Справа № 875/58/16
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 875/58/16 Суддя-доповідач - Костюк Л.О.;
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Троян Н.М.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) справу за скаргою (позовною заявою) ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про виконання судового рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, 07 листопада 2016 року, звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду зі скаргою (позовною заявою) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просить:

- скасувати постанову державного виконавця від 25.10.216 року ВП №51615919 про закінчення виконавчого провадження як таку, що не відповідає закону і порушує конституційне право заявника на одержання житла;

- прийняти рішення про повернення Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчий лист № 826/11347/14 від 30.06.2016 року для продовження виконання судового рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.10.2014 року про зобов'язання МВС України прийняти рішення про постановку позивача на квартирний облік по списку інвалідів, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, першої категорії з 12 червня 2014 року у відповідності до п. 10 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для надання житла на протязі року з дня подачі заяви до МВС України.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Колегією суддів встановлено, що протоколом засідання Центральної житлової комісії МВС України від 15 жовтня 2008 року ОСОБА_3 ухвалено вважати в пільговій черзі поза черговиків, як хворого на активну форму туберкульозу легенів із виділенням туберкульозної палички на підставі пункту 9 постанови виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів і президії Київської міської профспілок від 30 квітня 1991 року № 234 та медичного висновку ЛКК від 27 травня 2008 року.

15 жовтня 2007 року позивач звернувся до МВС України із заявою про взяття на квартирний облік як учасника війни.

На підставі наданих документів та відповідно протоколу Центральної житлової комісії МВС України № 8 від 18 березня 2008 року позивача взято на квартирний облік в апараті МВС України по категорії учасників війни та включено до списку першочерговиків.

Рішенням Центральної житлової комісії МВС України про взяття на квартирний облік позивача затверджено розпорядженням Печерської районної у місті Києві державної адміністрації від 21 квітня 2008 року № 494.

У подальшому, позивач звернувся до МВС України із медичним висновком Центральної поліклініки МВС України від 27 травня 2008 року, в якому зазначається, що він хворіє на активну форму туберкульозу легенів з виділенням туберкульозної палички.

Згідно протоколу засідання Центральної житлової комісії МВС України № 6 від 16 грудня 2009 року позивача знято з квартирного обліку в пільговій черзі позачерговіків, як хворого на активну форму туберкульозу легенів з виділенням туберкульозної палички, оскільки ОСОБА_3 не підтвердив наявність даного захворювання.

Як зазначено в протоколі від 16 грудня 2009 року відповідно до листа Центральної поліклініки МВС від 06 листопада 2009 року № 55/33-674 на теперішній час відсутні підстави для надання ОСОБА_3 вказаного медичного висновку. На підставі викладеного, позивача поставлено на квартирний облік по списку першочерговіків, як учасника війни з 18 березня 2008 року.

Позивач не погоджується із такими діями, зокрема, щодо зняття останнього з обліку в пільговій черзі позачерговіків, як хворого на активну форму туберкульозу легенів з виділенням туберкульозної палички та вважає, що невиконання МВС України висновку медичної комісії від 27 травня 2008 року про постановку на квартирний облік і надання позивачу житла в пергу чергу по списку хворих на активний туберкульоз з виділенням туберкульозної палички є протиправним.

Не погоджуючись з зазначеним вище ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства внутрішніх справ України та просив: визнати незаконним невиконання МВС України висновку медичної комісії від 27 травня 2008 року про постановку на квартирний облік і надання позивачу житла в першу чергу по списку хворих на активний туберкульоз з виділенням туберкульозної палички; визнати незаконним не постановку позивача на квартирний облік МВС України на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» для надання житла першочергово; зобов'язати МВС України прийняти рішення про постановку позивача на квартирний облік по списку інвалідів, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, першої категорії на підставі постанови Солом'янського районного суду міста Києва від 06 березня 2013 року з дня прийняття постанови суду і на підставі постанови колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 12 червня 2014 року; прийняти окрему ухвалу суду про порушення норм статті 47 Конституції України на соціальний захист і надання житла Головним управлінням праці та соціального захисту населення Київської міської державної адміністрації, яке перейменовано в Департамент соціальної політики КМДА, яке протягом 5 років незаконно не видає посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, першої категорії в порушення норм постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 «Про порядок видачі посвідчень громадянам, інвалідність яких пов'язана з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено частково, зобов'язано МВС України прийняти рішення про постановку позивача на квартирний облік по списку інвалідів, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, першої категорії з 12 червня 2014 року, в решті вимог відмовлено.

15 жовтня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції із заявою про зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати в місячний строк звіту про виконання судового рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 року у задоволенні заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 06 жовтня 2014 року відповідачем подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2015 року апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - задоволено частково, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.10.2014 року - скасувано, провадження у справі закрито.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.04.2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження в справі за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 жовтня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2015 року.

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 жовтня 2014 року за нововиявленими обставинами та просив суд скасувати постанову суду від 06 жовтня 2014 року та прийняти нову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року відмовлено у відкритті провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_3

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі та її розгляду по суті. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилався на те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було порушено норми процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишено без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року - без змін.

15 липня 2015 року позивач подав до Верховного Суду України заяву про перегляд з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), ухвали Вищого адміністративного суду України від 22 квітня 2015 року, якою рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позову скасовано та ухвалено нове - про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 14 вересня 2015 року відмовлено у допуску справи до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 22 квітня 2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2016 року апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишено без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 лютого 2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 жовтня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

06 січня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.10.2014 року.

17 лютого 2016 року справу передано судді Окружного адміністративного суду міста Києва Мазур А.С. та призначено розгляд справи.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 лютого 2016 року касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 жовтня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2016 року - залишено без руху.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 березня 2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 жовтня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерство Внутрішніх Справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення - відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишено без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 липня 2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3, у справі № 826/11347/14.

Колегія суддів, дослідивши матерали справи, дійшла до висновку, що дану скаргу (позовну заяву) слід повернути позивачу з наступних підстав.

ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до Київського апеляційного адміністравного суду як до суду першої інстанції зі скаргою щодо скасування постанови державного виконавця від 25.10.216 року ВП № 51615919 про закінчення виконавчого провадження як таку, що не відповідає закону і порушує конституційне право заявника на одержання житла. Та просив зобов'язати прийняти рішення про повернення Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчий лист № 826/11347/14 від 30.06.2016 року для продовження виконання судового рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.10.2014 року про зобов'язання МВС України прийняти рішення про постановку позивача на квартирний облік по списку інвалідів, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, першої категорії з 12 червня 2014 року у відповідності до п. 10 ст. 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для надання житла на протязі року з дня подачі заяви до МВС України.

Відповідно до ст. 2 КАС України авданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 18 КАС України визначено предметну підсудність адміністративних справ.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті.

А також, відповідно до ч. 6 ст. 181 КАС України, адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

З позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини стосуються рішень та дій державного виконавця.

Колегія суддів, також звертає увагу на правила щодо інстанційної підсудності адміністративних справ встановлені ст. 20 КАС України.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 20 КАС України місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди), а також Вищий адміністративний суд України у випадках, встановлених цим Кодексом, вирішують адміністративні справи як суди першої інстанції.

Апеляційні адміністративні суди переглядають судові рішення місцевих адміністративних судів (місцевих загальних судів як адміністративних судів та окружних адміністративних судів), які знаходяться у межах їхньої територіальної юрисдикції, в апеляційному порядку як суди апеляційної інстанції.

При цьому, Кодексом адміністративного судочинства України установлено лише три випадки, за яких апеляційні адміністративні суди вирішують адміністративні справи як суди першої інстанції.

Такими випадками є: оскарження рішень, дій або бездіяльність Центральної виборчої комісії (ст. 172 КАС України), оскарження дій кандидатів на пост Президента України, їх довірених осіб (ст. 176 КАС України) та вирішення адміністративних справ про примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності (ст. 183-1 КАС України).

Із наведеного випливає, що ця справа не підсудна Київському апеляційному адміністративному суду як суду першої інстанції.

Частиною 4 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У наведеній нормі «суд, який видав виконавчий документ» слід розуміти як визначення законодавцем юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення, а не як встановлення розмежування компетенції адміністративних судів за функцією, яку вони виконують в адміністративному процесі.

Інстанційна підсудність є імперативною. Порушення інстанційної підсудності означає вирішення справи неповноважним судом.

Колегія суддів звертає на аналогічну правову позицію, що стосується інстанційної підсудності справ, Вищого адміністративного суду України, а саме на ухвал від 23.06.2016 року у справі № 800/352/16 та від 23.06.2016 року у справі № 800/347/16.

Окрім вище зазначеного колегія суддів звертає увагу на те, що Главою 1 Розділ IX КАС України регламентовано чіткий порядок дій апеляційного суду у випадках прийняття до свого провадження справи, відкриття, залишення без руху, відмови у відкритті та повернення справи.

Аналогічних правови позицій дотримується ВСУ у рішенні від 30.09.2015 року справа № 21-2231а15.

За наведених обставин, та враховуючи п.4 ч.1 ст.18 та ч. 6 ст. 18, ч.ч. 1,2 ст. 20 КАС України, колегія судів приходить до висновку, що адміністративний позов не підсудний Київському апеляційному адміністративному суду та підлягає поверненню позивачу для подальшого звернення з даним позовом до місцевого загального суду як адміністративного.

Згідно з п. 6 ч. 3 ст. 108 КАС України позовна заява повертається позивачу, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Керуючись ст.ст. 2, 18, 20, 41, 108, 160, 165, 181, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И Л А:

Скаргу (позовну заяву) ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про виконання судового рішення - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 24 листопада 2016 року).

Головуючий суддя:

Судді: