Справа № 404/1685/16-а
Суддя: Галаган О. В.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/1685/16-а
Номер провадження 2-а/404/918/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Галагана О.В.,

при секретарі Туровської О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського обєднаного ОСОБА_2 Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вище вказаним позовом, після уточнення якого остаточно просила:

- визнати протиправними та скасувати рішення субєкта владних повноважень - ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області № 2359 від 18 квітня 2016 року про відмову їй у призначенні пенсії за вислугою років, як працівнику закладу охорони здоровя, відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобовязати ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області призначити ОСОБА_1 та виплатити заборгованість по пенсії за вислугою років, як працівнику закладу охорони здоровя, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 06 січня 2016 року, тобто з дня звернення до відповідача - ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області з заявою про призначення пенсії;

- постанову звернути до негайного виконання.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач, як працівник закладу охорони здоровя, відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має право на призначення пенсії за вислугою років, при наявності спеціального-стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України Постановою від 04.11.1993 № 909 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 № 1436).

Зазначає, що на початку серпня 2015 року вона звернулася до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області із заявою про розяснення їй права на пенсію за вислугу років за період роботи з 01 серпня 1990 року по 01 серпня 2015 року на посаді медичної сестри педіатричних та акушерських відділень Кіровоградських закладів охорони здоровя.

Після ознайомлення з представленими документами, працівник ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Кіровограді розяснив, що право виходу на пенсію за вислугою років вона набуде після 31 грудня 2015 року, а саме при наявності спеціального стажу роботи 25 років та 6 місяців.

06 січня 2016 року позивач звернулась до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області із заявою про нарахування пенсії за вислугою років.

Згідно до повідомлення № 318/02-30 від 18 січня 2016 року управління відмовлено позивачу в призначенні пенсії за вислугою років, як працівнику охорони здоровя, у звязку з відсутністю необхідного стажу роботи, з посиланням на внесенні Законом України № 911 від 24 грудня 2015 року зміни до п. «е» ст. 55 Закону України « Про пенсійне забезпечення» про поступове збільшення до 2026 року віку виходу на пенсію за вислугою років працівникам освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення.

Крім того позивач вказує, що після звільнення з посади медичної сестри пологового відділення пренатального центру Кіровоградської обласної лікарні, у звязку з виходом на пенсію за вислугою років, вона повторно у квітні 2016 року звернулась до ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м. Кіровограді із заявою про призначення пенсії за вислугою років, відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику закладу охорони здоровя.

Як зазначено у листі від 25 квітня 2016 року рішенням комісії ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м. Кіровограді від 18 квітня 2016 року № 2359 позивачу відмовлено у нарахуванні та виплаті пенсії за вислугу років, у звязку з внесенням Законом України № 911 від 24 грудня 2015 року змін до п. «е» ст. 55 Закону України « Про пенсійне забезпечення» та відсутністю необхідного стажу роботи.

Позивач стверджує, що в її трудовій книжці, а також архівних довідок про підтвердження трудового стажу від 03 серпня 2015 року та від 21 січня 2016 року, представлених управлінню, наявні всі необхідні записи, які свідчать про те, що вона з 01 серпня 1990 року і по 31 січня 2016 року ( день звільнення ) має повних 25 років і 6 місяців спеціального-стажу роботи працівника закладів охорони здоровя, а тому відмова відповідача в призначенні пенсії за вислугою років, як працівнику охорони здоровя порушує її конституційне право на соціальний захист та призначення пенсії за вислугою років, як працівнику охорони здоровя, відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В даному випадку, як зазначає позивач, оскаржуване рішення відповідачем винесене поза межами повноважень та у спосіб, який не передбачений Конституцією та законами України, з порушенням вимог безсторонності (неупередженості), добросовісності, розумності.

З вказаних підстав оскаржуване рішення відповідача може бути визнано протиправним та скасовано, а відповідач зобов'язаний вчинити юридично значимі дії, зокрема призначити позивачу пенсію за вислугою років, як працівнику закладу охорони здоровя, відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії.

У звязку з чим для захисту своїх порушених прав звернулась до суду за даним позовом.

В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримала в повному об'ємі та просила суд задовольнити позовні вимоги. Зазначала, що працюючи медичною сестрою за трудовим договором вона таким чином уклала угоду з державою, яка гарантувала їй соціальний захист та право на отримання пенсії за вислугою років, як працівнику охорони здоровя після 25 років безперервної роботи, зміни до законодавства від 24 грудня 2015 року щодо поступового збільшення віку виходу на пенсію значно обмежують її трудові права та конституційні гарантії. 12.10.2016 року від позивач надійшла до суду заяву про розгляд справи без її участі, уточненні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

13.05.2016 року суд на місці ухвалив замінити неналежного відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, Кіровоградської області на належного Кіровоградське обєднане ОСОБА_2 Пенсійного фонду України Кіровоградської області.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти заявленого позову, посилаючись на те, що в силу ст. 83 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, таким чином для визначення права на призначення пенсії позивачу потрібно станом на 01.04.2015 року не менше 25 років, а після цієї дати у період з 01.04.2015 року по 31.03.2016 року - не менше 25 років 6 місяців, згідно з п. «е» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення. Позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії у квітні 2016 року, отже, необхідний стаж роботи для призначення пенсії становить менше 25 років 6 місяців. 12.10.2016 року від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі, заперечення підтримала в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що позивач в 1990 році закінчила повний курс Кіровоградського медичного училища за спеціальністю медичної сестри та працювала в наступних закладах та посадах:

- з 01 серпня 1990 року по 01 листопада 1994 року (включно останній робочий день) медичною сестрою педіатричного відділення № 2 Кіровоградської дитячої обласної лікарні;

- з 04 листопада 1994 року по 31 січня 2016 року (включно) медичною сестрою и педіатричних та акушерських відділень Кіровоградських закладів охорони здоровя (а.с. 5-8).

06 січня 2016 року позивач звернулась до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області із заявою про нарахування пенсії за вислугою років (а.с. 25).

У листі № 318/02-30 від 18 січня 2016 року управління повідомило позивачу про відмову в призначенні пенсії за вислугою років, як працівнику охорони здоровя, у звязку з відсутністю необхідного стажу роботи, з посиланням на внесенні Законом України № 911 від 24 грудня 2015 року зміни до п. «е» ст. 55 Закону України « Про пенсійне забезпечення» про поступове збільшення до 2026 року віку виходу на пенсію за вислугою років працівникам освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення (а.с. 12-13).

31 січня 2016 року позивач звільнилась з посади медичної сестри новонароджених акушерського відділення патології вагітних перинатального центру, у звязку з виходом на пенсію за вислугою років.

У квітні 2016 року позивач повторно звернулась до ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м. Кіровограді із заявою про призначення пенсії за вислугою років, відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику закладу охорони здоровя (а.с. 39-40).

Як зазначено у листі від 25 квітня 2016 року, рішенням комісії ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м. Кіровограді № 2359 від 18 квітня 2016 року позивачу відмовлено у нарахуванні та виплаті пенсії за вислугу років, у звязку з відсутністю необхідного стажу роботи, з посиланням на внесені Законом України № 911 від 24 грудня 2015 року зміни до п. «е» ст. 55 Закону України « Про пенсійне забезпечення» (а.с. 41-42).

Відповідно до ч. 1 ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно до ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають зокрема працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Статтею 55 вищевказаного закону визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» від 04.11.1993 року № 909, право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) лікарняних закладів; лікувально-профілактичних закладів особливого типу; лікувально-трудових профілакторіїв; амбулаторно-поліклінічних закладів; закладів швидкої та невідкладної медичної допомоги; закладів переливання крові; закладів охорони материнства і дитинства; санаторно-курортних закладів; санітарно-епідеміологічних закладів; діагностичних центрів; медико-соціальних експертних комісій; бюро судово-медичних експертиз.

Запровадження такого виду соціального забезпечення як пенсії за вислугу років головним чином пояснюється специфікою відповідної роботи, професії чи посади, які пов'язані з підвищеними фізичними і емоційними навантаженнями і тривале перебування на яких призводить до інтенсивного зношування людського організму, в наслідок чого працівник втрачає свою професійну працездатність до настання віку, необхідного для призначення пенсії за віком. А подальше використання працівника на такій роботі чи посаді не завжди є доцільним, а інколи і взагалі неможливим і тому виникає необхідність звільнення такого працівника з цієї роботи та компенсувати йому в певній мірі втрачений заробіток у зв'язку з переходом на іншу роботу чи повним припиненням трудової діяльності.

Отже встановлення пенсії за вислугу років в певній мірі є пільгою.

Згідно до п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років, а після 01.04.2015 року по 31.03.2016 року - не менше 25 років 6 місяців.

Отже, зазначена стаття визначає необхідність наявності спеціального стажу роботи, при цьому, не встановлює залежність набуття права на пенсію за вислугу років від віку.

Згідно матеріалів справи позивач, працювала на посадах медичного працівника закладів охорони здоровя, при цьому, звернулася до УПФ з заявою про призначення пенсії після 01.04.2015 року, отже, необхідний стаж, на думку відповідача, повинен становити 25 років згідно п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Виходячи із обставин справи та доказів, що містяться у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позивач звернулася до відповідача з заявою про призначенням пенсії за вислугу років після 01.04.2015 року, що не позбавляє її права на пенсію за вислугу років, оскільки таке право позивача на момент звільнення підтверджується наявністю стажу роботи повних 25 років і 6 місяців (перший та останні дні рахуються робочими) набутого до 31 березня 2016 року.

Тож позивач має право на призначення їй пенсії за вислугу років у відповідності до п. «е» ч. 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг визначене статтею 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого статтею 8 Конституції України.

Відповідно до п. 16 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Пунктом 2 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. Зазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення призначаються відповідно до пункту „е статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років за Переліком закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. № 909, із змінами, внесеними постановою від 26.09.2002р. №1436.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

При цьому за змістом ч. 1 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, обґрунтовує вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

З урахуванням викладеного, є наявні правові підстави для визнання рішення відповідача - ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області № 2359 від 18 квітня 2016 року про відмову в призначенні позивачу пенсії, за вислугою років, як працівнику закладу охорони здоровя, відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», протиправним та скасування його, а також зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за вислугою років, як працівнику закладу охорони здоровя, відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії, тобто з 01.04.2016 року як працівнику закладу охорони здоровя, відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки згідно до заяви про призначення пенсії за вислугу років позивач звернулась до відповідача 15.04.2016 року (а.с. 39-40).

Відповідно до ч.1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 16, 19, 22, 46, 54, 55, 75, 92, 95, 96, 113, 116, 117, 124 Конституції України, ст.ст.6, 8, 9, 10, 11, 12, 18, 19, 20, 69, 71, 86, 94, 99, 104-106, 159, 160, 162, 163, 256 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Кіровоградського обєднаного ОСОБА_2 Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення субєкта владних повноважень - Кіровоградського обєднаного ОСОБА_2 Пенсійного фонду України Кіровоградської області№ 2359 від 18 квітня 2016 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років, як працівнику закладу охорони здоровя, відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобовязати Кіровоградське обєднане ОСОБА_2 Пенсійного фонду України Кіровоградської областіпризначити ОСОБА_1 та виплатити заборгованість по пенсії за вислугою років, як працівнику закладу охорони здоровя, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.04.2016 року, тобто з дня звернення до відповідача - Кіровоградське обєднане ОСОБА_2 Пенсійного фонду України Кіровоградської областіз заявою про призначення пенсії.

Допустити до негайного виконання постанову суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградського обєднаного управління пенсійного фонду України Кіровоградської областіна користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 551,20 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду, апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Кіровограда, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_3