунку 6-ти годинного робочого дня та 6-ти денного робочого тижня.

Постановою Київського Апеляційного Адміністративного суду від 04.04.2016 року (а.с.52-57) Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.02.2016 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано неправомірними дії Білоцерківської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (№35) в частині невидачі належної довідки ОСОБА_1 про заробітну плату за роботу в зоні відчуження з 05 по 08 травня 1986 року та зобов`язано Білоцерківську виправну колонію Управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (№35) здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 за роботу в зоні відчуження з 05 по 08 травня 1986 року та видати відповідну довідку, включивши до неї 10% доплати до посадового окладу за рівень безпеки (особливі умови праці), надбавку за вислугу років, з урахуванням кратності за роботу в зоні відчуження (відповідно до кількості днів та зони), в решті вимог відмовлено.

Отже, рішенням суду встановлено обставини щодо права позивача на здійснення перерахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження з 05 по 08 травня 1986 року з видачею відповідної довідки, включивши до неї 10% доплати до посадового окладу за рівень безпеки (особливі умови праці), надбавку за вислугу років, з урахуванням кратності за роботу в зоні відчуження (відповідно до кількості днів та зони), а в задоволенні вимог щодо перерахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження з 05 по 08 травня 1986 року з урахуванням 6-ти годинного робочого часу при 6-ти денному робочому тижні відмовлено, оскільки перерахунок заробітної плати позивачу повинен проводитись з врахуванням денної тарифної ставки, а не погодинної.

Також, встановлено, що сума коштів виплачена позивачу в розмірі 28,56 крб. згідно відомості та ордеру від 31.10.1986 року є грошовою компенсацію з урахуванням кратності, а не виплатою окладу за посадою та званням у подвійному розмірі.

Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 153/10-43 для працівників, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії в зоні радіоактивного випромінення, був встановлений 6-годинний робочий день та 6-ти денна робоча неділя.

Положенням про грошове утримання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС СРСР від 19.03.1984 року № 090 не передбачалося преміювання осіб рядового і начальницького складу, а також виплати за роботу у вихідні, святкові дні та нічний час.

Згідно п. 12 Положення про грошове утримання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ від 19 березня 1984 року № 090 винагорода за понаднормову роботу, а також додаткова винагорода за роботу у дні відпочинку та святкові дні не виплачувалася, за винятком особливих випадків, передбачених наказами МВС СРСР на підставі спеціальних рішень Уряду СРСР.

Крім того, відповідно до п.40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 23.10.1973 №778, для осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ встановлюється ненормований робочий час.

При змінній роботі або безперервному чергуванні встановлюється однакова вдень і вночі тривалість робочого часу. В разі необхідності особи рядового та начальницького складу зобов`язані нести службу в дні щотижневого відпочину і святкові дні. При цьому взамін невикористаних днів щотижневого відпочинку і святкових днів їм надаються інші вихідні дні.

Відповідно до Положення про грошове забезпечення осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, що діяли у 1986 році, розрахункова денна тарифна ставка для оплати праці і, зокрема, для оплати праці за роботу в зоні відчуження, розраховувалася шляхом ділення місячного окладу, а для осіб офіцерського і начальницького складу також і окладів за військове або спеціальне звання на кількість календарних днів за відповідний місяць роботи в зоні відчуження.

Будь-якого іншого способу розрахунку середньоденної тарифної ставки для осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ іншими законодавчими нормативними актами не передбачено.

Крім того, нарахування грошового забезпечення за роботу в зоні відчуження військовослужбовців рядового і начальницького складу ОВС проводилось відповідно до Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031 та листа Державного комітету УРСР з праці від 23 вересня 1986 року № 136с «Про порядок матеріального забезпечення призваних на збори військовозобов`язаних».

Вказаними нормативно-правовими актами також передбачено, що оплата фактично відпрацьованого часу (включаючи вихідні і святкові дні) у відповідних зонах небезпеки повинна проводитись виходячи із розрахункової денної тарифної ставки (посадового окладу), що враховується із тарифної ставки (посадового окладу) за даний місяць, поділеної на календарну кількість днів цього місяця.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 21 січня 2016 року (справа № К/800/43268/15).

Відповідно до статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).

Згідно з пунктом 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Тобто, відповідач має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період.

Після аварії на ЧАЕС 26 квітня 1986 року Уряд колишнього СРСР та Української РСР ухвалили рішення із грифом "таємно" щодо оплати праці осіб-ліквідаторів. Після зняття грифа "таємно" та для "службового користування" стало відомо, що при нарахуванні заробітної плати не були враховані вимоги нормативно-правових актів: розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964, постанови Ради Міністрів СРСР від 7 травня 1986 року № 524-156, розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031, постанови Ради Міністрів СРСР від 5 червня 1986 року № 655-195, постанови Ради Міністрів УРСР від 10 червня 1986 року № 207-7 та інші.

У вказаних нормативно-правових актах йдеться про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дія яких поширюється на військовослужбовців та військовозобов`язаних запасу, яких було призвано на військові збори та які в 1986-1990 роках виконували роботи в зоні відчуження, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Так, пунктом 1 постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 7 травня 1986 року № 524-156 "Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції" передбачались виплати військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, що виконують службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади і оклади за військовим або спеціальним званням в подвійному розмірі.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс "Про виділення Міненерго СРСР додаткових фондів заробітної плати" дозволено керівникам міністерств і відомств, які брали участь у ліквідації аварії, за згодою представника урядової комісії проводити у виключних випадках оплату праці працівників, зайнятих роботах у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах, а особам офіцерського і начальницьких складів, прапорщикам і мічманам також із окладів за військове і спеціальне звання. Процентна надбавка за вислугу років та інші надбавки за основним місцем роботи (служби) нараховувалися на одинарний посадовий оклад.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 №1031-рс поширено порядок та умови підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 № 964, на військовослужбовців, начальницький та рядовий склад органів внутрішніх справ.

Грошове забезпечення особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, що виконували службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, здійснювалося на підставі нормативно-правових актів МВС СРСР та МВС УРСР, зокрема, наказів МВС СРСР від 11 травня 1986 року № 0130, від 17 травня1986 року № 0149, від 30 червня 1986 року № 0189 та інших.

Абзацом 1 пункту 1 наказу МВС СРСР від 17 травня 1986 року № 0149 "Про додаткові виплати особистому складу органів та внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" на виконання зазначених розпоряджень міністру внутрішніх справ Української РСР було дозволено за погодженням з головою Урядової комісії з ліквідації аварії здійснювати у виняткових випадках оплату праці робітників, службовців, а також призваних на збори військовозобов`язаних, які зайняті на особливо важливих і відповідальних роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у ІІІ зоні небезпеки - у 5-кратному розмірі у порівнянні зі встановленими чинним законодавством нормами, у II зоні - у 4-кратному розмірі, у І зоні - у 3-кратному розмірі.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7) надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам здійснювати оплату праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій і першій зонах небезпеки, відповідно в 4-, 3- і 2-кратному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.

Оплата праці робітників і службовців, відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори, за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, провадилась відповідно абзацу 4 пункту 1 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195 (абзац 4 підпункт 1 пункту 1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207/7) у відповідних зонах небезпеки в 4-, 3- і 2-кратному розмірах (із врахуванням 100% тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігали грошове забезпечення, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження зменшувався на одиницю.

Таким чином, після прийняття розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 робота працівників оплачувалась у кратному розмірі, виходячи з тарифної ставки за місцем роботи, без застосування підвищених тарифів та подвійного посадового окладу та окладу за спеціальними званнями згідно постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 7 травня 1986 року № 524-156. Вказані види оплати праці є взаємовиключними та не доповнюють один одного.

Отже, вказані нормативно-правові акти не застосовуються одночасно, оскільки розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 для визначення зон небезпеки на території зони відчуження вводить нові умови оплати праці, замість попередніх, встановлених Постановою від 7 травня 1986 року № 524-156.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України у ухвалі від 28 грудня 2015 року (справа К/800/2897/15).

Відповідно до ч.2 ст. 14 КАС України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Отже, враховуючи, що постанова Київського Апеляційного Адміністративного суду від 04.04.2016 року набрала законної сили, позивач має право на здійснення перерахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження з 05 по 08 травня 1986 року з урахуванням 10% доплати до посадового окладу за рівень безпеки (особливі умови праці), надбавку за вислугу років, з урахуванням кратності за роботу в зоні відчуження (відповідно до кількості днів та зони), а відповідач зобов`язаний провести вказаний перерахунок та видати позивачу відповідну довідку.

Щодо тверджень позивача про бездіяльність відповідача та зловживання службовим становищем по зберіганню службової документації УЛНА на ЧАЕС за 1986 рік, а саме: відомості № 1221 від 31.10.1986 року про виплату коштів особовому складу за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС протиправною суд виходить з наступного.

