Справа № 808/1951/16
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 рокусправа № 808/1951/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Суховарова А.В. Іванова С.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року у справі №808/1951/16 за позовом ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання неправомірними дій, скасування розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23 червня 2016 року звернувся до суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті, згідно з яким просить:

- визнати неправомірними дії посадових осіб Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті Васильковського О.Г. та Степаненко О.М. щодо визначення позивачу плати за проїзд вантажним автомобілем марки Daf моделі НОМЕР_3 із реєстраційним номером НОМЕР_1 та причепу марки Lambert моделі LVFS-3E1R із реєстраційним номером НОМЕР_2 у розмірі 445,50 євро.

- скасувати розрахунок №10 від 25.05.2015 року плати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та складений посадовою особою Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Васильковським О.Г. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідачем порушено порядок проведення перевірки, а, відтак і розрахунок плати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування підлягає скасуванню.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що дії посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті у Дніпропетровській області Васильковського О.Г., Літвінова С.І. та начальника Управління Степаненко О.М. правомірні, вчинені у відповідності та на виконання приписів чинного законодавства, а скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування є не можливим, оскільки такий розрахунок не є рішенням суб'єкта владних повноважень. Крім того, суд першої інстанції зазначає про те, що під час проведення державного контролю водій - ОСОБА_5 не повідомив і не надав договір найму транспортного засобу на «Виробниче Комерційне Підприємство «Еталон-Сервіс», саме тому акт було складено на ОСОБА_1 суб'єкта господарювання, який надавав послуги з перевезення вантажу згідно з документами (свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову якою позов задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що позивач не відноситься до тих суб'єктів, які несуть відповідальність за використання транспортного засобу зупиненого працівниками Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті 25.05.2016 року.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, відповідач посилаючись на її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідача який заперечував щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 25.05.2016 року державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській, області проведено рейдову перевірку за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників.

Під час рейдової перевірки 25.05.2016 року транспортного засобу марки DAF р.н. НОМЕР_1 і причіпа Lamberet р.н. НОМЕР_2 було виявлено порушення: надання послуг з вантажних перевезень без оформлення документів, перелік яких визначено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: не оформлений дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів.

За результатами виявленого порушення було складено акт від 25.05.2016 року №0000051 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідку про результати габаритно-вагового контролю (а.с.11,12).

У зв'язку з допущеним порушенням нормативних вагових параметрів посадовою особою Державної служби України з безпеки на транспорті у Дніпропетровській області було складено розрахунок №10 від 25.05.2016 року плати за проїзд та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акта від 25.05.2016 року №0000051 (а.с.13).

Листом №712/25-16 від 26.05.2016 року позивачу направлено копії акта від 25.05.2016 року №0000051, довідки та розрахунку №10 від 25.05.2016 року плати за проїзд та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та повідомлено позивача про обов'язок сплати суми коштів зазначеної у розрахунку протягом 30 календарних днів (а.с.10).

Правомірність дій відповідача щодо визначення позивачу плати за проїзд вантажним автомобілем та законність розрахунку №10 від 25.05.2016 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

На виконання вимог ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), яким визначено, серед іншого, процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень.

Пунктом 14 Порядку №1567 визначено, що рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до п. 15 Порядку № 1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначаються окремими актами законодавства.

Згідно з п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

При цьому, як встановлено з матеріалів справи, на час проведення перевірки водій не мав дозволу, виданого Державтоінспекцією, або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів з урахуванням виявлення факту перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок №879).

Пунктом 6 Порядку №879 визначено, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Пунктом 16 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

Відповідно до п. 20 Порядку № 879 за результатами точного та /або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначаються належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Згідно з п. 21 Порядку № 1567, у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Підпунктом 5 п. 4 наказу Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України № 1007/1207 від 10.12.2013 року, також передбачено, що посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до п.п. 30-31 Порядку № 879.

В свою чергу абзацом 1 п. 30 Порядку № 879 встановлено, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою.

Визначення необхідної плати за проїзд великоваговим/великогабаритним транспортом вага чи габарити якого перевищують законодавчо встановлені норми, здійснює орган, що здійснює нагляд і контроль в цій сфері, при наявності порушень з боку перевізників, який визначає розмір плати за перевищення допустимих норм пересування великовагового транспорту на дорогах внутрішньодержавного значення згідно з Порядком № 879.

Пунктом 311 Порядку №879 передбачено, що перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що плата за проїзд великоваговим/великогабаритним транспортом вага чи габарити якого перевищують законодавчо встановлені норми здійснюється виключно перевізником.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з положеннями статті 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору найму (оренди) від 21.04.2015 року укладеного між позивачем та «Виробниче комерційне підприємство «Еталон-Сервіс» транспортний засіб марки DAF р.н. НОМЕР_1 і причіп Lamberet р.н. НОМЕР_2 передано останньому в користування за плату на строк до 20.04.2020 року (а.с.15).

Факт передачі вищезазначених транспортних засобів на підставі договору найму (оренди) від 21.04.2015 року «Виробничому комерційному підприємству «Еталон-Сервіс» підтверджується актом приймання-передачі (а.с.60).

Тобто, матеріали справи фактично свідчать про те, що перевізником, який використовує у своїй діяльності транспортний засіб марки DAF р.н. НОМЕР_1 і причіп Lamberet р.н. НОМЕР_2 є «Виробниче комерційне підприємство «Еталон-Сервіс».

Той факт, що позивач є власником цих транспортних засобів не породжує у нього обв'язку сплати за проїзд великоваговим/великогабаритним транспортом вага чи габарити якого перевищують законодавчо встановлені норми, оскільки законодавством такий обов'язок покладено виключно на перевізника.

Твердження відповідача про те, що під час проведення державного контролю водій транспортного засобу ОСОБА_5 не повідомив і не надав договір найму транспортного засобу на «Виробниче комерційне підприємство «Еталон-Сервіс», саме тому акт було складено на ОСОБА_1 суб'єкта господарювання, який є власником транспортного засобу згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, не можуть бути підставою для виникнення у позивача обов'язку сплати за проїзд великоваговим/великогабаритним транспортом вага чи габарити якого перевищують законодавчо встановлені норми.

Відповідно до положень статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 3 частини 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Оскільки акт від 25.05.2016 року №0000051 було складено у відношенні ОСОБА_1 як суб'єкта господарювання, який надавав послуги з перевезення вантажу згідно з документами (свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу) та розрахунок №10 від 25.05.2016 року плати за проїзд та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування був складений до акта від 25.05.2016 року №0000051, обов'язок сплати цих сум у відповідності до пункту 311 Порядку №879 фактично було покладено на позивача.

Проте, враховуючи те, що ОСОБА_1 не є перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», а також те, що відповідач неповно встановив обставини, що мають значення для прийняття рішення, та безпідставно поклав обов'язок на позивача сплати за проїзд великоваговим/великогабаритним транспортом вага чи габарити якого перевищують законодавчо встановлені норми, суд апеляційної інстанції вважає, що такий розрахунок підлягає скасуванню.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що правовий акт індивідуальної дії є актом органів державної влади та посадових осіб, що встановлює, змінює або припиняє права та обов'язки певної особи (певного кола осіб), а також створює правила поведінки, передбачені для разового застосування. За своєю юридичною природою правовий акт індивідуальної дії є актом застосування правової норми до конкретних фактичних обставин, що тягнуть виникнення, зміну або припинення правовідносин між персонально визначеними особами, на яких поширюється дія такого акта.

Враховуючи те, що розрахунок №10 від 25.05.2016 року плати за проїзд та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування складений до акта від 25.05.2016 року №0000051 є обов'язком до виконання з боку позивача та у разі невиконання такого розрахунку у контролюючого органу виникає право на стягнення суми зазначеної у розрахунку в судовому порядку, такий розрахунок є рішенням суб'єкта власних повноважень та може бути оскарженим у судовому порядку.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову якою позов задовольнити повністю.

Керуючись: пунктом 3 частини 1 статті 198, статтями 205, 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року у справі №808/1951/16 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії посадових осіб Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті щодо визначення ОСОБА_1 плати за проїзд великоваговим/великогабаритним транспортом вага чи габарити якого перевищують законодавчо встановлені норми вантажним автомобілем марки Daf моделі НОМЕР_3 із реєстраційним номером НОМЕР_1 та причепу марки Lambert моделі LVFS-3E1R із реєстраційним номером НОМЕР_2 у розмірі 445,50 євро.

Скасувати розрахунок №10 від 25.05.2015 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування складений до акта від 25.05.2016 року №0000051.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлений 25 листопада 2016 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: С.М. Іванов