Справа № 332/3318/16-а
Суддя: Безлер Л. В.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3318/16-а
Провадження №2-а/332/150/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2016року м.Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Безлер Л.В.,

при секретарі Жечевій А.В.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Заводського районного суду м.Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2016 року позивач, через представника за довіреністю, звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати незаконнними дії Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя щодо відмови у призначенні пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

У запереченнях на адміністративний позов представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити. Зазначила, що правові підстави для перерахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки відсутні. Останній із наведених показників застосовується виключно для призначення пенсій, затосування його для перерахунку є безпідставним. Вимогу виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій за віком, вважає незаконною, адже на момент призначення позивачу пенсії за віком спеціальний стаж по вислузі років склав лише 27 років 08 днів, а не 30 років, як того вимагає норми Закону України «Про пенсійне забезпечення». Також заперечували проти стягнення з УПФУ судових витрат у зв'язку з відсутністю коштів, призначених на цю мету.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у письмових запереченнях. Просила у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представників сторін, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно вимог ст.2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судом встановлено, що з 27.08.2010 року позивачу була призначена пенсія по вислузі років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», при цьому був застосований середньомісячний показник заробітної плати за 2009 рік. Відповідно до наданої позивачкою заяви від 27.08.2016 року виплата пенсія припинилася на підставі подальшого її працевлаштування з 30.08.2016 року.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абз.1 ст.26 Закону, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і страші після досягнення ними 55 років 6 місяців, які народилися з 01 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року.

На підставі вищезазначеної норми Закону, після досягнення зазначеного віку, позивачка надала до відповідача заяву від ІНФОРМАЦІЯ_1 року про здійснення переходу на інший вид пенсії.

Відповідачем була призначена пенсія за віком з ІНФОРМАЦІЯ_1 року, але при цьому врахований заробіток за періоди страхового стажу, зазначеного ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати, якйи враховувався під час призначення попереднього призначення пенсії.

16.08.2016 року позивач звернувся до УПФУ з заявою про призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні роки, що передують року звернення.

Відповідно до відповіді УПФУ в Заводському районі м.Запоріжжя від 25.08.2016 року № 120/Т-8 відсутні підстави застосування показника середньої заробітної плати за 2011 року, оскільки керуючись нормами ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви ні підставі документів про страховий стаж, заробітну плату та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший враховується заробітна плата за періоди страхового стажу, зазначеного в ч.1 ст.40 зазначеного Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Згідно із ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії, також враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Переведення з одного виду пенсії на інший виконується в порядку, передбаченому ч.3 ст.45 вищезазначеного Закону. Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 вищезазначеного Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, тільки за бажанням пенсіонера при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовувати норми ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, через те, що ОСОБА_3 жодним із видів загально передбаченої пенсії не користувалась раніше, то право на пенсію за віком виникло у неї вперше ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а не відбувся перехід на інший вид пенсії. До того ж позивач не надавала згоди на врахування заробітної плати із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, а навпаки наполягала на застосуванні показника, що передує року звернення в 2011 року.

Враховуючи викладене, вимога позивача щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії за віком ОСОБА_3 із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком з ІНФОРМАЦІЯ_1 року є нормативно обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Поряд із цим, вимога ОСОБА_3 щодо виплати їй грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком не має нормативного підґрунтя та задоволенню не підлягає виходячи з такого.

Відповідно до п.7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п. «е»-«ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Отже однією з обов'язкових умов призначення допомоги у розмірі десяти місячних пенсій є страховий стаж на день її призначення - для жінок 30 років.

Матеріалами справи підтверджено, що на момент призначення ОСОБА_3 пенсії за віком в липні 2012 року спеціальний стаж по вислузі років склав лише 27 років 08 днів, чого недостатньо для призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Згідно ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 129 Конституції України закріплено одну із засад судочинства, а саме - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно із ст.68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України.

Таким чином, клопотання представника відповідача щодо звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 11, 14, 70-72, 86, 94, 158 ч.1, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Запорізькому району м.Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_3 із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначення пенсії за віком з ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Вступна та резолютивна частини постанови виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 09.11.2016 року. Повний текст постанови виготовлено 14.11.2016 року.

Суддя Л.В.Безлер