Справа № 807/1233/15
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

23 листопада 2016 року м. Київ К/800/31832/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - ГУ ПФУ) в якому просив: визнати неправомірними дії ДФС стосовно вчасного не видання наказу про прирівняння його грошового заробітку у відрядженні до аналогічної офіцерської посади в податковій міліції ДФС (далі - спірні дії); зобов'язати ДФС вчинити спірні дії прирівнявши грошове забезпечення позивача в розмірі 10246,42 гривень згідно довідки про грошове забезпечення № 52 від 7 квітня 2010 року до аналогічної офіцерської посади в податковій міліції ДФС; зобов'язати ГУ ПФУ провести виплату позивачу пенсійного забезпечення із березня 2015 року в повному обсязі згідно законодавства із грошового заробітку за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням на пенсію 15 лютого 2010 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що спірні дії відповідача не ґрунтуються на вимогах закону, порушують його права, а тому ОСОБА_1 просив про задоволення позову.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та задовольнити позов.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити враховуючи наступне.

За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що розмір грошового забезпечення позивача для обчислення пенсії обчислений відповідачами згідно вимог чинного законодавства, а тому останні прав ОСОБА_1 не порушили.

Як встановлено судами, позивач наказом Державної податкової адміністрації України (далі - ДПА) № 587-о 14 червня 2006 року «Про відрядження працівників податкової міліції» у зв'язку з обранням на виборну посаду - голови Воловецької районної ради Закарпатської області, позивач був відряджений в смт. Воловець на період роботи на постійній основі із залишенням в кадрах податкової міліції ДПА України.

В подальшому, наказом ДПА № 130-о від 15 лютого 2010 року позивача - підполковника податкової міліції було звільнено у відставку через хворобу.

Наказом ДПА № 519-о від 27 квітня 2010 року внесено доповнення до наказу від 15 лютого 2010 року № 130-о з метою встановлення позивачу грошового забезпечення для призначення пенсії та зобов'язано Державну податкову адміністрацію у Закарпатській області подати до ГУ ПФУ довідку про грошове забезпечення станом на 15 січня 2010 року для призначення пенсії ОСОБА_1, встановивши йому посадовий оклад за посадою завідувача сектором державної податкової інспекції у м. Ужгороді в розмірі 1148 грн.; оклад за спеціальне звання 130 грн.; надбавку за вислугу років 35 % - 447,30 грн.; надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи (відповідно до постанови Кабінет Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268) (43 %) 741,88 грн., премія 71 % 815,08.

Листом № 10548/13 від 3 грудня 2010 року ГУ ПФУ повідомило позивача, що йому з 1 грудня 2010 року здійснено перерахунок пенсії, обчисленої з грошового забезпечення за посадою завідувач сектору ДПІ у м. Ужгороді, розмір якої склав 2687,47 гривень.

Так, відповідно до частини 3 статті 43 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.

Водночас, згідно пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, відрядженим до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших цивільних підприємств, установ та організацій, у тому числі у довготермінові закордонні відрядження, у разі, коли строк військової служби після повернення з відрядження до звільнення на пенсію становив менше ніж 24 календарні місяці, пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» обчислюється виходячи з відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання), відсоткової надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за останньою штатною військовою посадою за місцем служби перед звільненням.

За час відрядження працівника за ним зберігається його середньомісячна заробітна плата. Витрати, пов'язані з відрядженням, не входять до фонду оплати праці.

В свою чергу, частиною 10 статті 43 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького складу органів внутрішніх справ та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом і які були відряджені для роботи в органах державної влади та органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях, вищих навчальних закладах та одержували заробітну плату в порядку і розмірах, установлених для працівників цих органів та організацій, пенсії обчислюються виходячи з посадового окладу, встановленого за аналогічною посадою відповідно для осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Таким чином, особливістю пенсійного забезпечення зазначених вище осіб є те, що базою для обчислення і перерахунку пенсії має бути грошове забезпечення, встановлене за військовою (спеціальною) посадою, оскільки пенсія призначається на єдиних засадах після звільнення з військової (спеціальної служби).

Виходячи з наведеного, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що відповідачами правильно здійснено розрахунок грошового забезпечення позивача для обчислення пенсії.

При цьому, зазначили, що не може визнаватись останньою посадою позивача перед звільненням посада, яку він займав, перебуваючи у відрядженні в органі місцевого самоврядування.

За таких обставин, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, оскільки відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України і прав позивача не порушили.

Такі висновки судів узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень, а також з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, висловленої ним за наслідками здійснення перегляду судових рішень у справах з аналогічним предметом спору, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального та (або) порушив норми процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2016 року, відмовити.

Матеріали касаційної скарги повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного

суду України М.І. Мойсюк