Справа № 2а-1824/11/2670
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2011-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 липня 2011 року 10:45 № 2а-1824/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Хижняк І.В. та представників:

позивача: ОСОБА_1;

відповідача 1: Ковбасинської Г.В.;

відповідача 2: Носар В.А.

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до1. Голови кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області Ковбасинської Галини Василівни 2. Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області
провизнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування рішення
На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 06 липня 2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

07 лютого 2011 року (відповідно до відмітки служби діловодства суду) ОСОБА_1 (далі по тексту -позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Голови кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області Ковбасинської Галини Василівни (далі по тексту -відповідач 1, Голова кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області Ковбасинська Г.В.) та Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області (далі по тексту -відповідач 2) в якому просить: 1) визнати незаконною бездіяльність Голови кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області Ковбасинської Г.В. щодо відсутності розгляду без зволікань заяви позивача від 28 липня 2010 року про виключення з регіонального реєстру адвокатів Київської області; 2) зобов'язати Голову кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області Ковбасинську Г.В. розглянути без зволікань заяву позивача від 28 липня 2010 року про виключення з регіонально реєстру адвокатів Київської області та прийняти належне рішення; 3) визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 30 вересня 2010 року №1 про відмову у задоволенні заяви позивача від 28 липня 2010 року про виключення з регіонального реєстру адвокатів Київської області.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2011 року відкрито провадження в адміністративній справі №2а-1824/11/2670, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 04 березня 2011 року.

В судовому засіданні 04 березня 2011 року оголошено про відкладення розгляду справи на 29 березня 2011 року у зв'язку з неявкою представників відповідачів.

В судових засіданнях неодноразово оголошувалася перерва у зв'язку з необхідністю отримання додаткових доказів та неодноразово відкладався розгляд справи у зв'язку з клопотаннями відповідачів.

Судове засідання, призначене на 01 липня 2011 року, не відбулося, у зв'язку із зайнятістю судді у колегіальному розгляді іншої справи. Наступне судове засідання призначено на 06 липня 2011 року.

В судовому засіданні 06 липня 2011 року представник позивач позовні вимоги підтримав, відповідач 1 та представник відповідача 2 проти задоволення адміністративного позову заперечив.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, відповідача 1 та представника відповідача 2, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Матеріали справи підтверджують, що 28 липня 2010 року ОСОБА_1 направив поштою до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області заяву про виключення з регіонального реєстру адвокатів Київської області, в якій, посилаючись на роз'яснення Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України №IV/21-4/6 "Про порядок внесення до регіональних реєстрів адвокатів відомостей щодо адвокатів, які отримали свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю в інших регіонах", просив виключити його з регіонального реєстру адвокатів Київської області у зв'язку з розташуванням його робочого місця в місті Києві.

Відповідно до виписки з рішення №1 Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 30 вересня 2010 року постановлено відмовити в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_1, оскільки дія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого адвокату, поширюється на всю територію України.

Позивач, керуючись роз'ясненням Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України №IV/21-4/6 "Про порядок внесення до регіональних реєстрів адвокатів відомостей щодо адвокатів, які отримали свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю в інших регіонах", вважає, що його заява від 28 липня 2010 року мала бути розглянута особисто Головою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області Ковбасинською Г.В. без зволікань та зазначає, що станом на день звернення до суду відповідачем 1 така заява не розглянута, відповідне рішення не прийнято; крім того, підстав для відмови у задоволенні заяви про виключення з регіонального реєстру адвокатів взагалі не передбачено; таким чином, оскільки робоче місце позивача знаходиться у місті Києві, він має бути виключений з регіонального реєстру адвокатів Київської області за рішенням саме відповідача 1, а, відповідно, рішення відповідача 2 є незаконним.

Відповідачі проти задоволення адміністративного позову заперечували тих підстав, що Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Київської області прийняла заяву позивача до свого провадження і розглянула її відповідно до Регламенту та положення про Єдиний реєстр адвокатів України; жодних змін в розташуванні робочого місця позивача, які б стали причиною для виключення ОСОБА_1 з регіонального реєстру, не відбулося; крім того, спірне рішення жодним чином не порушує прав позивача.

Окружний адміністративний суд міста Києва не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1, вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступних мотивів.

У роз'ясненні Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України №IV/21-4/6 "Про порядок внесення до регіональних реєстрів адвокатів відомостей щодо адвокатів, які отримали свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю в інших регіонах" зазначено: "Адвокат, який отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю в одному регіоні, а практикує в іншому, для включення його в реєстр адвокатів того регіону, в якому він практикує, повинен подати заяву в КДКА, де йому видано свідоцтво (попередню КДКА, в реєстрах якої він значився) про виключення його з регіонального реєстру. Такі заяви повинні розглядатися головами регіональних КДКА без зволікань. За заявою голова регіональної КДКА приймає рішення.

Якщо регіональною КДКА прийнято рішення про виключення адвоката з регіонального реєстру, він звертається в ту КДКА, в регіоні якої здійснює свою діяльність із заявою про включення його до реєстру адвокатів цього регіону і додає до заяви рішення КДКА, з реєстру якої його було перед тим виключено. При цьому адвокат керується нормами п. п. 4.6 - 4.7 Положення про Єдиний реєстр адвокатів України (затверджений постановою Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури від 10.03.2000 р. №1), якими передбачено, що у випадку зміни відомостей, які вносяться до ЄРАУ, адвокат зобов'язаний протягом місяця повідомити регіональну КДКА про ці зміни. Заява про внесення змін до ЄРАУ подається до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії, на території якої знаходиться робоче місце адвоката. В заяві про внесення змін в зв'язку зі зміною робочого місця зазначається: прізвище, ім'я та по батькові адвоката; номер свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; назва органу, який видав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; поштовий індекс та адреса робочого місця (офісу); поштовий індекс та адреса нового робочого місця (офісу); підпис адвоката.

КДКА, отримавши заяву адвоката про внесення змін до ЄРАУ, включає його в регіональний реєстр адвокатів і не пізніше десяти днів з дня отримання заяви направляє у ВККА відповідне повідомлення про це".

Аналіз даного роз'яснення дає підстави вважати, що виключення адвоката з регіонального реєстру можливе у випадку коли після отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, такий адвокат здійснює практику фактично в іншому регіоні, в тому числі, у зв'язку з переїздом.

Відповідно до пункту 1.1 Положення про Єдиний реєстр адвокатів України, затвердженого постановою Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 10 березня 2000 року №1 (далі по тексту - Положення), єдиний реєстр адвокатів України (далі - ЄРАУ) - це база даних, в якій містяться необхідні відомості про адвокатів України.

Пункт 3.1 Положення передбачає, що до після прийняття рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю до ЄРАУ вносяться такі відомості: прізвище, ім'я та по батькові адвоката; номер, дата прийняття рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; назва органу, який прийняв рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; номер свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; поштовий індекс та адреса робочого місця (офісу) адвоката; номер робочого телефону; дата внесення відомостей до ЄРАУ; прізвище, ім'я та по батькові особи, яка внесла відомості до ЄРАУ.

Згідно з пунктом 4.1 вказаного Положення до ЄРАУ вносяться зміни, зокрема, у випадку зміни розташування робочого місця (офісу) адвоката.

Відповідно до пункту 4.6 Положення у випадку зміни відомостей, які вносяться до ЄРАУ, адвокат зобов'язаний протягом місяця повідомити регіональну КДКА про ці зміни.

Сторонами не заперечується, що на момент отримання ОСОБА_1 свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю його робоче місце (офіс) розташовувалося в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1.

Разом з тим, позивач зазначає, що змінив офіс у вказаному приміщенні, що є достатньою підставою для виключення його з регіонального реєстру адвокатів Київської області.

На думку суду, зміни розташування робочого місця (офісу) адвоката у вигляді зміни офісу в одному й тому самому приміщенні, є підставою для внесення змін до єдиного реєстру адвокатів України, однак, не є приводом для виключення адвоката з регіонального реєстру адвокатів Київської області, тим більше, що питання ведення регіонального реєстру адвокатів ні актами Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України, ні іншими законодавчими актами не врегульоване.

Крім того, доказів того, що ОСОБА_1 включений до регіонального реєстру адвокатів Київської області, в матеріалах справи не містяться.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстави для виключення позивача з регіонального реєстру адвокатів Київської області відсутні.

Відповідно до пункту 7 Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, затвердженого Указом Президента України від 05 травня 1993 року №155/93, кваліфікаційно-дисциплінарна комісія діє в складі двох палат - атестаційної та дисциплінарної. Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію очолює голова, який обирається більшістю голосів від загальної кількості членів комісії таємним голосуванням на альтернативній основі з числа членів палат на першому засіданні комісії, що має бути скликане у 15-денний строк з часу сформування.

Згідно з пунктом 151 цього Положення повноваження кваліфікаційно-дисциплінарної комісії реалізуються на засіданнях комісії, скликання та проведення яких здійснюється відповідно до правил, встановлених для засідань палат, головою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії (його заступниками) з врахуванням кількісного складу обох палат під час застосування правил про кворум, порядок прийняття рішень тощо.

Відповідно до пункту 3 Регламенту роботи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області, затвердженого на засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області 24 травня 2007 року, Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Київської області вправі приймати рішення по вирішенню окремих питань внутрішньої діяльності кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (перехід адвокатів до інших кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури, прийом адвокатів з інших кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури).

Наведене свідчить, що Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Київської області є колегіальним органом, повноваження якого, зокрема, в частині вирішення питань внутрішньої діяльності, можуть бути реалізовані на засіданнях комісії, скликання та проведення яких здійснюється відповідно до правил, встановлених для засідань палат, головою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії або його заступниками, в свою чергу Положенням не передбачено повноважень голови кваліфікаційно-дисциплінарної комісії одноособово вирішувати питання, віднесені до повноважень комісії, та приймати відповідні рішення.

З огляду на зазначене Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що відповідач 2, приймаючи спірне рішення, діяв у порядку та в спосіб, передбачений Положенням про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, затвердженого Указом Президента України від 05 травня 1993 року №155/93, та Регламентом роботи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області, а тому доводи позивача про необхідність розгляду його заяви від 28 липня 2010 року та прийняття відповідного рішення особисто відповідачем 1, та щодо перевищення повноважень відповідачем 2 є помилковими.

Крім того, суд звертає увагу, що роз'яснення Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України №IV/21-4/6 "Про порядок внесення до регіональних реєстрів адвокатів відомостей щодо адвокатів, які отримали свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю в інших регіонах" не є нормативно-правовим актом, не містить обов'язкових приписів ні кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури, ні для адвокатів та носить виключно інформативний характер.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, положення вказаного роз'яснення щодо прийняття одноособового рішення головою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та щодо розгляду заяви адвоката строків "без зволікань" не можуть бути застосовані судом до спірних правовідносин.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пункт 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, з системного аналізу зазначених норм законодавства, суд робить висновок про те, що вказана можливість судового захисту передбачена саме для особи, права, свободи та інтереси якої порушено з боку суб'єкта владних повноважень.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивач не навів переконливих доводів та не надав доказів, що відповідачами порушено будь-які його права, свободи чи інтереси.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, на думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами доведена правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в свою чергу позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 має бути відмовлено повністю.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко