Справа № 299/1925/16-а
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Справа № 876/6489/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області на постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09.08.2016 року в справі №299/1925/16-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області про визнання дій протиправними та скасування рішення,

встановив:

У липні 2016 року позивач - ОСОБА_1 - звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення по управлінню Пенсійного фонду України в Виноградівському районі №117 від 08.07.2016 року; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області прийняти рішення про призначення, перерахунок та виплату судді у відставці ОСОБА_1 з 20.11.2015 року щомісячного довічного грошовою утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді Апеляційного суду Закарпатської області згідно довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Апеляційним судом Закарпатської області від 03.12.2015 року № 26014/5.29/15; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області провести перерахунок та виплату судді у відставці ОСОБА_1, з 01.05.2016 року, призначеного у відповідності до частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-УІ до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-УІІІ, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-УІІІ щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 13.06.2016 року № 13096/5.29/16, у зв'язку зі зміною грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09.08.2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при ухваленні даної постанови було зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує на відсутність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 20.11.2015 року.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, а відтак, на підставі ч. 1 ст. 41 КАС України суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю - доповідача, проаналізувавши доводи апелянта та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, апеляційний суд дійшов переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що позивач був звільнений з посади судді Апеляційного суду Закарпатської області у зв'язку з поданням заяви про відставку відповідно до Постанови Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року №788-УІІІ «Про звільнення суддів». Стаж роботи позивача становив 38 років 00 місяців 27 днів, з них більше 28 років він перебував на посаді судді.

13.05 2016 року позивач звернувся із заявою до управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області про перерахунок призначеного йому у 2015 році щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці в розрахунку 90% грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з 20.11.2015 року.

Відповідач листом від 26.05.2016 року за підписом начальника управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі поінформував позивача про відсутність законних підстав для проведення перерахунку відсотку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. На повторне звернення від 02.06.2016 року відповідач листом від 08.06.2016 року повідомив позивача про необхідність звернення з відповідною заявою встановленого зразка для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

В подальшому, 14.06.2016 та 17.06.2016 в зв'язку зі зміною розміру грошового утримання судді апеляційного суду з 01.05.2016 року, а також, враховуючи прийняття Конституційним Судом України рішення № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року, позивач подав до управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі дві заяви про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.05.2016 року, на підставі Довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 13.06.2016 року № 13096/5.29/16, в зв'язку із зміною грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та з проханням перерахувати йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, призначене з 20 листопада 2015 року у розмірі 70 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та визначити таке, починаючи з 20.11.2015 року у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій №117 від 08.07.2016 вирішено: провести перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 08.06.2016 року в розмірі 90% грошового утримання судді за травень 2016 року; в частині щодо проведення перерахунку, призначення та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90%, починаючи з 20.11.2015 року - відмовлено.

Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з протиправності рішення відповідача в частині відмови у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 20.11.2015 року.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими з наступних мотивів.

Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-ХІІ було встановлено, що судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія, або, звільнене від сплати податку, щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру довічного грошового утримання (ст. 43 Закону).

Наведене правило також було закріплене у ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №2453-УІ, згідно з частиною третьою якої у редакції, чинній до 1 жовтня 2011 року, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру довічного грошового утримання.

З 1 жовтня 2011 року ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» викладено у новій редакції, відповідно до якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

У ч.5 вказаної норми Закону визначено, що виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу» припиняється. На цей період призначається і виплачується пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Максимальний розмір довічного грошового утримання судді у відставці не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Конституційний Суд України Рішенням від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 частину третю, перше, друге, третє речення частин п'ятої ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №2453-УІІ у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-УІ визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Частина третя ст.138 Закону №2453-УІІ у редакції Закону №1166-УІІ від 27.03.2014 передбачала, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується суддів у розмірі 70 % грошового утримання суддів, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Зазначена норма була чинна на момент звернення позивача із заявою про відставку, однак не була практично реалізована, оскільки відповідно до Закону №213-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» вказана частина набула нового змісту, згідно з яким щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 60% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та позбавлено можливості перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів в разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Частиною 5 Закону №213-УІІІ щомісячне довічне грошове утримання обмежено до 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з п.5 Прикінцевих положень вказаного Закону у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо визначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року взагалі скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

В період дії зазначеної вище норми позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України про призначення щомісячного довічного грошового утримання, однак йому було відмовлено.

Відповідно до постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29.12.2015, яка набрала законної сили, управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатській області призначило та здійснювало нарахування і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 70% грошового утримання судді Апеляційного суду Закарпатської області з 20.11.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відтак, правомірність призначення та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 70% грошового утримання судді Апеляційного суду Закарпатської області не потребують доказування.

Про перерахунок зазначеного вище грошового утримання позивач звернувся в органи Пенсійного фонду України 13.05.2016 року.

Відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді з 70% на 90% грошового утримання судді з 20.11.2015 року.

Колегія суддів вважає зазначену відмову підставною та погоджується в цій частині з висновками суду першої інстанції, оскільки останнім не враховано положень Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846. Так, відповідно до п.п.5, 6 зазначеного нормативно-правового акта днем звернення за перерахунком пенсії вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання 13.05.2016 року.

Таким чином, до звернення позивача із вищезазначеною заявою про перерахунок його щомісячного грошового утримання судді у відставці у відповідача не було підстав для здійснення перерахунку довічного грошового утримання позивача та до цього часу з боку відповідача не порушувалися його права та інтереси.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові Верховного Суду України від 17 березня 2015 року (справа №21-371а14).

Відтак, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій та зобов'язання відповідача прийняти рішення про призначення, перерахунок та виплату судді у відставці ОСОБА_1 з 20.11.2015 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді Апеляційного суду Закарпатської області згідно з довідкою про заробітну плату від 03.12.2015 року не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про перерахунок щомісячного довічного грошового у тримання позивача в розмірі 90% грошового утримання судді відповідного суду з 01.05.2016 року в зв'язку зі зміною грошового утримання судді, то вони теж не підлягають задоволенню, оскільки таке відповідно до рішення комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій по управлінню Пенсійного фонду України в Виноградівському районі №117 від 08.07.2016 року було проведено з травня 2016 року з врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рн/2016.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Скаржник у встановленому законом порядку довів наявність передбачених законом підстав для скасування постанови суду.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області задовольнити.

Скасувати на постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09.08.2016 року в справі №299/1925/16-а та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а у разі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Бруновська Н.В.

Шавель Р.М.

Повний текст постанови складено 28.11.2016 року.