Справа № 826/17783/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

17 листопада 2016 року м. Київ № 826/17783/16

Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Літвінова А.В., ознайомившись із позовною заявою

за позовомОСОБА_1
доМіністерства соціальної політики України
провизнання нормативно-правового акту протиправним в частині,

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою до Міністерство соціальної політики України, в якій просить суд визнати протиправним та неконституційним пункт другий "Типового положення про психоневрологічний інтернат" затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 грудня 2001 р. N 549.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов подано після закінчення строків, установлених законодавством України з огляду на наступне.

Відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач оскаржує пункт другий "Типового положення про психоневрологічний інтернат" затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 грудня 2001 р. N 549 та просить поновити процесуальний строк на звернення до суду, посилаючись на необізнаність про оскаржуване положення.

Суд вважає клопотання про продовження строків для звернення до суду не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 грудня 2001 року N 549, з метою удосконалення діяльності інтернатних установ та відповідно до Положення про Міністерство праці та соціальної політики України, затвердженого Указом Президента України від 30.08.2000 N1035 (зі змінами), затверджено "Типове положення про психоневрологічний інтернат".

Згідно з довідки-витягу №827 від 31.10.2016, що надана позивачем до позовної заяви, ОСОБА_1 є підопічним КУ «Орловський психоневрологічний інтернат» з 26.12.2006, що суперечить доводам позивача про необізнаність щодо дії оскаржуваного положення.

Більше того, відповідно до інформації, що міститься в програмі «Діловодство спеціалізованого суду», судом встановлено, що ОСОБА_1 у серпні 2011 року звертався до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства соціальної політики України про часткове оскарження Типового положення про психоневрологічний інтернат, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2001 №549 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2002 за №68/6356, й ухвалою суду від 15.09.2011 позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто позивачу.

Також ОСОБА_1 звертався до Окружного адміністративного суду міста Києва в червні 2013 року з позовом, в якому оскаржував пункт 3.11 Типового положення про психоневрологічний інтернат, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2001 №549, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2002 за №68/6356. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.06.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2013, в зв'язку з ненаданням позивачем належних доказів в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, позовну заяву залишено без розгляду відповідно до статей 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Наведене вище дає підстави стверджувати, що позивач був обізнаний про існування оскаржуваного нормативно-правового акту, принаймні, з серпня 2011 року.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду на підставі статей 99, 100, 107 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, керуючись статтями 99, 100, 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

2. Роз'яснити позивачу про його право на повторне звернення до суду з позовом, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду.

3. Копію ухвали та позовну заяву із додатними до неї матеріалами надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Літвінова