Справа № 303/3535/16-а,2-а/303/178/16
Суддя: Дякович Віктор Петрович
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 р. Справа № 876/6988/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Мукачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2016 року по справі № 303/3535/16-а за позовом ОСОБА_1 до Мукачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, яким просив визнати неправомірними дії Мукачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області при прийнятті рішення про відмову йому у перерахунку пенсії за вислугу років згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року та зобов'язати відповідача провести перерахунок та здійснювати без обмежень у часі виплати пенсії за вислугу років у відповідності до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% від місячної заробітної плати, зазначеної у довідці, виданої прокуратурою Закарпатської області від 20.05.2016 року №94-18 без обмежень її максимального розміру, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 та виплати різницю між фактично отриманою та належною до сплати пенсії з 01.01.2016 року.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірними дії Мукачівського об'єднаного управління пенсійного фонду України Закарпатської області при прийнятті рішення про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року. Зобов'язано відповідача провести перерахунок та здійснити без обмежень у часі виплати пенсії позивачу за вислугу років у відповідності до вимог статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у редакції 05 листопада 1991 року за № 1789-ХІІ у розмірі 90 відсотків від місячної заробітної плати, зазначеної у довідці, виданої прокуратурою Закарпатської області від 20 травня 2016 року за № 94-18 вих.2016 без обмежень її максимального розміру, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року за №1013 та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати пенсії з 01 січня 2016 року.

Мукачівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області постанову суду першої інстанції оскаржило, подало апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі покликається на те, що відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02 березня 2015 року у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у т.ч. спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовують норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. У зв'язку з цим з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Оскільки апеляційну скаргу подано на постанову суду першої інстанції, яка прийнята в порядку скороченого провадження за результатами розгляду справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 1832 КАС України, колегія суддів відповідно до ч. 1 п. 3 ст.197 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Суд, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 04 березня 2002 року по довічно, перебуває на обліку в Мукачівському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України Закарпатської області, про що свідчить пенсійне посвідчення серії АА №888920 виданого 29 березня 2002 року (а.с.9).

25 травня 2016 року позивач звернувся до Мукачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області з заявою про проведення перерахунку пенсії, подавши відповідну довідку (а.с.12).

Згідно довідки № 94-18 вих. 2016 від 20 травня 2016 року прокуратури Закарпатської області зрозуміло, що позивач працював в прокуратурі Закарпатської області на посаді прокурора Закарпатської області та його заробітна плата станом на 01 грудня 2015 року становила - 21888,15 гривень (а.с.11).

Відповідач листом №60-Б/09-32 від 01.06.2016 року повідомив позивача, що підстав для перерахунку йому розміру пенсії відповідно до наданої довідки про заробітну плату немає.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ. Редакція зазначеної статті змінювалась.

Так, відповідно до частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права: «Прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. (...) Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії».

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилася лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, колегія суддів виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 10 грудня 2013 року (справа № 21-348а13), від 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13).

Таким чином, доводи апелянта про те, що з 01 червня 2015 року згідно з пункту 5 Прикінцевих положень «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02 березня 2015 року, у зв'язку з неприйняттям закону щодо призначення всіх пенсій, у т.ч. спеціальних, на загальних підставах, норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України, в т.ч. «Про прокуратуру» втратили чинність, судом до уваги не беруться, оскільки однозначними є висновки Верховного Суду України, згідно з якими, суд вказав, що виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Окрім того, у згаданих нормативних актах мова йде про призначення пенсії, а не про перерахунок.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, приймаючи рішення по суті спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Мукачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області - залишити без задоволення, а постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2016 року по справі № 303/3535/16-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич