Справа № 761/19299/16-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
23 листопада 2016 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого: Бєлової Л.В.
суддів: Безименної Н.В.,
Желтобрюх І.Л.
за участю секретаря судового засідання: Строй Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення доплати одноразової грошової допомоги,
У травні 2016 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив:
визнати протиправними дії (бездіяльність) ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у прийнятті документів на виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням раніше виплаченої суми, нескладанні мотивованого висновку та неподанні документів розпорядникові бюджетних коштів;
визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України (Департаменту фінансів) щодо невжиття відповідних заходів за зверненням позивача від 29 квітня 2016 року щодо протиправних дій уповноваженого органу та невиплати одноразової грошової допомоги з урахуванням раніше виплаченої суми;
зобов`язати Київський міський військовий комісаріат та Міністерство оборони України (Департамент фінансів) вчинити дії відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року;
стягнути з Міністерства оборони України на користь позивача одноразову грошову допомогу у розмірі 111216 грн. у зв`язку з встановленням вищої групи інвалідності з урахуванням раніше виплаченої суми, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №499 від 28 травня 2008 року.
Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, наказом Міністра оборони України від 24 березня 2011 року № 287 полковника юстиції ОСОБА_1 відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я).
У червні 2011 року позивачу встановлено групу інвалідності - інвалід війни ІІІ групи на строк до липня 2012 року.
У подальшому медико-соціальною експертною комісією здійснювались повторні огляди та кожного разу встановлювалась інвалідність 3 групи на визначений строк: у червні 2012 року до липня 2014 року; у червні 2014 року до липня 2016 року.
З 18 квітня 2016 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності довічно, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією АВ № 0427868 та Посвідченням серії НОМЕР_1 від 26 квітня 2016 року.
28 квітня 2016 року позивач звернувся до відповідального працівника ІНФОРМАЦІЯ_1 з документами щодо отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми, однак йому було відмовлено у прийнятті документів на виплату одноразової грошової допомоги з посиланням на вимоги п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
Судом першої інстанції встановлено, що документи, які він мав намір подати безпосередньо відповідальному працівнику Київського міського військового комісаріату фактично не були зареєстровані та прийняті, жодної письмової відмови у прийнятті документів не видавалось.
29 квітня 2016 року позивач надіслав на адресу Київського міського військового комісаріату скаргу, в якій просив розглянути зазначений випадок щодо порушення його прав та законних інтересів.
У відповідь на дану скаргу Київський міський військовий комісаріат листом від 10 травня 2016 року № ВСЗ/1057 повідомив Позивача, що ч. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, доплата одноразової грошової допомоги передбачена у разі, якщо протягом двох років після первинного встановлення інвалідності буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі. У разі зміни групи інвалідності понад 2-х річний термін виплату допомоги не передбачено.
29 квітня 2016 року позивач надіслав на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України лист, в якому зазначено про неприйняття документів щодо доплати одноразової грошової допомоги та просить встановити правомірність дій Київського міського військового комісаріату.
Листом від 31 травня 2016 року № 248/3/6/2841/2505 Департамент фінансів Міністерства оборони України повідомив позивача про те, що з чинним законодавством України не передбачено здійснення доплати одноразової грошової допомоги у разі зміни групи інвалідності.
Вважаючи, що діями та бездіяльністю відповідачів порушено його права та законні інтереси, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.
Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.
Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25 грудня 2013 року № 975, особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 39, ст. 1298) допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Так, згідно з п. 3 Порядку №975 у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Як вбачається з матеріалів справи, з 18 квітня 2016 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності довічно, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією АВ № 0427868 та Посвідченням серії ААБ №031878 від 26 квітня 2016 року.
Отже, вищу групу інвалідності позивачу встановлено 18 квітня 2016 року, тому на спірні правовідносини поширюється дія Порядку №975.
Згідно з ст.. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується , крім іншого, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;
Згідно з п. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Сторонами не заперечується, що у червні 2011 року позивачу встановлено групу інвалідності - інвалід війни ІІІ групи на строк до липня 2012 року. Медико-соціальною експертною комісією здійснювались повторні огляди та кожного разу встановлювалась інвалідність 3 групи на визначений строк: у червні 2012 року до липня 2014 року; у червні 2014 року до липня 2016 року.
З 18 квітня 2016 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності довічно, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією АВ № 0427868 та Посвідченням серії НОМЕР_1 від 26 квітня 2016 року.
Таким чином первинно ІІІ групу інвалідності позивачу було встановлено у червні 2011 року внаслідок чого останній отримав одноразову грошову допомогу відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №499 від 28 травня 2008 року (далі Порядок №499).
Натомість, встановлення вищої групи інвалідності відбулось 18 квітня 2016 року.
Колегія суддів звертає увагу, що п. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено умову виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі: встановлення вищої групи інвалідності повинно відбутись протягом двох років військовослужбовцю після первинного встановлення інвалідності.
Так, часовий проміжок між первинним встановленням інвалідності позивача (червень 2011 року) та встановленням вищої групи інвалідності (18 квітня 2016 року) перевищує два роки.
Крім того, п. 11 Порядку № 975 встановлено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
Згідно з пунктом 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
Відповідно до п. 12 та п. 13 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється зокрема Міноборони.
Згідно з п. 11 Положення про військові комісаріати, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 3 червня 2013 року № 389 районні, об`єднані районні, міські, об`єднані міські військові комісаріати, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення готують документи, необхідні для виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців Збройних Сил, а також військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори.
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що відповідний військовий комісаріат реєструє подані заявником документи та готує для Міноборони висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги. Такий висновок разом з документами, передбаченими у п. 10 та п. 11 Порядку №975 подається відповідним військовим комісаріатом до Міноборони.
Абз. 2 п. 13 Порядку №975 встановлено повноваження Міноборони за наслідками розгляду зазначених документів, а саме прийняття рішення про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.
Дослідження матеріалів справи дає підстави для висновку про те, що відсутні належні та допустимі докази звернення позивача до відповідачів із заявою та відповідними належними документами щодо можливості виплати йому одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми в зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно з ч. 1, 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заява позивача з доданими документами до відповідачів не надходила і відповідно не розглядалась.
У судовому засіданні Київського апеляційного адміністративного суду позивачем, для підтвердження факту звернення до відповідача, надано копію заяву від 14 жовтня 2016 року та відповідь ТВО військового комісара Київського міського військового комісаріату від 19 жовтня 2016 року №ВСЗ/2578.
Колегія суддів звертає увагу на те, що до суду першої інстанції за захистом порушених прав у даних правовідносинах, позивач звернувся 24 травня 2016 року.
Так, у матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідачів із заявою та відповідними належними документами щодо можливості виплати йому одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності до 24 травня 2016 року.
Відповідно до ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і до адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, де суди перевіряють, чи прийнятті вони : на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Відповідно до п. 9 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.
Отже, під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Київського міського військового комісаріату про стягнення доплати одноразової грошової допомоги.
Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року - залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.
Повний текст ухвали виготовлено 23.11.2016

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

І.Л. Желтобрюх

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Безименна Н.В.