Справа № 826/4791/15
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4791/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кобилянський К.М.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Беспалова О.О., Ключковича В.Ю.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

представника відповідача Шепеля Д.В.

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, треті особи, без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання дій протиправними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, треті особи, без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, ОСОБА_5, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 23.05.2016 (т.3 а.с. 11-18), просив:

1) визнати протиправними дії Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України з приводу надання погодження ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 щодо можливого зменшення протипожежного розриву до 3,2 м до стіни сусіднього цегляного житлового індивідуального двоповерхового будинку (третьої категорії пожежної безпеки) за адресою: АДРЕСА_1, під час будівництва індивідуального житлового будинку 1-ої категорії пожежної безпеки за адресою: АДРЕСА_2, доведеного до відома заявників листами Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 20.03.2013 №7/18-15939 та від 07.02.2014 №7/18-1502;

2) визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.02.2014 оформлене листом заступника міністра Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.02.2014 №7/18-1502 виданим за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 про надання згоди на зменшення протипожежного розриву до 3,2 м до стіни сусіднього будинку незакінченого будівництвом - цегляного житлового індивідуального двоповерхового будинку (третьої категорії пожежної безпеки) за адресою: АДРЕСА_1 під час будівництва індивідуального житлового будинку 1-ої категорії пожежної безпеки за адресою: АДРЕСА_2, на засіданні секції "Містобудування і архітектури, будівництва об'єктів цивільного та промислового призначення, будівельних матеріалів і виробів" науково-технічної ради Мінрегіону України (протокол № 2 питання 5).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивачем на вказане судове рішення подано апеляційну скаргу, у якій скаржник просить скасувати названу постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги, апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, скаржник просить скасувати названу постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі

У судовому засіданні третя особа та представник відповідача заперечували проти задоволення апеляційної скарги позивача та просили залишити оскаржуване рішення без змін.

Представник позивача до суду не з'явився, хоча він був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

Судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3, а суміжним користувачем та власником земельної ділянки площею 0,0976 га за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_6

Розпорядженням Приморської районної адміністрації ОМР №819 надано дозвіл громадянам ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_3 на отримання містобудівних умов та обмежень з розміщення індивідуального житлового будинку на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2.

13.03.2013 ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_3 звернулися до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України із заявою, в якій просили розглянути можливість та погодити зменшення протипожежного розриву до 3,2 метри до стіни сусіднього незакінченого будівництвом об'єкту - цегляного житлового індивідуального двоповерхового будинку (ІІІ категорії пожежної безпеки) за адресою: АДРЕСА_1, під час будівництва індивідуального житлового будинку 1 категорії пожежної безпеки (залізобетонний каркас та цегляні стіни, 2 поверховий з цокольним та технічним поверхами) за адресою: АДРЕСА_2.

Листом №7/18-4146 від 20.03.2013 Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України повідомило ОСОБА_6, що за наслідками розгляду зазначеної заяви на засіданні секції "Містобудування та архітектури, будівництва об'єктів цивільного та промислового призначення, будівельних матеріалів і виробів" Науково-технічної ради Мінрегіону 20.03.2013 вирішено: враховуючи погодження Головного Управління Держтехногенбезпеки в Одеській області (лист від 11.03.2013 №03-03/957) та згоду мешканців суміжних ділянок, як виняток, вважати за можливе зменшення протипожежного розриву до 3,2 м до стіни сусіднього об'єкту незакінченого будівництва - цегляного житлового індивідуального двоповерхового будинку (ІІІ категорії пожежної безпеки) за адресою АДРЕСА_4 під час будівництва індивідуального житлового будинку 1-ої категорії пожежної безпеки за адресою: АДРЕСА_5 за умови виконання компенсуючих заходів, розроблених ТОВ "Перша інженерна компанія".

Крім того, Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України розглянуто звернення Прокуратури Одеської області від 27.09.2013 №05/3-669-12 щодо обґрунтованості рішення секції "Містобудування та архітектури, будівництва об'єктів цивільного та промислового призначення, будівельних матеріалів і виробів" Науково-технічної ради Мінрегіону, у відповідь на яке повідомлено, що на засіданні секцій вирішено: враховуючи обговорення та те, що за результатами перевірки Прокуратурою Одеської області, які зазначені у листі від 27.09.2013 №05/3-669-12, на підставі копії договору дарування земельної ділянки від 21.10.2010 та копії Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.06.2013, що підтверджують підставу виникнення права власності громадянина ОСОБА_4 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, встановлено, що громадянами ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у матеріалах звернення до Мінрегіону від 13.03.2013 подані неправдиві відомості щодо згоди суміжних землекористувачів на зменшення протипожежного розриву між будинками 1 та 1/3, розташованими у АДРЕСА_10, чим порушені вимоги статті 5 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", скасувати рішення секції "Містобудування та архітектури, будівництва об'єктів цивільного та промислового призначення, будівельних матеріалів і виробів" Науково-технічної ради Мінрегіону від 20.03.2013 (питання 11 витягу з протоколу №3) та відкликати лист Мінрегіону від 20.03.2013 №7/18-4146.

На засіданні секції "Містобудування та архітектури, будівництва об'єктів цивільного та промислового призначення, будівельних матеріалів і виробів" Науково-технічної ради Мінрегіону від 05.02.2014 щодо розгляду питання 5. Про розгляд звернення гр. ОСОБА_3 від 05.02.2014 щодо скасування рішення секції "Містобудування та архітектури, будівництва об'єктів цивільного та промислового призначення, будівельних матеріалів і виробів" та "Організація ціноутворення та економіки будівництва" Науково-технічної ради Мінрегіону (протокол №16 питання 8 від 09.10.2013) щодо скасування рішення секції "Містобудування та архітектури, будівництва об'єктів цивільного та промислового призначення, будівельних матеріалів і виробів" Науково-технічної ради Мінрегіону від 20.03.2013 (протоколу №3 питання 11) та відкликання листів Мінрегіону від 09.10.2013 №7/18-15939 та №7/18-15931 вирішили: враховуючи підсумки обговорення та зважаючи на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.12.2013 у справі №522/1940/13-ц, яке 31.12.2013 набрало законної сили, ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2014 у справі №522/1940/13-ц про роз'яснення рішення суду та про виправлення описки призупинити дію рішення секції "Містобудування та архітектури, будівництва об'єктів цивільного та промислового призначення, будівельних матеріалів і виробів" Науково-технічної ради Мінрегіону (протокол №16 питання 8 від 09.10.2013) щодо скасування рішення секції "Містобудування та архітектури, будівництва об'єктів цивільного та промислового призначення, будівельних матеріалів і виробів" Науково-технічної ради Мін регіону від 20.03.2013 (протоколу №3 питання 11) та відкликання листа Мінрегіону від 20.03.2013 №7/18-4146, а також листів Мінрегіону України від 09.10.2013 №7/18-15939 та №7/18-15131 до набрання законної сили ухвалами Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2014 у справі №522/1940/13-ц про роз'яснення рішення суду та про виправлення описки.

Листом від 07.02.2014 №7/18-1502 Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України повідомило ОСОБА_3 про результати розгляду його звернення від 05 лютого 2014 року та надало витяг з протоколу №2 засідання секції від 05.02.2014.

Позивач не погоджуючись із діями відповідача, щодо надання погодження ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 щодо можливого зменшення протипожежного розриву до 3,2 м до стіни сусіднього цегляного житлового індивідуального двоповерхового будинку (третьої категорії пожежної безпеки) за адресою: АДРЕСА_1, під час будівництва індивідуального житлового будинку 1-ої категорії пожежної безпеки за адресою: АДРЕСА_2, доведеного до відома заявників листами Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 20.03.2013 №7/18-4146 та від 07.02.2014 №7/18-1502 та з рішенням відповідача від 05.02.2014 оформлене листом заступника міністра Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.02.2014 №7/18-1502, звернувся до суду з даним позовом.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено з огляду на те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту його прав.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 березня 2016 року (К/800/42140/15) названі судові рішення скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів касаційної інстанції виходила з того, що лист Мінрегіону України за підписом заступника міністра, виданий за результатами розгляду заяви щодо погодження відхилень від будівельних норм, є рішенням суб'єкта владних повноважень, оскільки створює правові наслідки для конкретних фізичних і юридичних осіб, породжує у них певні права та обов'язки, є правовим актом індивідуальної дії і може бути предметом оскарження в адміністративному суді. Водночас, ні судом першої, ні судом апеляційної інстанції, не з'ясовані фактичні обставини щодо порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача з боку відповідача у зв'язку з вчиненням оскаржуваних дій та прийняттям оскаржуваного рішення, не встановлений характер правовідносин та зміст прав та інтересів, за захистом яких звернувся до суду позивач.

За правилами ч. 5 ст. 227 КАС висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Приймаючи за результатами нового розгляду рішення про відмову у задоволенні позову, Окружний адміністративний суд міста Києва виходив з того, що вимоги позивача є необґрунтованими.

Перевіривши правову оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про таке.

Щодо висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України з приводу надання погодження ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 щодо можливого зменшення протипожежного розриву до 3,2 м до стіни сусіднього цегляного житлового індивідуального двоповерхового будинку (третьої категорії пожежної безпеки) за адресою: АДРЕСА_1, під час будівництва індивідуального житлового будинку 1-ої категорії пожежної безпеки за адресою: АДРЕСА_2, доведеного до відома заявників листами Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 20.03.2013 №7/18-15939 та від 07.02.2014 №7/18-1502.

Виходячи із наявних у справі матеріалів, колегією суддів установлено, що зазначені дії відповідача вже були предметом оскарження у адміністративному суді.

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2015 у адміністративній справі № 826/14586/15 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (Мінрегіон України), треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_5, у частині вимог про:

визнання протиправними дій відповідача з приводу задоволення звернення гр.ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5 щодо можливого зменшення протипожежного розриву до 3,2 м до стіни сусіднього цегляного житлового індивідуального двоповерхового будинку (третьої категорії пожежної безпеки) за адресою: АДРЕСА_1, під час будівництва індивідуального житлового будинку 1-ої категорії пожежної безпеки за адресою: АДРЕСА_5, та прийняття відповідних рішень від 20 березня 2013 року та 05 лютого 2014 року і доведених до відома заявників листами Відповідача №7/18-15939 від 20 березня 2013 року та №7/18-1502 від 07 лютого 2014 року;

визнання протиправною бездіяльності Відповідача з приводу відмови у розгляді та задоволенні звернення Позивача щодо відкликання листа Відповідача №7/18-1502 від 07 лютого 2014 року про задоволення звернення гр.ОСОБА_3 щодо надання погодження на зменшення протипожежного розриву до 3,2 до стіни сусіднього будинку незакінченого будівництвом - цегляного житлового індивідуального двоповерхового будинку (третьої категорії пожежної безпеки) за адресою: АДРЕСА_1, під час будівництва індивідуального житлового будинку 1-ої категорії пожежної безпеки за адресою: АДРЕСА_5 (т. 3 а.с. 160-163).

В решті позову ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2015 було закрито провадження у адміністративній справі (т. 3 а.с. 62-63). У подальшому названа ухвала була скасована судом апеляційної інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду (т. 3 а.с. 60-61).

Водночас, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2015 була залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2016 (т. 3 а.с. 164 - 167).

За правилами ч. 3 та 5 ст. 254 КАС України зазначене судове рішення є таким, що набрало законної сили з 02.02.2016.

Колегія суддів вважає, що у досліджуваній частині позовних вимог, вони є аналогічними тим, які було заявлено ОСОБА_4 в адміністративній справі № 826/14586/15 і у задоволенні яких судами першої та апеляційної інстанції було відмовлено, оскільки стосуються одних і тих самих дій відповідача.

Таким чином, станом на час розгляду і вирішення судом першої інстанції даної справи № 826/4791/15, а також її перегляду апеляційним судом, є таке, що набрало законної сили постанова суду з того самого спору і між тими самими сторонами у справі № 826/14586/15.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

З огляду на викладене, провадження у даній адміністративній справі у частині позовних вимог про визнання протиправними дій Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України з приводу надання погодження ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 щодо можливого зменшення протипожежного розриву до 3,2 м до стіни сусіднього цегляного житлового індивідуального двоповерхового будинку (третьої категорії пожежної безпеки) за адресою: АДРЕСА_1, під час будівництва індивідуального житлового будинку 1-ої категорії пожежної безпеки за адресою: АДРЕСА_2, доведеного до відома заявників листами Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 20.03.2013 №7/18-15939 та від 07.02.2014 №7/18-1502, - підлягає закриттю на підставі п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС, оскільки аналогічні за змістом вимоги є предметом спору в адміністративній справі №826/14586/15, рішення у якій, на даний час, набрало законної сили.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову у цій частині, вказаних обставин не врахував, прийнявши рішення із порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Отже постанова суду першої інстанції у зазначеній частині підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Щодо висновків суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.02.2014 оформлене листом заступника міністра Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.02.2014 №7/18-1502 виданим за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 про надання згоди на зменшення протипожежного розриву до 3,2 м до стіни сусіднього будинку незакінченого будівництвом - цегляного житлового індивідуального двоповерхового будинку (третьої категорії пожежної безпеки) за адресою: АДРЕСА_1 під час будівництва індивідуального житлового будинку 1-ої категорії пожежної безпеки за адресою: АДРЕСА_2, на засіданні секції "Містобудування і архітектури, будівництва об'єктів цивільного та промислового призначення, будівельних матеріалів і виробів" науково-технічної ради Мінрегіону України (протокол № 2 питання 5), колегія суддів виходить із такого.

Відмовляючи у задоволенні позову у цій частині, суд першої інстанції мотивував свою позицію тим, що:

- оскаржуваний лист не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС України;

- даний лист адресований виключно ОСОБА_3;

- даний лист не був виданий ОСОБА_3 за результатами розгляду його заяви про надання згоди на зменшення протипожежного розриву до 3,2 м до стіни сусіднього будинку незакінченого будівництвом - цегляного житлового індивідуального двоповерхового будинку (третьої категорії пожежної безпеки) за адресою: АДРЕСА_1 під час будівництва індивідуального житлового будинку 1-ої категорії пожежної безпеки за адресою: АДРЕСА_2, а стосувався розгляду іншого звернення ОСОБА_3

На думку колегії суддів, такі висновки є помилковими.

Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (Мінрегіон України), відповідно до пункту 1 Положення про Мінрегіон України, затвердженого Указом Президента України від 31.05.2011 №633/2011, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України. Мінрегіон України входить до системи органів виконавчої влади і є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної житлової політики і політики у сфері будівництва, архітектури, містобудування та житлово-комунального господарства.

Згідно пункту 3 Положення основними завданнями Мінрегіону України є, зокрема, формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах: будівництва, архітектури, містобудування, промисловості будівельних матеріалів, збереження традиційного характеру середовища населених пунктів.

У пункті 4 Положення передбачено, що Мінрегіон України відповідно до покладених до нього завдань затверджує будівельні норми, здійснює, повноваження центрального органу виконавчої влади з нормування у будівництві, стандартизації стосовно організації розроблення, схвалення, прийняття, перегляду та зміни національних стандартів у галузі будівництва і промисловості будівельних матеріалів.

Постійно діючим дорадчим органом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, який утворений з метою розгляду наукових рекомендацій та пропозицій щодо визначення основних напрямів у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики у сфері будівництва, архітектури, містобудування, промисловості будівельних матеріалів, житлово-комунального господарства, житлової політики, удосконалення територіальної організації влади, адміністративно-територіального устрою, розвитку місцевого самоврядування, благоустрою населених пунктів, квітково-декоративного насінництва та розсадництва, поводження з побутовими відходами, поховання, обговорення найважливіших програм та проблем, а також рекомендацій щодо використання та впровадження новітніх досягнень вітчизняної та зарубіжної науки, наукових та науково-технічних розробок, схвалення до погодження проектів нормативно-правових актів, нормативних документів є Науково-технічна рада Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (далі - НТР).

Відповідно до підпунктів 1.3, 1.4 пункту 1 Положення про науково-технічну раду Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженого наказом Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 23.09.2011 №208 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 14 червня 2012 року №308), НТР проводить свою роботу на основі колегіальності у формі колективного обговорення, обміну думками та ділової критики. Рішення НТР виробляється її членами колективно з урахуванням останніх досягнень науки і техніки та використанням знань і досвіду провідних спеціалістів, науковців, які запрошуються на засідання НТР або залучаються до її роботи як експерти.

Відповідно до пункту 3.5 Положення №208 у складі НТР постійно діє секція містобудування та архітектури, будівництва об'єктів цивільного та промислового призначення, будівельних матеріалів і виробів.

Робота секцій НТР регламентується Положенням про секції науково-технічної ради Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 23.09.2011 №308 (далі - Положення №308), відповідно до підпунктів 4.1, 4.2, 4.5 пункту 4 даного положення, формою роботи секцій НТР є засідання. Дату, час та місце проведення засідань секцій НТР визначають керівники секцій. Рішення з питань, які розглядаються на засіданні секції НТР, приймаються простою більшістю голосів у присутності більше половини складу членів секції НТР. Протоколи засідань секцій НТР підписуються керівником (у разі відсутності - заступником керівника секції НТР) та секретарем відповідної секції НТР і зберігаються у секретаря секції НТР.

Згідно підпунктів 4.6, 4.7 пункту 4 Положення №308 для обговорення на засіданні секції НТР та схвалення питань, які стосуються декількох структурних підрозділів Міністерства, проводяться спільні засідання секцій НТР. Протоколи спільних засідань секцій НТР підписуються керівниками (у разі відсутності - заступниками керівників секції НТР) та секретарями відповідних секцій НТР, і їх оригінали зберігаються у кожного секретаря секцій НТР.

Згідно підпункту 4.8 пункту 4 Положення №308 питання, які позитивно розглянуті на засіданні секції НТР, вносяться на розгляд засідання НТР або оформлюються рішенням НТР у робочому порядку.

Закон України "Про будівельні норми" визначає правові та організаційні засади розроблення, погодження, затвердження, реєстрації і застосування будівельних норм.

Виходячи із положень статті 5 Закону України "Про будівельні норми" Мінрегіон України належить до суб'єктів нормування у будівництві.

Як передбачено частиною 5 статті 10 Закону України "Про будівельні норми", обґрунтовані відхилення від будівельних норм, що забезпечують дотримання встановлених вимог безпеки у спосіб, не передбачений будівельними нормами, можуть бути погоджені суб'єктом нормування відповідно до встановленого ним порядку.

При цьому, відповідно до підпункту 3.2 пункту 3 Порядку погодження в Міністерстві регіонального розвитку та будівництва обґрунтованих відхилень від діючих будівельних норм у проектній документації при проектуванні та внесенні змін у проектну документацію об'єктів промислової забудови та інженерно-транспортної інфраструктури, затвердженого наказом Мінрегіонбуду від 04.07.2008 №301 (надалі також Порядок погодження відхилень від ДБН) остаточне рішення щодо погодження обґрунтованих відхилень від діючих будівельних норм у проектній документації приймається і підписується заступником Міністра відповідно до розподілу обов'язків. В особливо складних випадках, за рекомендацією засідання Секції та за рішенням заступника Міністра відповідно до розподілу обов'язків, питання може бути винесено на розгляд президії Науково-технічної ради Мінрегіонбуду. Після прийняття рішення щодо можливості проектування та внесення змін у проектну документацію Об'єкта Мінрегіонбуд повідомляє про це листом автора звернення. Якщо це рішення негативне, Мінрегіонбуд листом повідомляє про причини відмови у погодженні.

Також, згідно підпунктом 3.7 пунктом 3 Порядку розгляду в Міністерстві регіонального розвитку та будівництва звернень щодо відхилень від діючих державних будівельних норм, що забезпечують дотримання встановлених вимог безпеки у спосіб, не передбачений будівельними нормами, затвердженого наказом Мінрегіонбуду України від 22.07.2010 №275 (далі також - Порядок розгляду відхилень від ДБН) остаточне рішення щодо погодження обґрунтованих відхилень від діючих державних будівельних норм у проектній документації оформлюється листом Мінрегіонбуду за підписом Міністра або заступника Міністра відповідно до розподілу обов'язків.

Відповідно до підпункту 3.3 пункту 3 Порядку погодження відхилень від ДБН, п.3.10 Порядку розгляду відхилень від ДБН прийняті Мінрегіонбудом рішення враховуються Замовником при розробленні проектної документації або внесенні в неї змін та надаються разом з проектною документацією службам державного підприємства "Укрдержбудекспертизи" при проведенні комплексної державної експертизи проектної документації Об'єкта.

З матеріалів справи випливає, що рішенням (листом) Мінрегіону від 20.03.2013 №7/18-4146 (т. 1 а.с. 18) вирішено вважати за можливе зменшення протипожежного розриву до 3,2 м до стіни належного позивачеві сусіднього об'єкту незакінченого будівництва під час будівництва будинку, який належить третій особі, за умови виконання компенсуючих заходів, розроблених ТОВ "Перша інженерна компанія.

Отже назване рішення безпосередньо зачіпає права та інтереси позивача щодо забезпечення його пожежної безпеки.

Проте, у подальшому рішення від 20.03.2013 було скасовано, а лист Мінрегіону від 20.03.2013 №7/18-4146 - відкликано згідно із рішенням секції "Містобудування та архітектури, будівництва об'єктів цивільного та промислового призначення, будівельних матеріалів і виробів" Науково-технічної ради Мінрегіону, оформленим протоколом від 09.10.2013 № 16 (т.1 а.с. 23 -24).

Згодом, рішенням (листом) від 07.02.2014 №7/18-1502 (т.1 а.с. 25-26) (протокол від 05.02.2014 № 2 - т.1 а.с. 27-28) було призупинено дію вказаного вище рішення секції, оформленого протоколом 09.10.2013 № 16.

Наведене дає підстави для висновку про те, що всі три згадувані рішення безпосередньо стосуються одного і того самого предмета - розгляду звернення третьої особи щодо погодження відхилень від будівельних норм (другим рішенням скасовано перше, а третім - призупинено дію другого).

Крім того, Вищий адміністративний суд України, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій у даній адміністративній справі (т.2 а.с. 198), дійшов висновку про те, що лист Мінрегіону України за підписом заступника міністра, виданий за результатами розгляду заяви щодо погодження відхилень від будівельних норм, є рішенням суб'єкта владних повноважень, оскільки створює правові наслідки для конкретних фізичних і юридичних осіб, породжує у них певні права та обов'язки, є правовим актом індивідуальної дії і може бути предметом оскарження в адміністративному суді.

Відповідно до ч. 5 ст. 227 КАС висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Так, лист Мінрегіону від 07.02.2014 №7/18-1502 підписаний заступником міністра (т.1 а.с. 25-26).

Також, як зазначалося вище, зазначене рішення стосується вирішення питання погодження відхилень від будівельних норм і безпосередньо стосується прав позивача щодо його пожежної безпеки, позаяк має наслідком відновлення згоди на відступлення від вимог ДБН при будівництві будинку третьої особи шляхом зменшення протипожежного розриву до будинку позивача.

Той факт, що лист Мінрегіону від 07.02.2014 №7/18-1502 було направлено лише на адресу третьої особи, не може розумітися таким чином, що зазначене рішення не зачіпає прав позивача, оскільки не спростовує наведених вище обставин.

Таким чином, зважаючи на висновки суду касаційної інстанції, оскаржуваний лист є рішенням суб'єкта владних повноважень, стосується прав позивача, а його прийняття обумовлене розглядом питання щодо погодження відхилень від будівельних норм.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки якими суд першої інстанції мотивував своє рішення відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання протиправним та скасування рішення від 05.02.2014 оформлене листом від 07.02.2014 №7/18-1502, є помилковими та таким, що не відповідають обставинам справи.

Надаючи оцінку правомірності прийняття відповідачем зазначеного рішення, колегія суддів виходить із такого.

Судом правильно установлено, що на засіданні секції "Містобудування та архітектури, будівництва об'єктів цивільного та промислового призначення, будівельних матеріалів і виробів" Науково-технічної ради Мінрегіону від 05.02.2014 вирішили: враховуючи підсумки обговорення та зважаючи на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.12.2013 у справі №522/1940/13-ц, яке 31.12.2013 набрало законної сили, ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2014 у справі №522/1940/13-ц про роз'яснення рішення суду та про виправлення описки призупинити дію рішення секції "Містобудування та архітектури, будівництва об'єктів цивільного та промислового призначення, будівельних матеріалів і виробів" Науково-технічної ради Мінрегіону (протокол №16 питання 8 від 09.10.2013) щодо скасування рішення секції "Містобудування та архітектури, будівництва об'єктів цивільного та промислового призначення, будівельних матеріалів і виробів" Науково-технічної ради Мінрегіону від 20.03.2013 (протоколу №3 питання 11) та відкликання листа Мінрегіону від 20.03.2013 №7/18-4146, а також листів Мінрегіону України від 09.10.2013 №7/18-15939 та №7/18-15131 до набрання законної сили ухвалами Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2014 у справі №522/1940/13-ц про роз'яснення рішення суду та про виправлення описки.

Отже підставами для прийняття відповідачем спірного рішення від 05.02.2014 оформлене листом Мінрегіону від 07.02.2014 №7/18-1502 слугували виключно судові рішення у цивільній справі №522/1940/13-ц.

Так, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 груди 2013 року у справі № 522/1940/13-а частково задоволено зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_4 (т.1 а.с. 127-129).

Зобов'язано ОСОБА_4 з власний рахунок знести другий поверх будинку по АДРЕСА_3.

Зобов'язано ОСОБА_4 усунути та не чинити перешкоди у здійсненні ОСОБА_7 та ОСОБА_5 права власності на будівельні матеріали та обладнання, використані при будівництві незавершеного будівництво: житлового будинку по АДРЕСА_5, та права власності на земельну ділянку площею 0,0976 га за вказаною адресою шляхом зобов'язання ОСОБА_4 за власний рахунок знести огорожу, збудовану з відхиленням від межі між суміжними земельними ділянками АДРЕСА_5.

Визнано факт виконання ОСОБА_4 напису на генеральному плані М 1:500 наступного змісту: «ОСОБА_8, АДРЕСА_6» та словосполучення «на відстані не менше 2 м (два метри) від паркану до стіни будинку на протязі 17м (сімнадцять метрів) і далі не менше 1.5 м (півтора метра) зі сторони моєї ділянки» та факт виконання ОСОБА_4 підпису перед словосполученням «ОСОБА_8, АДРЕСА_6».

В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

Згідно із відміткою на копії цього рішення, воно набрало законної сили 31.12.2013 (т. 1. а.с. 129 зворот).

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 05.02.2014 було роз'яснено наведене рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.12.2013 у справі № 522/1940/13-а.

Зазначено, що визнання факту виконання напису ОСОБА_4 на Генплані М1:500 фраз наступного змісту: «ОСОБА_9 АДРЕСА_7» та словосполучення «на відстані не менше 2 м (два метри) від до стіни будинку на протязі 17 м (сімнадцять метрів) і далі не менше 1,5 м (півтора метри) зі сторони мого участка» та визнання факту виконання напису ОСОБА_4 підпису перед словосполученням «ОСОБА_9 АДРЕСА_8 є підтвердженням згоди ОСОБА_4 на розташування та будівництво двоповерхового з підвалом та горищем будинку згідно схеми генплану М1:500 грома ОСОБА_6, ОСОБА_5. ОСОБА_3, за адресою АДРЕСА_9.

Отже, приймаючи спірне рішення від 05.02.2014, оформлене листом від 07.02.2014 №7/18-1502, відповідач виходив із того, що наведеними рішеннями судів у цивільній справі №522/1940/13-ц було спростовано обставини подання ОСОБА_3 у матеріалах звернення від 13.03.2013 до Мінрегіону неправдивих відомості щодо згоди суміжних землекористувачів на зменшення протипожежного розриву між будинками 1 та 1/3, розташованими у АДРЕСА_10. Відповідно, перестали існувати підстави, з яких було прийнято рішення (протокол 09.10.2013 № 16) про скасування рішення Мінрегіону від 20.03.2013 (питання 11 витягу з протоколу №3) та відкликання листа Мінрегіону від 20.03.2013 №7/18-4146.

Водночас, колегією суддів установлено, що на момент вирішення спору у даній адміністративній справі, всі судові рішення, які були підставою для прийняття відповідачем спірного рішення від 05.02.2014 оформлене листом від 07.02.2014 №7/18-1502, скасовані.

Так, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду Цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року у справі №522/1940/13-ц касаційну скаргу ОСОБА_8 задоволено частково. Скасовано рішення Приморського районного суду міста Одеси від 05.12.2013, рішення апеляційного суду Одеської області від 19.03.2014, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду Цивільних і кримінальних справ від 12.06.2014 та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14.11.2014, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 3 а.с. 19-23).

Таким чином, перестали існувати підстави, з яких відповідач прийняв оскаржуване рішення, що є самостійною і беззаперечною підставою для його скасування.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ані Положенням про науково-технічну раду Мінрегіону № 208 (у редакції Наказу Мінрегіону від 14.06.2012 N 308), ані Положенням про секції науково-технічної ради Мінрегіону № 308, ані Порядком розгляду відхилень від ДБН № 275, чи будь-яким іншим актом законодавства, чинним на час виникнення спірних відносин, не передбачено право відповідача, в тому числі у робочому порядку, приймати рішення про тимчасове призупинення дії іншого його рішення, у тому числі рішення секції "Містобудування та архітектури, будівництва об'єктів цивільного та промислового призначення, будівельних матеріалів і виробів" Науково-технічної ради Мінрегіону.

Таким чином, оскаржуване у межах спору рішення прийняте відповідачем поза межами установлених законодавством повноважень, що суперечить ч. 2 ст. 19 Конституції України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.02.2014 оформлене листом заступника міністра Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.02.2014 №7/18-1502.

Згідно із ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та невідповідності висновків суду обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова - скасуванню.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 202, 203, 205, 207, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, треті особи, без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання дій протиправними та скасування рішення - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2016 року - скасувати.

Закрити провадження у адміністративній справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України з приводу надання погодження ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 щодо можливого зменшення протипожежного розриву до 3,2 м до стіни сусіднього цегляного житлового індивідуального двоповерхового будинку (третьої категорії пожежної безпеки) за адресою: АДРЕСА_1, під час будівництва індивідуального житлового будинку 1-ої категорії пожежної безпеки за адресою: АДРЕСА_2, доведеного до відома заявників листами Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 20.03.2013 №7/18-15939 та від 07.02.2014 №7/18-1502.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.02.2014 оформлене листом заступника міністра Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.02.2014 №7/18-1502 виданим за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 про надання згоди на зменшення протипожежного розриву до 3,2 м до стіни сусіднього будинку незакінченого будівництвом - цегляного житлового індивідуального двоповерхового будинку (третьої категорії пожежної безпеки) за адресою: АДРЕСА_1 під час будівництва індивідуального житлового будинку 1-ої категорії пожежної безпеки за адресою: АДРЕСА_2, на засіданні секції "Містобудування і архітектури, будівництва об'єктів цивільного та промислового призначення, будівельних матеріалів і виробів" науково-технічної ради Мінрегіону України (протокол № 2 питання 5).

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяВ.Ю. Ключкович

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст постанови виготовлено 28.11.2016

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Беспалов О.О.

Ключкович В.Ю.