Справа № 808/2199/16
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2016 рокусправа № 808/2199/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чередниченка В.Є. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року у справі № 808/2199/16 за позовом ОСОБА_1 до атестаційної комісії №3 Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - Запорізька обласна профспілкова організація атестованих працівників органів внутрішніх справ України, про визнання дій протиправними та скасування рішення, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до атестаційної комісії № 3 Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі відповідач-1), Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі відповідач-2), у якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо проведення атестування - ОСОБА_1.

- визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Атестаційної комісії № 3 Головного управління Національної поліції в Запорізькій області відносно ОСОБА_1, яке оформлене протоколом ОП № 15.00006866.0035707 від 24 червня 2016 року та зазначено у розділі IV атестаційного листа.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) Атестаційної комісії № 3 Головного управління Національної поліції в Запорізькій області відносно ОСОБА_1, яке оформлене протоколом ОП № 15.00006866.0035707 від 24 червня 2016 року та зазначено у розділі IV атестаційного листа.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Головне управління Національної поліції в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивач добровільно погодився пройти атестування та з метою подальшої служби в поліції виявив бажання встановити його відповідність займаній посаді. Негативний висновок відносно позивача приймався атестаційною комісією всебічно з урахуванням результатів тестування, документів відносно ОСОБА_1 в сукупності з проведеною співбесідою. При цьому позивачем не було набрано мінімальних балів за результатами тестування, а саме набрано 56 балів із 120 можливих) та в процесі співбесіди не надано відповідей на запитання з метою врахування критеріїв, зазначених у п. 16 розділу IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 17.11.2015 року № 1465. При цьому атестування було проведено атестаційною комісією в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року № 1465, позивач погодився на його проведення. Скасовуючи рішення Атестаційної комісії, суд першої інстанції фактично втрутився в реалізацію повноважень колегіального органу та не надав належної оцінки доказам поданим відповідачем.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає розгляду справи за відсутності останніх.

Представник позивача та третьої особи в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, з 04 квітня 1995 року ОСОБА_1 безперервно проходив службу в органах внутрішніх справ України. Останнє спеціальне звання працівника органів внутрішніх справ - підполковник міліції, остання посада в органах внутрішніх справ до набрання чинності Законом України Про Національну поліцію - начальник Енергодарського міського відділу ГУМВС України в Запорізькій області (а.с.19).

Згідно з даними наказу (витягу) № 43 о/с від 07 листопада 2015 року позивача призначено на посаду начальника Кам'янсько-Дніпровського відділу поліції з присвоєнням звання підполковник поліції як такий, що прибув з Міністерства внутрішніх справ України в порядку переатестування (а.с.21).

11 лютого 2016 року ГУНП в Запорізькій області видано наказ № 210, яким прийнято рішення про проведення атестування поліцейських ГУНП в Запорізькій області та підпорядкованих йому підрозділів, починаючи з 15 лютого 2016 року; створити атестаційні комісії ГУНП № №1-10 (а.с.28).

Цим наказом зобов'язано керівників відділів поліції, структурних і підпорядкованих підрозділів Головного управління Національної поліції в Запорізькій області скласти списки поліцейських області, які підлягають атестуванню, підготувати атестаційні листи на поліцейських, які підлягають атестуванню, підготувати для надання до атестаційних комісій додаткові матеріали щодо проходження служби поліцейськими, здійснити організаційні заходи щодо надання допомоги атестаційним комісіям у проведенні тестування поліцейських, які проходять атестування.

Наказом ГУНП № 1332 від 14 червня 2016 року затверджений персональний склад атестаційних комісій, у тому числі атестаційної комісії № 3: голова комісії - ОСОБА_2, радник Міністра Внутрішніх справ України; секретар комісії - лейтенант поліції ОСОБА_3, інспектор 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції; члени комісії: майор поліції ОСОБА_4, заступник начальника управління - начальник відділу Департаменту карного розшуку НПУ; ОСОБА_5, радник Міністра внутрішніх справ України; ОСОБА_6, представник громадської організації ОСОБА_7 молодих юристів при Міністерстві юстиції в Запорізькій області; ОСОБА_8, представник громадської організації Волонтерський центр Запоріжжя; ОСОБА_9, представник громадської організації Вместе (а.с.29).

