Справа № 804/5958/16
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

15 листопада 2016 р. Справа № 804/5958/16

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ляшка О.Б.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро матеріали адміністративної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_2 про звільнення з-під арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_2 з вимогами про звільнення з під-арешту іпотечного майна, а саме: квартири під номером АДРЕСА_1 на яку було накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та відкриття виконавчого провадження №б/н від 30.09.2010 р., виданої Бабушкінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2016р. відкрито провадження по справі. Справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача та відповідача явку уповноваженого представника не забезпечив, про дату, час і місце проведення судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи, в судове засідання не з'явився подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з тим, що останній не може прибути в судове засідання, оскільки залучений в іншому судовому процесі.

Суд відмовив у задоволенні клопотання третьої особи про відкладення розгляду справи, у зв'язку з тим, що представник третьої особи, не надав суду доказів в обґрунтування заявленого клопотання. Окрім того, суд враховує скорочений строк розгляду і вирішення справи передбачений статтею 122 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, суд з підстав, визначених ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, прийшов до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Перевіривши матеріали вказаної позовної заяви відповідно до вимог частини1 статті 107 КАС України, суд приходить до висновку, що її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Приписами п.1 ч.2 ст.17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач просить звільнити з-під арешту іпотечне майно розташованого за адресою: АДРЕСА_1, на яке було накладено арешт майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №б/н від 30.09.2010 р., виданої Бабушкінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що між ОСОБА_2 та АКІБ "ТАС-Комерцбанк" був укладений кредитний договір №0301/0707/88-298 від 03.07.2007р. та з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань був укладений також іпотечний договір від 03.07.2007р., предметом якого виступило належне на праві приватної власності ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме: квартира під номером 12, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "ВЕКТОР ПЛЮС" відповідно до договору факторингу №15 від 28.11.2012р., укладеного позивачем з АКІБ "ТАС-Комерцбанк". Таким чином, позивач є кредитором відносно ОСОБА_2 При цьому, ОСОБА_2 вимоги кредитного договору не виконуються, а отже позивач має право на предмет іпотеки, на який в даний час Бабушкінськім відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції накладено арешт та заборона відчуження в рамках виконавчого провадження, в якому позивач кредитором не виступає.

Згідно з частиною другою статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Право застави майна є похідним від права власності і належить до речових прав щодо володіння, користування та розпорядження майном з певними обмеженнями, регулювання яких здійснюється актами цивільного законодавства.

З огляду на наведене, даний спір носить приватно - правовий характер, оскільки позивачем фактично ставиться питання про визнання за ним права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Таким чином, під час вирішення такого спору з'ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно, у зв'язку з чим зазначені вимоги є приватноправовими та втрачають ознаки публічно-правового спору, оскільки по суті позивач доводить своє право на нерухоме майно та вимагає усунути обставини, що перешкоджають реалізації права власності на спірне майно.

Отже, в даному випадку має місце спір про право, який підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Так, ч.1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

При цьому частиною другою статті 114 Цивільно-процесуального кодексу України визначено, що позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

В зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, тому провадження у справі підлягає закриттю.

Позивачу належить звернутися з зазначеними позивними вимогами до місцевого загального суду для розгляду спору в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 157, 165, 181, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-.

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_2 про звільнення з-під арешту майна.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з тією самою позовною заявою до адміністративного суду не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.Б. Ляшко