Позивач в обґрунтування вказаних обставин посилається на лист зам. міністра УССР № 09-192 від 05.02.1991 року «Про продовження строків відомчого зберігання документів учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ( а.с.32).

З даного листа вбачається, що він має рекомендаційний характер щодо забезпечення підприємствами та організаціями, незалежно від відомчої підпорядкованості забезпечити постійний термін відомчого зберігання документів, які мають відомості про зайнятість на роботах в зоні Чорнобильської АЕС ( зоні відселення), а також в районах з підвищеним рівнем забрудненості. В яких введена підвищена оплата праці та встановлені пільги у відповідності з постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 14.12.1989 року № 315, та не являється нормативно правовим актом.

Так, Перелік типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших підприємств, установ та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, який є основним нормативним актом призначеним для використання всіма організаціями під час відбору на зберігання і для знищення типових документів, тобто загальних для всіх або більшості організацій було передбачено був затверджений Наказом Головного архівного управління при Кабінеті міністрів України від 20.07.1998 року № 41 «Про затвердження Переліку типових документів, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 17.09.1998 року за № 576/3016 зі змінами згідно Наказу № 82 від 23.10.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2001 року за № 938/6129, які втратили чинність на підставі наказу Міністерства юстиції № 578/5 від 12.04.2012 року.

П. 4.2 п.п. 317 вказаного нормативного актом було передбачено збереження розрахункових платіжних відомостей на видавання заробітної плати, гонорарів, матеріальної допомоги та інших виплат строком 3 роки, а за відсутності особових рахунків 75 років.

Отже, можна дійти висновку, що відомості № 1221 від 31.10.1986 року, на виплату кратних окладів особового складу, який приймав участь у ліквідації аварії наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мали бути знищені.

Позивач в судовому засіданні зазначив, що надана ним копія відомості була отримана іншою особою у ВК № 35 09.02.1998 року за № 526.

Відповідно до положення про ведення касових операцій, затвердженого Постановою НБУ від 15.12.2004 року за № 637 п.3.13, касові документи після складання касиром звіту та оброблення цього звіту комплектуються в хронологічному порядку, нумеруються, переплітаються в окремі папки та зберігаються відповідно до законодавства України, тобто в один рік не повинно бути два видаткових касових ордерів з одним номером.

Ухвалою суду від 02.11.2016 року було витребувано з Білоцерківської виправної колонії № 35 книгу обліку видачі документів за лютий 1998 року, відомості про видачу довідки № 526 від 09.02.1998 року з касовим ордером № 1221 від 31.10.1986 року з відомостями до нього про виплату коштів особовому складу за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і наказу № 221 від 16.07.1986 року та книгу обліку касових ордерів за 1986 рік.

З оглянутих в судовому засіданні книг обліку касових ордерів за 1986 рік судом встановлено, що в них відсутні касовий ордер касовим ордером № 1221 від 31.10.1986 року з відомостями до нього про виплату коштів особовому складу за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на який посилається позивач, натомість в них міститься касовий ордер № 1221 від 29.08.1986 року та відомість на проїзні квитки працівника установи на вересень місяць ( а.с.24-26,40-41).

Відповідно до п.п.100 п.1.5 Переліку було передбачено, що реєстраційні картки і журнали бази даних: вхідні, вихідні та внутрішні документи мають термін збереження 3 роки.

П 3.6 Переліку зазначено, що організації, у діяльності яких не утворюються документи НАФ, складають акти про вилучення для знищення документів після підготовки описів справ тривалого (понад 10 років) зберігання та з особового складу. Акти одночасно з описами справ подаються на розгляд ЕК організації, після чого схвалені акти про вилучення для знищення разом з описами справ з особового складу подаються на погодження ЕПК відповідного державного архіву. Знищення документів проводиться після затвердження акта керівником організації, якщо практична потреба в них відпала й строки їх зберігання за цим Переліком вичерпані.

Відтак, журнал вихідних документів про видачу довідки № 526 від 09.02.1998 року з касовим ордером № 1221 від 31.10.1986 року з відомостями до нього про виплату коштів особовому складу за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і наказу № 221 від 16.07.1986 року знищений у зв`язку з закінченням строку зберігання.

Відповіднодо ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Однак, вимоги позивача щодо зловживання посадовими особами Білоцерківської виправної колонії №35 службовим становищем по зберіганню службової документації УЛНА на ЧАЕС за 1986 рік, не доведено належними та допустимими доказами.

Таким чином, діючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 7, 17-21, 70-72, 159-163, 167, 186, 256 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Білоцерківської виправної колонії №35, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київської апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О. В. Бондаренко