Справа № 809/1138/16
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року Справа № 876/8725/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Івано-Франківській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Івано-Франківській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова є незаконна і необґрунтована та прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, при невідповідності висновків суду обставинам справи і підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення адміністративного позову, оскільки її звільнено з роботи під час хвороби, що підтверджується листками непрацездатності.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в звязку з досягненням позивача 65 річчя, 09.03.2016 року наказом управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Івано-Франківській області №6-К, відповідно до п.3 ч.1 ст.30 Закону України Про державну службу, припинено перебування на державній службі завідувача сектору фінансування, бухгалтерського обліку та звітності головного бухгалтера ОСОБА_1 звільнивши її з 15.03.2016 року в звязку з досягненням державним службовцем граничного віку проходження державної служби.

Проте судом встановлено, що з 09.03.2016 року по 21.05.2016 року позивач хворіла, що підтверджується листками непрацездатності, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 30 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року № 3723-XII (далі Закон №3723-ХІІ), чинного в момент виникнення спірних правовідносин, крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі досягнення державним службовцем граничного віку проходження державної служби (стаття 23 цього Закону).

Статтею 23 Закону №3723-ХІІ, граничний вік перебування на державній службі становить 65 років.

Позивач до звільнення перебувала на державній службі, що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці та відомостями наказу №6-К від 09.03.2016 року.

Згідно із ч.4 ст.40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що посилаючись на вищевказані норми позивач не врахувала приписів п.9 ч.1 ст.36 КЗпП України, а саме, підставою припинення трудового договору є, підстави, передбачені іншими законами.

Саме іншим законом, тобто Законом №3723-ХІІ передбачене звільнення державного службовця при досягненні 65-річного віку.

Таким чином, вірними є висновки суду першої інстанції, що приписи статті 40 КЗпП України, а саме звільнення працівника за ініціативи власника або уповноваженого ним органу, не можуть застосовуватися до правовідносин повязаних із припиненням перебування позивача на державній службі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195,197,198,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року у справі № 809/1138/16 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

ОСОБА_2