Справа № 2а-2580/11/2670
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2011-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 липня 2011 року 16:35 № 2а-2580/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Хижняк І.В. та представників:

позивача: ОСОБА_1;

відповідача: Кавунця В.В.

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_3
доДержавної податкової інспекції у Деснянському районі міста Києва
проскасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій та наказу, зобов'язання вчинити дії
На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 01 липня 2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

22 лютого 2011 року (відповідно до відмітки служби діловодства суду) Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі по тексту -позивач, ФОП ОСОБА_3.) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Оболонському районі міста Києва (далі по тексту -відповідач, ДПІ у Оболонському районі м. Києва), в якій просить: 1) скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 17 січня 2011 року №, як незаконне; 2) скасувати наказ від 23 листопада 2010 року №1293, виданий ДПІ у Оболонському районі м. Києва, як безпідставний; 3) скасувати акт "Про результати позапланової виїзної документальної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) фізичної особи підприємцем ОСОБА_3 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 за період з 15.09.2010 року, місцезнаходження: АДРЕСА_1" як незаконний; 4) провести законну позапланову перевірку в установленому порядку "Внесення рішення фізичної особи-підприємця про припинення підприємницької діяльності".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2011 року відмовлено ФОП ОСОБА_3 у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог щодо скасування акта "Про результати позапланової виїзної документальної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) фізичної особи підприємцем ОСОБА_3 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 за період з 15.09.2010 року, місцезнаходження: АДРЕСА_1".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2011 року відкрито провадження в адміністративній справі №2а-2580/11/2670, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 21 березня 2011 року.

В судовому засіданні 21 березня 2011 року, у зв'язку з клопотанням представника позивача, оголошено про відкладення розгляду справи на 11 квітня 2011 року.

У судових засіданнях неодноразово оголошувалася перерва для витребування додаткових доказів.

В судовому засіданні 01 липня 2011 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечив.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до рішення ДПІ у Деснянському районі м. Києва про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 17 січня 2011 року № на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", за порушення пунктів 1, 3, 5 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до ФОП ОСОБА_3 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3 430 780,00 грн.

Зазначене рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій прийняте на підставі акта від 27 грудня 2010 року №8612/17-05- "Про результати позапланової виїзної документальної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 за період з 15.09.2008 року по 30.09.2010 року місцезнаходження: АДРЕСА_1." (далі по тексту -Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлено порушення позивачем пунктів 1, 3, 5 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: позивачем не надано на перевірку книгу обліку доходів та витрат, та документального підтвердження здійснення реалізації товару з використанням такої книги, а тому ФОП ОСОБА_3, зобов'язана була проводити розрахункові операції на повну суму покупки через реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.

Позивач мотивує свої позовні вимоги наступним: відповідно до підпункту 4.3.4 пункту 4.3 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" застосування непрямого методу для визначення податкових зобов'язань платника податків у випадках, не передбачених цим пунктом, не дозволяється; позивач не відмовлявся надавати документи на перевірку, а лише відмовилася надати допуск до незаконної перевірки; всі податкові декларації позивачем подавалися вчасно, відповідно, підстав для перевірки не було; крім того, з 21 грудня 2010 року відносно позивача розпочато процедуру "внесення рішення фізичної особи-підприємця про припинення підприємницької діяльності" та отримано довідку форми №8-ОПП.

Наведені доводи, на думку позивача, є підставою для скасування наказу ДПІ у Деснянському районі м. Києва від 23 листопада №1293 про проведення позапланової виїзної перевірки, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій та для зобов'язання відповідача провести законну позапланову перевірку у порядку "внесення рішення фізичної особи-підприємця про припинення підприємницької діяльності".

Доводи відповідача, викладені у письмовому запереченні проти позову, співпадають з висновками Акта перевірки.

Окружний адміністративний суд міста Києва частково погоджується з позовними вимогами ФОП ОСОБА_3, виходячи з наступних мотивів.

Як встановлено в Акті перевірки та не заперечується сторонами, за перевірений період з 29 вересня 2008 року по 30 вересня 2010 року ФОП ОСОБА_3 здійснювала діяльність у сфері роздрібної торгівлі парфумерними та косметичними товарами, надання послуг перукарнями та салонами краси на спрощеній системі оподаткування відповідно до Указу Президента України від 03 липня 1998 року №727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва".

За даним звітів суб'єкта малого підприємництва-фізичної особи платника єдиного податку за 2008, 2009 та 2010 роки отримала обсяг виручки, тобто здійснила реалізацію товару та надала послуг, на загальну суму 686 156,00 грн., в тому числі за 2008 рік -29 384,00 грн., за 2009 рік -481 657,00 грн., за 2010 рік -175 115,00 грн.

Відповідно до пунктів 1, 3 та 5 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування; у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу Державним казначейством України.

Пункт 6 статті 9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" встановлює, що реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив), за умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного органу, уповноваженого провадити державну регуляторну політику.

Наведене свідчить, що застосування суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою, яка застосовує спрощену систему оподаткування, реєстраторів розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг) є обов'язковим лише у випадку не ведення такою особою книги обліку доходів і витрат.

Відповідно до пункту 1 Порядку ведення книги обліку доходів і витрат постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1269, книга обліку доходів і витрат (далі - книга) ведеться суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), а також особами, які мають пільговий торговий патент для продажу товарів (крім підакцизних) (надання послуг) відповідно до законодавства з питань патентування деяких видів підприємницької діяльності, якщо такі особи не є платниками податку на додану вартість згідно із законодавством (далі - суб'єкти підприємницької діяльності).

Згідно з пунктом 8 Порядку видачі свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29 жовтня 1999 року №599, для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійснених господарських і фінансових операцій платник єдиного податку веде Книгу обліку доходів і витрат згідно із додатком №10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21 квітня 1993 року №12 При цьому обов'язковому заповненню підлягають лише графи "період обліку", "витрати на виробництво продукції", "сума виручки (доходу)", "чистий доход".

Дані Книги обліку доходів і витрат за квартал (рік) є підставою для складання і подання до податкових органів звітів про результати діяльності фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які є платниками єдиного податку.

В матеріалах справи знаходиться копія книги обліку доходів та витрат ФОП ОСОБА_3, дані якої за 2008, 2009 та 2010 роки співпадають з даними відповідних звітів суб'єкта малого підприємництва-фізичної особи платника єдиного податку.

Відповідно до частини четвертої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідальність за порушення порядку подання декларації про доходи та ведення обліку доходів і витрат передбачена статтею 1641 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до частини першої статті 1641 Кодексу України про адміністративні правопорушеннянеподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи чи включення до декларацій перекручених даних, неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов'язкову форму обліку, - тягне за собою попередження або накладення штрафу у розмірі від трьох до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Справи про адміністративне правопорушення, передбачені частиною першою статті 1641 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглядають органи державної податкової служби України (стаття 2342).

Відповідно до частин першої та другої статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

З аналізу наведених правових норм та обставин справи суд приходить до висновку, що підтвердженням факту неведення позивачем книги обліку доходів і витрат є протокол, складений уповноваженою посадовою особою та відповідна постанова, винесена за результатами розгляду справи про адміністративні правопорушення.

Належних та допустимих доказів на підтвердження неведення позивачем книги обліку доходів і витрат відповідачем не надано.

За таких підстав до спірних правовідносин слід застосовувати норми пункту 6 статті 9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: враховуючи, що книга обліку доходів та витрат позивачем велася, та відсутність в матеріалах справи доказів того, що позивач здійснював продаж підакцизних товарів, вбачається, що позивач не повинен застосовувати реєстратор розрахункових операцій чи розрахункові книжки при продажу товарів (наданні послуг), а тому висновок Акта перевірки про порушення позивачем пунктів 1, 3, 5 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" є помилковим.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції за порушення вимог цього Закону.