Так, відносно позивача на підставі наказу № 210 складений атестаційний лист 10 червня 2016 року, через що останній був запрошений на засідання атестаційної комісії №3 на 24 червня 2016 року (а.с.24).

Атестаційний лист підписаний заступником начальника ГУНП в Запорізькій області полковником поліції ОСОБА_10.

Висновок прямого керівника (розділ II атестаційного листа) - займаній посаді відповідає підписаний Т.в.о. начальника ГУНП в Запорізькій області генералом поліції третього рангу ОСОБА_11

У розділі III атестаційного листа Результати тестування зазначено тестування загальних навичок 22, професійне тестування 34.

Згідно з протоколом від 24 червня 2016 року засідання Атестаційної комісії № 3 були присутні голова комісії ОСОБА_2, секретар Гринчук А.О. та 7 членів комісії.

Згідно з протоколом, членами комісії під час проведення атестації досліджено атестаційний лист, декларація про доходи, послужний список, інформаційна довідка, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 закону України Про очищення влади, інформацію з відкритих джерел.

В протоколі також зазначено, що членами Атестаційної комісії № 3 ГУНП в Запорізькій області особі, яка проходить атестування, були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи щодо подальшого проходження служби в Національній поліції та інше.

За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення головою Атестаційної комісії № 3 ГУНП в Запорізькій області поставлено на голосування рішення, а саме: "4-займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. За результатами голосування: за - 9, проти - 0.

Зазначені результати атестування занесені в розділ IV атестаційного листа ОСОБА_1, з яким останній ознайомлений 07 липня 2016 року.

Під час ознайомлення позивачем зазначено про свою незгоду з висновком атестаційної комісії та 11 липня 2016 року подано скаргу до Апеляційної атестаційної комісії Східного регіону на висновок атестаційної комісії (а.с.26-27).

Не погоджуючись з такими діями Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та Атестаційної комісії №3 Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати такі дії протиправними та скасувати висновок атестаційної комісії.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо відповідності позивача займаній посаді чи інших підстав для проведення атестації поліцейського, визначені ч. 2 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» матеріали справи не містили, що свідчить про відсутність підстав для включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню на підставі наказу ГУНП в Запорізькій області від 11.02.2016 року № 210 та проведення його атестування. При цьому при формуванні висновку про невідповідність позивача займаній посаді, відповідачем-2 не надавалась оцінка відповідності позивача жодному з обовязкових критеріїв, визначених у п. 16 розділу IV Інструкції, як і не направлялись будь-які запити, у тому числі, щодо наявності досягнень в роботі, перевірки інформації, розміщеної у відкритих джерелах стосовно позивача, повязані з його службовою діяльністю.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначаються Законом України «Про Національну поліцію», який згідно з п. 1 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень цього Закону набирав чинності з 7 листопада 2015 року.

Відповідно до п.п. 9, 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Вказані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Отже, Законом України «Про Національну поліцію» передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме: прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

При цьому, вказаним Законом визначені умови прийняття працівників міліції на службу до поліції: 1) бажання проходити службу в поліції; 2) відповідність вимогам до поліцейських, визначених цим Законом.

Реалізація цих умов відбувається у визначений строк - упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону (тобто, з 07.08.2015 року до 07.11.2015 року) та шляхом видання наказу про призначення за згодою особи або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими.

Отже, п. 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону не передбачає проведення атестування чи переатестування працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції.

З матеріалів справи вбачається, що позивача, як прибулого з Міністерства внутрішніх справ, прийнято на службу до поліції на умовах, визначених пунктами 9 та 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» в порядку переатестування.

Вказаний наказ свідчить про те, що, по-перше, позивач відповідає вимогам до поліцейських, визначених Законом «Про Національну поліцію», а по-друге, його призначення відбулось в порядку переатестування.

При цьому, зміст наказу ГУ Національної поліції в Запорізькій області від 07 листопада 2015 року № 20 о/с не дозволяє здійснювати будь-яке подвійне трактування підстав для його прийняття. Пославшись на приписи пунктів 9 та 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», видавник цього наказу прийняв на себе відповідальність за його достовірність, а саме, як було зазначено вище, за відповідність позивача вимогам до поліцейських та за його призначення в порядку переатестування, яке фактично не проводилось.

Крім того, відповідно до пункту 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України. Вказаний пункт Закону не передбачає процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді як під час прийняття, так і після такого прийняття під час подальшого проходження служби в поліції.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що п. 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» не передбачає проведення атестування чи переатестування працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції.

Статтею 57 вказаного Закону визначено порядок атестації поліцейського.

Зокрема, атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.

Аналогічні норми в частині підстав для атестування містить також Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року № 1465, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 за № 1445/27890 (далі - Інструкція № 1465), зокрема її пункт 3 розділу І.

Даний перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

З системного аналізу вищенаведеної норми слідує, що проведення атестації може мати місце виключно у таких випадках: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, передумовою прийняття рішення про проведення атестації особи має бути реальне настання обставин або встановлення фактів, що зумовлюють необхідність її проведення: у випадку призначення на вищу посаду - за наявності ініціативи поліцейського або керівництва; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність - за наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, зокрема: в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби тощо.

Таким чином, атестація працівника одразу ж після прийняття його на роботу (у тому числі на службу до поліції), безвідносно до вирішення питань кар'єри (призначення поліцейського на вищу посаду або переведення на нижчу посаду) або дисциплінарного провадження не відповідає меті та завданню атестування і суперечить вимогам Закону України «Про Національну поліцію».

Отже, до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, підлягають включенню лише ті поліцейські, відносно яких наявні підстави для проведення атестації, що передбачені ч. 2 ст. 57 Закону № 580-VIII. При цьому в наказі або в списках щодо кожної особи повинно бути наведено індивідуальні підстави для проведення його атестації.

Разом з тим, відповідачами, на яких покладено обов'язок доказування, не доведено, що позивач підлягав атестації та, відповідно, включенню до списку поліцейських, які підлягають атестації, оскільки не наведено підстав для проведення атестації позивача, що передбачені частиною другою статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», та не надано відповідних доказів, які б підтверджували, що позивач мав бути призначений на вищу посаду чи переміщення на нижчу посаду, або щодо нього виявлено ознаки службової невідповідності.

При цьому, розділом ІV Інструкції № 1465 визначений порядок організації, підготовки, проведення атестування.

Згідно з пунктом 11 розділу IV Інструкції № 1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування. Відповідно до пункту 3 розділу IV Інструкції № 1465 атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники.

Прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Відповідно до пунктів 10, 11, 12 Розділу ІV Інструкції № 1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийнятті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Пунктом 15 Розділу ІV Інструкції № 1465 передбачено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, відповідно до пункту 16 Розділу ІV Інструкції № 1465 атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Наведені норми Інструкції свідчать, що висновок атестаційної комісії про відповідність чи не відповідність поліцейського займаній посаді приймається за результатами розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, у тому числі: результати тестування за професійним тестом та тестом на загальні здібності та навички; атестаційного листа; матеріалів співбесіди; документів, що надійшли на запити атестаційної комісії, результатів тестування на поліграфі та матеріалів особової справи поліцейського, з яких можна встановити повноту виконання функціональних обов'язків, показники службової діяльності, наявність заохочень та дисциплінарних стягнень.

З матеріалів справи вбачається, що заступником начальника ГУ Національної поліції в Запорізькій області полковником поліції ОСОБА_10 складений атестаційний лист стосовно позивача, в якому відображено результати службової діяльності: дисциплінований, ініціативний та юридично грамотний працівник, принциповий та вимогливий керівник, має досвід керівної роботи, добру теоретичну підготовку. Характеристика за своїм змістом є позитивною.

Також, в розділі ІІ атестаційного листа міститься висновок прямого керівника позивача, в якому зазначено: «Займаній посаді відповідає». В розділі ІІІ зазначено: "Тестування загальних навичок: 22/60. Професійне тестування: 34/60". Водночас, як вбачається зі змісту протоколу ОП № 15.00006866.0035707 від 24.06.2016 року, підставами для прийняття рішення про невідповідність позивача займаній посаді і звільнення його зі служби в поліції зазначено наступне: «Неналежні показники службової діяльності. Низький рівень теоретичних знань та професійних якостей. Відсутні знання по ОРД.».

За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення Головою атестаційної комісії поставлено на голосування рішення, а саме: займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Тобто, будь-які інші рішення відносно позивача взагалі не розглядались, що підтверджує факт незаконності його прийняття.

При цьому відповідачами ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду не надавались інформація з відкритих джерел, яка досліджувалась атестаційною комісією № 3, яка би у повній мірі підтверджувала зазначені у протоколі обставини, з огляду на що результати тестування, не можуть бути основоположними та слугувати підставою для прийняття рішення про службову невідповідність позивача.

Крім того, як було зазначено вище пунктом 15 розділу ІV Інструкції передбачено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Отже, наслідком невідповідності займаній посаді за результатами тестування є, у тому числі, переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність.

Дійшовши висновку про невідповідність позивача займаній посаді, атестаційна комісія не обґрунтувала необхідність звільнення його зі служби в поліції при наявності позитивної характеристики безпосереднього та прямого керівників, не розглянувши, при цьому, можливості переведення на нижчу посаду за наявності обґрунтованих підстав.

Закріплену у частині 1 статті 57 Закону № 580-VІІІ мету атестування відповідач-2 необґрунтовано розцінив як самостійну і достатню підставу для проведення атестування поліцейських, серед яких був і позивач, з ціллю визначення можливості їх звільнення через службову невідповідність, хоча наявності конкретних передумов (порушення порядку і правил несення служби тощо) для призначення атестування у такому контексті останній не довів.

При цьому висновки суду першої інстанції щодо того, що на правовідносини відносно тестування поліцейських дія Закону України "Про професійний розвиток працівників" не поширюються підлягають виключенню з його мотивувальної частини, тому як положення ст. 12 вказаного Закону є загальними (базовими) щодо регулювання відносин із атестування працівників, не суперечать приписам Закону України "Про Національну поліцію", а тому поширюються на дані правовідносини.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог саме до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області з огляду на те, що за змістом частини першої статті 13 та частини першої статті 63 Закону поліцейський перебуває у службових відносинах із державою в особі центрального органу управління поліцією (територіального органу поліції), а тому належним відповідачем за позовною вимогою про скасування рішення (висновку) атестаційної комісії є відповідний орган поліції, керівник якого таку комісію створив.

Щодо посилання відповідачем в апеляційній скарзі на втручання в дискреційні повноваження останнього, колегія судддів зазначає, що в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року за № 13 викладено позицію щодо неможливості суду підміняти собою органи владних повноважень, згідно якої суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Як зазначено Європейським судом з прав людини у справах: "Класс та інші проти Німеччини" від 06.09.1978 року, "Реквеньї проти Угорщини" від 20.05.1999 року, "Єрузалем проти Австрії" від 27.02.2001 року, "Кумпене і Мазере проти Румунії" від 17.12.2004 року, "Фадєєва проти Росії" від 09.06.2005 року завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави.

В даному ж випадку суд не втручається в дискреційні повноваження атестаційної комісії, оскільки не вирішує питання про зобов'язання відповідача-2 прийняти певне рішення, а лише перевіряє дії та рішення атестаційної комісії № 3 на відповідність вимогам чинного законодавства та на відсутність в них порушень прав та законних інтересів позивача. Суд першої інстанції правильно зазначив, що висновок атестаційної комісії про невідповідність поліцейського займаній посаді є обов'язковим для врахування його керівником, та тягне за собою юридичні наслідки у вигляді звільнення з займаної посади. Отже, за своєю правовою природою висновки атестаційної комісії є актом індивідуальної дії, рішенням, яке можливо оскаржили в адміністративному суді.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року у справі № 808/2199/16 за позовом ОСОБА_1 до атестаційної комісії № 3 Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - Запорізька обласна профспілкова організація атестованих працівників органів внутрішніх справ України, про визнання дій протиправними та скасування рішення залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: Т.І. Ясенова