Справа № 820/5152/16
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 листопада 2016 р. № 820/5152/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - Варнавської Г.Ю.,

представника відповідача - Юсупової М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Харківського державного авіаційного виробничого підприємства до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд:

- скасувати податкове повідомлення - рішення від 16.06.2016 року № на загальну суму 640113,69 грн.

В обґрунтування позову вказано, що при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення податковим органом не враховано, що у разі ввезення товару на територію України, що підлягає митному оформленню, підтвердженням факту поставки товару необхідно вважати товаросупровідні документи з відбитком штампа „Під митним контролем", а не належним чином оформлену ВМД. З огляду на вищевикладене позивач просить суд скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Відповідачем надано заперечення на адміністративний позов, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та його винесення на підставі та на виконання норм податкового законодавства за результатами перевірки позивача, просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у запереченнях на адміністративний позов, та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку, за результатами якої складено Акт перевірки від 28.03.2016 № 139/20-40-14-04-08/14308894 та направлено податкове повідомлення - рішення від 16.06.2016 № на загальну суму 640 113,69 грн.

За висновками акту перевірки ГУ ДФС у Харківській області встановлено порушення позивачем положень ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» № 185/94-ВР від 23.09.94, із змінами та доповненнями, а саме товар за контрактом №20/1/06-4У від 12.07.2012 отримано з порушенням строків, передбачених в зазначеній статті та ст. 9 ДКУ України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» в частині порушення порядку декларування валютних цінностей в декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і перебувають за її межами.

Відповідно до розрахунку грошового зобов'язання на підставі акта перевірки від 28.03.2016 №139/20-40-14-04/14308894 за контрактом від 12.07.2012 № 20/1/06-4У граничний термін надходження валютної виручки/товару 13.11.2015 та 21.11.2015. При цьому у розрахунку зазначено ВМД 009721 та кількість днів прострочення з 14.11.2015 по 31.12.2015 - 48 днів та з 22.11.2015 по 31.12.2015 -40 днів.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між ЗАО "МФГ" (Російська Федерація) та Харківським державним авіаційним виробничим підприємством 12.07.2012 року укладено контракт № 20/1/06-4У, предметом якого є поставка комплектуючих виробів на літаки цивільної авіації АН-140, АН-74.

Відповідно до п. 2.2 контракту поставка товару здійснюється на умовах СРТ, згідно з «Инкотермс-2010». Строк отримання товару за поставками по контракту № 20/1/06-4У становив 10.01.2015, 09.08.2015. 19.10.2015,13.11.2015 та 21.11.2015.

На виконання умов зазначеного контракту з розрахункового рахунку № 3840, відкритого у Філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», на рахунок ЗАО МФГ позивачем здійснено передплату на загальну суму 4589380,0 дол. США (екв. 41456114,35 грн.), що підтверджується платіжними документами від 28.08.2013 № 51, від 27.03.2014 З 12, від 06.06.2014 № 23, від 01.07.2014 № 32, від 09.07.2014 № 44, що не заперечувалось представниками сторін по справі.

На виконання умов імпортного контракту від 12.07.2012 № 20/1/06-4У постачальником ЗАО МФГ для підтвердження фактичної відгрузки товару виписано рахунок-фактуру від 15.09.2015 № 1. Зазначений у рахунку-фактурі товар поставлений на територію України авіаційним транспортом, про що свідчить вантажно-авіаційна накладна №235УКО03120401 від 18.09.2015, та фактично перетнув митний кордон України 23.09.2015, що засвідчується проставленим Київською митницею ДФС на зазначених вище товаросупровідних документах відтиском штампу «Під митним контролем».

29.09.2015 року позивачем оформлено попередню декларацію ІМ40ЕЕ /2015/008119, відповідно до якої товар пропущено на територію країни під митним контролем для подальшого його оформлення.

01.10.2015 товар за вказаним контрактом прибув на митний склад закритого типу ТОВ ІТС, про що Харківською митницею ДФС на товаросупровідних документах проставлено штамп «Під митним контролем» із засвідченням дати та відповідно до ІМ - 74 009585 (режим - митний склад) товар знаходився під митним контролем на митному ліцензійному складі позивача за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 134.

31.12.2015 частина товару, зазначеного в товаросупровідних документах відповідно митної декларації ІМ 40 009721, розмитнена.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Відповідно до положень статті 4 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до видів зовнішньоекономічної діяльності, які здійснюють в Україні суб'єкти цієї діяльності, належить, зокрема, імпорт товарів, капіталів та робочої сили.

За змістом абзацу 14 статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та абзацу 2 підпункту 1.1 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Національного банку України від 24 березня 1999 року № 136 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), імпорт (імпорт товарів) - це купівля (у тому числі з оплатою в не грошовій формі) українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами.

Імпортна операція у розумінні статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає здійснення суб'єктом господарювання імпорту.

При цьому моментом здійснення імпорту відповідно до абзацу 38 статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) є момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Пунктом 1 розділу «Справи зі спорів з приводу реалізації публічної фінансової політики» Висновків Верховного Суду України, що викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС України, за I півріччя 2012 р. від 1 лютого 2013 року закріплено, що моментом вчинення імпортної операції, зокрема моментом поставки товару за такою операцією, для цілей застосування статей 2, 4 Закону України від 23 вересня 1994 р. N 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (чинного на час виникнення спірних правовідносин) є момент фактичного перетину імпортованим товаром митного кордону України.

Вказана правова позиція відповідає позиції Верховного Суду України в аналогічних спорах, а саме: Постановою Верховного Суду України від 4 липня 2011 року зазначено, що Вищий адміністративний суд України у справі, що розглядається, дійшов правильного висновку, що моментом вчинення імпортної операції, зокрема моментом поставки товару за такою операцією, для застосування статей 2, 4 Закону N 185/94-ВР є момент фактичного перетину імпортованим товаром митного кордону України.

Відповідно до приписів ч.1 ст.244-2 КАС України (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VIII від 12.02.2015 року) висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, за наявності переміщення товаром митного кордону України в рамках встановленого 90-денного терміну, моментом фактичного перетину імпортованим товаром митного кордону України є дата проставлення штампу «Під митним контролем».

Враховуючи граничні терміни поставки товарів за контрактом від 12.07.2012 № 20/1/06-4У 13.11.2015 та 21.11.2015 відповідачем визначено кількість днів порушення строків розрахунків із порушенння вищенаведених приписів чинного законодавства, оскільки відповідачем взято до уваги дату оформлення митної декларації 31.12.2015, в той час як товар фактично перетнув митний кордон України 23.09.2015.

З огляду на встановлені обставини суд приходить до висновку, що до позивача безпідставно застосовано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності та за невиконання зобов'язань та порушення вимог валютного законодавства за контрактом від 12.07.2012 № 20/1/06-4У у сумі 599570,01 грн., а тому податкове повідомлення - рішення від 16.06.2016 року № в цій частині підлягає скасуванню.

Щодо іншої частини позовних вимог, а саме суми пені за платежем код 21081000, донарахованої позивачу за податковим повідомленням-рішенням від 16.06.2016 року № щодо контрактів №081/2009-НL від 07.10.2009, №643/71461035/250106 від 25.01.2006, №643/71461035/271207 від 25.12.2007, судом встановлено обґрунтованість висновків податкового органу відповідно до акту перевірки щодо порушень позивачем вимог законодавства в цій частині, що не заперечувалось представниками сторін по справі в судовому засіданні.

Доказів протилежного до суду не надано, а тому суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в частині скасування оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень щодо нарахування пені по правовідносинам за контрактами №081/2009-НL від 07.10.2009, №643/71461035/250106 від 25.01.2006, №643/71461035/271207 від 25.12.2007.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). За приписами ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст.94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 69-72, 86, 94, 128, 159, 160- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Харківського державного авіаційного виробничого підприємства до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення - рішення від 16.06.2016 року № в частині донарахування Харківському державному авіаційному виробничому підприємству суми грошового зобов'язання за платежем код 21081000 у розмірі 599570 (п'ятсот дев'яносто дев'ять тисяч п'ятсот сімдесят) грн. 01 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області на користь Харківського державного авіаційного виробничого підприємства () судовий збір у сумі 8993 (вісім тисяч дев'ятсот дев'яносто три) грн. 55 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 25 листопада 2016 року.

Суддя Полях Н.А.