Справа № 757/13835/16-а
Суддя: Новак Р. В.
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя Новак Р.В.,

при секретарі Кравченко В. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури на підставі заяви від 10.03.2016; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва провести перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 94.09.2008, починаючи з 01.03.2016, в розмірі 90% місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України №18-84зп від 05.02.2016, без обмеження її максимального розміру; стягнути з відповідача на мою користь витрати на оплату судового збору в сумі 551 грн. 21 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, в зв'язку з підвищенням посадових окладів працівникам прокуратури на підставі постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», позивач, 10.03.2016, звернулася до управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва із заявою про проведення перерахунку призначеної мені пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України №84 від 05.02.2016, без обмеження її максимального розміру, починаючи 3 01.03.2016. Управлінням Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва мені відмовлено у перерахунку пенсії, про що повідомлено листом за №4255/09 від 15.03.2016, з посиланням на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-УШ від 02.03.2015, яким з 01.06.2015 скасовується норма щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначена відповідно до Закону України «Про прокуратуру». У зв'язку з чим, пенсії в порядку та на умовах, визначених цим законом, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Таку відмову позивач вважає незаконною, а право на отримання пенсії у повному обсязі порушеним.

В судовому засіданні позивач та підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов з наведених у ньому підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст. 55 КАС України сторону відповідача управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва було замінено на Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Судом встановлено, що позивач з 01.04.2015 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва (з 01.10.2010 по 01.04.2015 - в управлінні Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва) та отримує пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про прокуратуру» № 1789 від 05.11.1991 (в редакції від 04.09.2008) у розмірі 90 % заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії.

Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати на прокурорсько-слідчих посадах. Звільнилася з органів прокуратури України 03.03.2014 за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру». Стаж роботи в органах прокуратури України на прокурорсько-слідчих посадах на день звільнення склав 16 років 5 місяців, загальний страховий стаж - 25 років 5 місяців.

Після звільнення з органів прокуратури позивачу було проведено перерахунок пенсії з 01.07.2014 у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників (постанова Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про впорядкування структури та умов праці працівників прокуратури») на підставі довідки Генеральної прокуратури України №47 від z2.06.2015 та постанови Печерського районного суду м. Києва від 28.10.2015 (справа №757/26166/15-а), відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 04.09.2008, виходячи з розрахунку 90% заробітку від суми місячної зарплати без обмеження її максимального розміру.

В зв'язку з підвищенням посадових окладів працівникам прокуратури на підставі постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», позивач звернулася 10.03.2016 до управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва із заявою про проведення перерахунку призначеної позивачу пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України №84 від 05.02.2016, без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.03.2016.

Управлінням Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, про що повідомлено листом за №4255/09 від 15.03.2016, з посиланням на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-УШ від 02.03.2015, яким з 01.06.2015 скасовується норма щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначена відповідно до Закону України «Про прокуратуру». У зв'язку з чим, пенсії в порядку та на умовах, визначених цим законом, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Таку відмову позивач вважає незаконною, а своє право на отримання пенсії порушеним.

Пенсійне забезпечення прокурорів та слідчих прокуратури, до яких законодавцем віднесено і мене, встановлено приписами ст.50-1 Закону України Про прокуратуру».

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією, або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією, незалежно від наявності перерв протягом всього періоду на даній роботі.

У відповідності до ч. 12 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції від 04.09.2008, чинній на час призначення позивачу пенсії) обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Частина 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, чинній на час призначення пенсії) передбачає перерахунок пенсій працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівниками виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

В подальшому до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» вносились певні зміни. Так, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення сформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011 до вказаної статті знесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенси, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом зменшено максимальний розмір при призначенні пенсії до відсотків місячного заробітку.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини 13, 18 ст.50-1 Закону №1789, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку з прийняттям Закону №3668-VІ змін не зазнали змінилась лише нумерація частин цієї статті).

Таким чином внесені зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є ч.ч. 13, 18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, яка діяла на час призначення пенсії.

Згідно з пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (Закон набрав чинності з 1 жовтня 2011 року) обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Позивачу пенсія була призначена 01.10.2010, тобто до набрання чинності вказаним законом.

З огляду на викладене, при перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, згідно зі ст.ст. 22, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру»), є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно дост.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 Х«8-рп/99у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно- правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Зазначене також узгоджується і з загальнотеоретичним принципом, закріпленим у ч. 1 ст.58 Конституції України, згідно якого закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За таких обставин, застосоване відносно позивача Управлінням Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва положення п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213 погіршує право позивача на пенсійне забезпечення, набуте відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії), а тому суперечить Конституції України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що правова позиція відповідача не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду та спростовується матеріалами справи, в свою чергу, викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 71, 105, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 04.08.2008, починаючи з 01.01.2016, в розмірі 90% місячної заробітної плати, зазначеної в довідці Генеральної прокуратури України № 18-84зп від 05.02.2016.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 21 коп. у відшкодування судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Р.В. Новак