Справа № 537/4444/16-а
Суддя: Мурашова Н. В.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 537/4444/16-а
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2016 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Мурашової Н.В., за участю секретаря Шаповал М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчук адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальону УПП в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Рогового Романа Григоровича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Інспектора роти №1 батальону ІПП в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Рогового Романа Григоровича, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення дорожнього руху серії ДР№120917 від 05.09.2016 року, якою вона визнана винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, по факту порушення вимог п.16.2 ПДР при проїзді перехрестя, а саме в тому, що вона, повертаючи праворуч, не дала дорогу пішоходам, які переходили проїзну частину дороги. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що проїжджаючи через перехрестя вона не змусила пішоходів змінити напрямок руху або швидкість, не вчинила перешкод у переході пішоходами проїзної частини дороги, за таких обставин в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Разом з тим позивач зазначила, що викладені в постанові фактичні обставини правопорушення не відповідають кваліфікації її дій, оскільки її притягнуто за порушення правил проїзду пішохідних переходів, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП, але її дії помилково кваліфіковані за ч.2 ст.122 КУпАП. Тому ОСОБА_1 просила суд визнати постанову, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності - неправомірною та скасувати.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.11.2016 року замінено відповідача на належного Інспектора роти №1 батальону УПП в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Рогового Романа Григоровича, залучено співвідповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з наведених підстав. Також позивач стверджувала, що пішоходи рухалися по проїзній частині дороги на сигнал світлофора, який забороняє рух, разом з тим вона рухалася на сигнал світлофора, який дозволяє рух.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, в обгрунтування заперечень подав відео запис вчинення ОСОБА_1 правопорушення, за яке вона притягнута до адмінстративної відповідальності. Вважав правильною кваліфікацію дій ОСОБА_1 . Тому просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідач інспектор Роговий Р.Г. в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про місце і час розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи без йго участі.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Інспектором роти №1 батальону УПП в м. Кременчук ДПП лейтенант поліції Роговим Р.Г. складено постанову про адміністративне правопорушення серії ДР№120917, відповідно до якої ОСОБА_1 визнана винуватою у скоєнні правовпорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, по факту, що 05.09.2016 року о 08. год. 00 хв. керуючи транспортним засобом в м. Кременчук на перехресті вулиць Леонова та Халаменюка, ОСОБА_1 повертаючи праворуч, порушила пункт 16.2 Правил дорожнього руху, а саме не дала дорогу пішоходам, що переходили проїзну частину, на яку вона повертала. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.00 коп.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Розділом 16 ПДР врегульовано проїзд перехресть.

Відповідно до п. 16.2. ПДР на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Відповідно до п.1.10 ПДР, дати дорогу це вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Тобто ПДР не вимагає обов`язкого настання наслідку у вигляді зміни напрямку рух та швидкості іншими учасниками, які мають перевагу у русі, а лише передбачає можливість настання такого наслідку.

Термін "дати дорогу" протилежний терміну "перевага у русі", тобто право на першочерговий рух стосовно інших учасників дорожнього руху. Якщо один учасник дорожнього руху в конкретній ситуації має переважне право на рух, то інші учасники, відповідно зобов`язані дати йому дорогу. Правилами обусловлені всі ситуації, коли один з учасників дорожнього руху повинен дати дорогу іншому. При цьому дії щодо надання такого права не повинні створювати перешкод і тим більше небезпеки для руху і тим, хто має перевагу.

За приписами ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Категорія «добросовісність» має важливе значення в правовому регулюванні. По-перше, вона є тією загальнолюдською цінністю, без якої право не може ефективно функціонувати. Принцип добросовісності містить вимоги, які допомагають зняти або пом`якшити недоліки абстрактної і формальної природи права, наблизити його до ідеалів справедливості, рівності, свободи й гуманізму. Цей принцип лежить в основі механізмів самозахисту правової системи, які забезпечують повагу до її кінцевих цілей і дозволяють їй коригувати відхилення, що викликані використанням юридичних правил у тих випадках, коли існує порушення духу права при відповідності його букві. Тому добросовісність це також реалізація прав і дотримання обов`язків не лише відповідно до букви права, але й відповідно до його духу.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень, яка втілюється у:

- неприпустимості зловживання правом, яку зазвичай виводять із конституційних положень, згідно з якими здійснення прав та свобод людини не повинне порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право;

- заборони обходу закону, тобто ухилення від застосування обов`язкового правила шляхом використання легального засобу, але з негативними намірами. Обхід закону передбачає свідоме створення суб`єктами права певного фактичного складу (чи утримання від його створення) з метою забезпечити щодо себе дію одного правового припису та/чи не допустити дію іншого.

Посилання на принцип добросовісності було використане Конституційним Судом України при винесенні рішення у справі «про охоронюваний законом інтерес» (від 1 грудня 2004 р. № 18-рп/2004), в якому визначено, що добросовісність, як загальноправовий принцип, є одним з критеріїв для визначення того, чи є будь-який інтерес «охоронюваним законом», тобто самостійним об`єктом судового захисту.

Тому доводи ОСОБА_1 про те, що вона керуючи транспортним засобом, повертаючи праворуч, не порушувала правил проїзду перехресть, оскільки коли вона проїжджала по пішохідному переходу, пішоходи не змінювали напрямку руху або швидкість, - є безпідставними, такими, що не відповідають принципу добросовісності.

Суд вважає, що рух праворуч транспортного засобу на перехресті через пішохідний перехід по якому рухаються пішоходи, передбачає для пішоходів, які мають в даному випадку перевагу у русі, можливість настання такого наслідку, як зміна напрямку руху та швидкості, що вказує на невиконання вимоги ПДР "надати дорогу".

Доводи ОСОБА_1 про те, що пішоходи рухались на сигнал світлофору, який забороняє для них рух, - не підтверджені об`єктивними доказами. Такі доводи суперечать поданому відповідачем відео, з якого вбачається, що близько 15 пішоходів одночасно почали рух по проїзній частині, коли для автомобілів на цій частині дороги горів червоний сигнал світлофору, що забороняв рух на ній для автомобілів. А також суперечать твердженням самої ОСОБА_1 , коли вона пояснювала, що повертала праворуч на транспортному засобі з іншої частини дороги перехрестя, коли для неї горів зелений сигнал світлофору.

Порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, передбачають адміністративну відповідальність, відповідно до ч.2 ст. 122 КУпАП, та тягнуть за собою накладення штрафу двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Доводи ОСОБА_1 про те, що її дії неправильно кваліфіковані за ч.2 ст.122 КУпАП за порушення п.16.2 ПДР при проїзді перехресть, а не за порушення ПДР при проїзді пішохідного переходу не заслуговують на увагу, оскільки правила проїзду пішохідних переходів врегульовано розділом 18 ПДР, порушення якого останній не вмінявся.

Як вбачається з матеріалів справи на відеозапису правопорушення, який надав суду відповідач, керуємий ОСОБА_1 автомобіль, проїжджаючи перехрестя вулиць Леонова та Халаменюка в м. Кременчук, повертаючи праворуч не дав дорогу пішоходам, які проходили проїзну частину дороги, що підтверджує порушення п.16.2 ПДР.

Постанова серії ДР №120917 від 05.09.2016 року про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП складена особою, яка уповноважена розглядати від імені органів поліції справи про адміністративні правопорушення, та накладати стягнення, відповідно до вимог ст.ст.222, 255, 276 КУпАП.

Докази, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого частини 2 статті 122 КпАП України, - судом не встановлені.

За таких підстав суд вважає позовні вимоги позивача про скасування протоколу про адміністративне правопорушення безпідставними.

Судом встановлена правомірність дій працівника поліції в частині винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому постанова не може бути визнана протиправною лише з формальних міркувань позивача, які розцінюються судом, як бажання уникнути адміністративної відповідальності.

Враховуючи зібрані по справі докази, суд вважає постанову інспектора Рогового Р.Г. серія ДР №120917 від 05.09.2016 року правомірною, оскільки достовірно встановлений факт наявності в діях ОСОБА_1 порушення п. 16.2 ПДР України, а тому відповідно є правомірним притягнення позивача до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу в межах санкції частини 2 ст. 122 КпАП України.

З огляду на наведене, суд вважає, що інспектор Роговий Р.Г. діяв на підставі та в межах наданих йому повноважень, добросовісно, пропорційно, розсудливо, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 6-10, 14, 23, 71, 72, 86, 122, 138, 139, 143, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , до Інспектора роти №1 батальону УПП в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Рогового Романа Григоровича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області на протязі десяти днів з дня отримання постанови у повному обсязі, з одночасним поданням копії апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області Мурашова Н.В.