Справа № 325/1559/16-а
Суддя: Діденко Є. В.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 325/1559/16-а
№ 2-а/325/17/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року 11 год. 30 хв. смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Діденко Є.В., за участю секретаря судового засідання Олексюк І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

15 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить: 1) визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області щодо призначення йому з 05 жовтня 2016 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді; 2) зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області призначити та виплачувати з 05 жовтня 2016 року позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, в розмірі 88 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та із здійсненням перерахунку щомісячного довічного утримання у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» № 1600-VІІІ від 22.09.2016 року у зв'язку з поданням заяви про відставку позивач звільнений з посади судді Приазовського районного суду Запорізької області та на підставі цього наказом № 102 від 04.10.2016 року відрахований зі складу суду. В двадцятих числах жовтня 2016 року він отримав від відповідача повідомлення про призначення йому з 05 жовтня 2016 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Позивач не погоджується з розміром призначеного йому відповідачем щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, і вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки позивач має стаж роботи на посаді судді 24 роки 5 місяців 25 днів, а тому відповідно до положень п. 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 43 Закону України «Про статус суддів», п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», щомісячне довічне грошове утримання судді має бути призначене йому в розмірі 88 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Відповідач в судове засідання уповноваженого представника не направив, в особі представника за довіреністю ОСОБА_3 надав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення на позов, у яких вказав, що позивач ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управління пенсійного фонду з 05.10.2016 року та йому нараховано щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Для права на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді позивачу включено весь стаж - 24 роки 05 місяців 25 днів. Проте, що стосується розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, то воно призначено в розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд від 12.02.2015 року, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання». При цьому, для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу був зарахований лише стаж роботи на посаді судді, і оскільки він не перевищує 20 років, то відсутні підстави для призначення йому щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 88 відсотків. У зв'язку з цим, відповідач просив відмовити в позові.

На підставі ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Позивач має статус судді у відставці, постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» № 1600-VІІІ від 22.09.2016 року у зв'язку з поданням заяви про відставку позивач звільнений з посади судді Приазовського районного суду Запорізької області та на підставі цього наказом № 102 від 04.10.2016 року відрахований зі складу суду.

Згідно з Повідомленням УПФУ в Приазовському районі Запорізької області позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

При призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідачем було враховано і не оспорюється, трудовий стаж позивача 24 роки 05 місяців 25 днів, що складається з: 19.06.1989 - 08.05.1991 р.р. - військова служба, 01.09.1991 - 28.06.1996 р.р. - ? навчання, 01.08.1996 - 12.02.1997 р.р. - стажист на вакантній посаді помічника прокурора, 13.02.1997 - 25.06.1997 р.р. - стажист на вакантній посаді старшого помічника прокурора, 26.06.1997 - 24.01.2002 р.р. - старший помічник прокурора, 25.01.2002 - 04.10.2016 р.р. - суддя.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Незалежність суддів гарантована статтею 126 Конституції України. Однією зі складових елементів незалежності судової влади є матеріальне забезпечення судді, в тому числі і у випадку звільнення судді у відставку.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (далі - Закон №2453-VI), чинного на час виникнення спірних правовідносин, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається згідно зі статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Статтею 135 цього Закону (у редакції, чинній після 28 березня 2015 року) визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас необхідно враховувати, що відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 3.1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом , половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, суд не погоджується з доводами відповідача, і вважає, що до стажу роботи на посаді судді, який дає право позивачу як на відставку, так і на отримання щомісячного довічного грошового утримання, має враховуватись трудовий стаж 24 роки 05 місяців 25 днів, що ґрунтується на вимогам діючого законодавства.

У рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 зазначено: «Незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпеченням державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей; гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності ї недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів».

Висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить Конституції України, також покладено в основу рішень Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи, що рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року у справі 1-8/2016 визнано неконституційними положення ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII , топитання про розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці регламентуються положеннями ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснена відповідачем без врахування вимог законодавства, і відповідно до наявного трудового стажу, який враховується як стаж роботи на посаді судді, позивач має право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88 відсотків грошового утримання судді.

Відповідно до ст. 94 КАС України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок підлягають присудженню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 11, 69-72, 158-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області щодо призначення ОСОБА_1 з 05 жовтня 2016 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області призначити та виплачувати з 05 жовтня 2016 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, в розмірі 88 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та із здійсненням перерахунку щомісячного довічного утримання у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Приазовський районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Є.В. Діденко