Оскільки в межах спірних правовідносин ФОП ОСОБА_3 не повинна була застосовувати реєстратор розрахункових операцій чи розрахункові книжки при продажу товарів (наданні послуг), застосування до неї штрафних (фінансових) санкцій на підставі пункту 1 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" є протиправним.

Таким чином, на думку суду, рішення ДПІ у Деснянському районі м. Києва про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 17 січня 2011 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, на думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ у Деснянському районі м. Києва не доведено правомірність та обґрунтованість для прийняття рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 17 січня 2011 року №, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ФОП ОСОБА_3 в цій частині підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд не погоджується з позовними вимогами про скасування наказу ДПІ у Деснянському районі м. Києва від 23 листопада 2010 року №1293 "Про проведення позапланової виїзної перевірки" та звертає увагу на наступне.

Матеріали справи свідчать, що згідно з наказом ДПІ у Деснянському районі м. Києва від 23 листопада 2010 року №1293 "Про проведення позапланової виїзної перевірки" на підставі пункту 2 частини шостої статті 111 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" вирішено провести позапланову виїзну перевірку суб'єкта господарювання-фізичної особи ОСОБА_3 з 25 листопада 2010 року по 08 грудня 2010 року.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 111 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" підставою для проведення позапланової виїзної перевірки визначено не подання платником податку в установлений строк податкової декларації чи розрахунку, якщо їх подання передбачено законом.

За приписом частини восьмої статті 111 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" позапланова виїзна перевірка здійснюється на підставі виникнення обставин, викладених у цій статті, за рішенням керівника податкового органу, яке оформляється наказом.

Згідно з пунктом 9 Порядку видачі свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29 жовтня 1999 року №599, протягом року для платника єдиного податку встановлюються звітні періоди, що дорівнюють кварталу. Протягом 5 днів після закінчення звітного періоду платник єдиного податку подає звіт згідно з додатком 3 до цього Порядку, який залишається у справі платника єдиного податку. Звіт подається особисто платником єдиного податку або надсилається поштою до органу державної податкової служби за місцем державної реєстрації його як суб'єкта підприємницької діяльності. При особистому поданні звіту датою подання вважається дата реєстрації його в органі державної податкової служби, а при надсиланні звіту поштою - дата відправки на штампі відділення зв'язку.

В Акті перевірки зазначено, що в перевіреному періоді звіт суб'єкта малого підприємництва-фізичної особи платника єдиного податку за ІІІ квартал та IV квартали 2008 року подані до ДПІ у Деснянському районі м. Києва з порушенням термінів подання.

Як вбачається з матеріалів справи, звіт суб'єкта малого підприємництва-фізичної особи платника єдиного податку за ІІІ квартал 2008 року подано позивачем до податкового органу 21 листопада 2008 року, за IV квартал 2008 року -08 січня 2009 року, тобто, з порушенням встановлених строків.

Таким чином, на думку суд, в даному випадку існували підстави для проведення виїзної позапланової перевірки позивача, відтак, наказ ДПІ у Деснянському районі м. Києва від 23 листопада 2010 року №1293 "Про проведення позапланової виїзної перевірки" є таким, що прийнятий правомірно.

Окружний адміністративний суд міста Києва також не погоджується з позовними вимогами про зобов'язання відповідача провести законну позапланову перевірку у порядку "внесення рішення фізичної особи-підприємця про припинення підприємницької діяльності" та звертає увагу, щ проведення перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), зокрема, позапланових виїзних, є виключними повноваженнями органів державної податкової служби України; в свою чергу підстави та порядок проведення таких перевірок на час вирішення спору встановлюється Податковим кодексом України.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі міста Києва про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 17 січня 2011 року №.

3. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

4. Присудити з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 1,70 грн. (одна гривня сімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко