Справа № 820/4377/16
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 р. Справа № 820/4377/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Бондаренко Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2016р. по справі № 820/4377/16

за позовом ОСОБА_3

до Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

15.08.2016 року позивач, ОСОБА_3, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Салтівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області від 08.06.2016 року №49-.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначала, що вважає податкове повідомлення-рішення від 08.06.2016 року №49-, незаконним, протиправним та таким, що порушує права і свободи позивача.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2016 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Салтівська ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України (далі за текстом - ПК України) та відповідно до підпункту 265.7.2 пункту 265.7 ст. 265 розділу ХІІ ПК України визначила ОСОБА_3 суму податкового зобов'язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості за адресою: м. Харків, вул. Петровського, буд. 30А, за податковий 2015 рік в розмірі 45 грн. 87 коп.

За результатом здійсненого Салтівською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області нарахування було складено податкове повідомлення-рішення від 08.06.2016 року № 49-. За даним податковим повідомленням-рішенням ОСОБА_3 визначено суму податкового зобов'язання за платежем код 18010300 в розмірі 45 грн. 87 коп.

Позивач не оскаржує вище зазначене рішення в частині суми донарахування, а лише зазначає підставою для скасування є посилання позивача на ту обставину, що нежитлова нерухомість була визначена об'єктом оподаткування податку на нерухоме майно згідно з рішенням Харківської міської ради від 21.01.2015 року № 1793/15, яке набрало чинності не раніше 21.01.2015 року, оскільки згідно з ч.5 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Оскільки рішення Харківської міської ради від 21.01.2015 року № 1793/15 було прийняте та опубліковане після 15 липня 2014 року, тому, відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 ст. 12 ПК України, норми зазначеного рішення Харківської міської ради підлягатимуть застосуванню для обчислення розміру податку за 2016 рік.

Для визначення об'єкту оподаткування та розміру ставки податку повинно застосовуватися рішення Харківської міської ради від 12.01.2011 року №126/11 ««Про врегулювання питань справляння податків на території міста Харкова відповідно до норм Податкового кодексу України» у відповідній редакції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення рішення від 08.06.2016 року №49- прийняте відповідачем обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх положень законодавства, обставин даної справи та на підставі усіх матеріалів, які мають значення для конкретної ситуації, а, отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно наявної податкової інформації, а саме: податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік. Розділу VII "Відомості про власну нерухомість та/ або нерухомість, яка надається в оренду (суборенду), житловий найм, (під найм) ОСОБА_3 зазначила в розділі VII декларації відомості щодо наявності нерухомого майна та його загальної площі - будинок , Харківська обл.., АДРЕСА_1, площа 211,2 кв.м. - будинок, Харківська обл.., АДРЕСА_2 , (майно надається в оренду)- площа 101,5 кв.м.

Згідно приписів пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 Податкового кодексу України податок на майно відноситься до місцевих податків.

Відповідно до пп. 265.1.1. п. 265.1 ст. 265 Податкового кодексу України податок на майно складається зокрема з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

За змістом п. 10.3 ст. 10 Податкового кодексу України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп.12.3.1 п. 12.3 ст.12 Податкового кодексу України).

Статтею 8 Податкового кодексу України в Україні передбачено, що до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Отже, з аналізу наведених норм випливає, що податок на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, який відноситься до місцевих податків, встановлюється рішеннями сільських, селищних і міських рад в межах граничних розмірів ставок, визначених Податковим кодексом України.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від № 71-VIII від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким шляхом внесення змін до Податкового кодексу України змінені правила оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, зокрема, об'єкти нежитлової нерухомості стали об'єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону рекомендовано переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, а також установлено, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Згідно з пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України ставка податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно з законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості, у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Висновки контролюючого органу про те, що у позивача у 2015 році виник обов'язок зі сплати податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки у розмірі ставки передбаченої пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України, оскільки із набранням чинності вказаними положеннями Податкового кодексу України 01.01.2015 року власники об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості є платниками податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки є помилковими, оскільки виходячи з приписів ст.ст. 8, 10 Податкового кодексу України ставка податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки лише визначається Податковим кодексом, а повноваження щодо її встановлення та запровадження на території певних громад належать до відповідних сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до пп. 12.3.4 п. 12.3 ст.12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Пунктом 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Виходячи з аналізу вказаних норм колегія суддів зазначає, що рішення органу місцевого самоврядування про встановлення податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, яке прийнято та оприлюднено до 15 липня поточного року набирає чинності з наступного року.

Зазначені норми кореспондуються з принципом стабільності, на якому ґрунтується податкове законодавство, що проголошений у статті 4 Податкового кодексу України (пп. 4.1.9 п. 4.1). Відповідно до цього принципу зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки.

Як вбачається з матеріалів справи Рішення 36 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 21.01.2015 року №1793/15 Про внесення змін до рішення 4 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 12.01.2011 року№126/11 "Про врегулювання питань справляння податків на території міста Харкова відповідно до норм Податкового кодексу України», яким встановлено "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", офіційно оприлюднене Харківською міською радою в газеті "Харьковские известия" від 22.01.2015 за № 6/1 (2915).

Враховуючи викладені норми, колегія суддів зазначає, що оскільки рішення ради про встановлення "податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" прийнято у 2015 році та оприлюднено до 15 липня 2015 року, то виходячи з вимог п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України воно набирає чинності з 01.01.2016 року, а тому встановлені таким рішенням місцеві податки підлягають застосуванню не раніше наступного бюджетного періоду, тобто, не раніше 2016 року.

Також, зважаючи на суперечність, непослідовність та неузгодженість зазначених вище норм нормативно-правових актів щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), колегія суддів зазначає про наявність неоднозначного (множинного) трактування прав та обов'язків платників податків.

За змістом п. 56.21 Податкового кодексу України у разі якщо норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на його підставі, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, унаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Враховуючи положення пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, якими передбачено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, колегія суддів вважає позовні вимоги обґрунтованими.

Доводи відповідача в запереченнях на апеляційну скаргу про те, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначений та встановлений Верховною Радою України, а тому позивач у 2015 році є платником цього податку, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки п. 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України визначено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, проте момент застосування та сплати вказаного податку Податковий кодекс пов'язує із прийняттям та оприлюдненням відповідною радою рішення про безпосереднє встановлення вказаного податку, який підлягає сплаті до відповідного місцевого бюджету, та набуттям вказаним рішенням законної сили.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що оскаржуване податкове повідомлення рішення від 08.06.2016 року №49- прийняте відповідачем обґрунтовано не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

У відповідності до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2016 року № 820/4377/16, прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2016р. по справі № 820/4377/16 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 до Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області від 08.06.2016 року № 49-.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Калиновський В.А.
Повний текст постанови виготовлений 28.11.2016 р.