Справа № 826/1213/16
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1213/16 Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О. Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

29 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.10.16р. у справі №826/1213/16 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, Кабінету Міністрів України, Державної виконавчої служби України про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказу та розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом до суду, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 99, том І), просив:

визнати протиправними дії Міністерства юстиції України з підписання 24.12.15р. листа №841/14/9-15, яким запропоновано Прем'єр-міністру України звільнити позивача з посади заступника Голови Державної виконавчої служби України у зв'язку із ліквідацією цієї Служби, та визнати цю пропозицію Міністра юстиції незаконною;

визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.12.15р. №1363-р «Про звільнення ОСОБА_2 з посади заступника Голови Державної виконавчої служби України»;

визнати незаконними дії Державної виконавчої служби України з прийняття наказу від 25.12.15р. №271/к про оголошення розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.12.15р. №1363-р;

скасувати наказ Державної виконавчої служби України від 25.12.15р. №271/к про оголошення розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.12.15р. №1363-р;

поновити позивача на посаді заступника Голови Державної виконавчої служби України з 28.12.15р.;

зобов'язати Державну виконавчу службу України (ліквідаційну комісію даної Служби) анулювати запис в трудовій книжці про звільнення ОСОБА_2 із займаної посади 28.12.15р. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України;

стягнути з Державної виконавчої служби України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на роботі і стягнення заробітної плати, але не більше чим за один місяць.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.10.16р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги те, що позивача було звільнено з порушенням процедури, а саме у період його тимчасової непрацездатності; позивача було попереджено про майбутнє звільнення, однак звільнення мало місце не по спливу двох місяців, а більше аніж півроку з дня попередження; подання на звільнення підписано не уповноваженою на те особою.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.04.14р. №371-р позивача призначено на посаду заступника Голови Державної виконавчої служби України.

06.04.15р. на виконання ч. 1 ст. 49 КЗпП України позивача письмово попереджено під розпис про майбутнє звільнення з займаної посади у зв'язку з ліквідацією Державної виконавчої служби України на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 17 та Наказу ДВС України від 04.02.15р. № 7/2 «Про деякі питання, пов'язані з ліквідацією ДВС України» (а/с 17, том І).

Листом від 24.12.15р. № 841/14/9-15 Міністр юстиції України ініціював перед Прем'єр-міністром України питання про звільнення ОСОБА_2 з посади заступника Голови Державної виконавчої служби України у зв'язку з ліквідацією Державної виконавчої служби України. Даний лист зареєстровано Департаментом документообігу та контролю Секретаріату Кабінету Міністрів України 25.12.15р. за №51661/0/1-15 об 9:13:43 год.

25.12.15р. на засіданні Кабінету Міністрів України Прем'єр-міністром України було внесено подання про звільнення позивача з займаної посади.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.12.15р. № 1363-р позивача було звільнено з посади заступника Голови ДВС у зв'язку з ліквідацією цієї Служби (пункт 1 частини першої статті 40 КзпП України).

Відповідно до наказу Державної виконавчої служби України №271/к від 25.12.15р. було оголошено розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.12.15р. №1363-р «Про звільнення ОСОБА_2 з посади Голови Державної виконавчої служби України». Вважати ОСОБА_2 таким, що звільнений з посади заступника Голови Державної виконавчої служби України 28.12.15р. у зв'язку з ліквідацією цієї Служби (п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України). Виплатити ОСОБА_2 вихід допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати за 2015 р., відповідно до ст. 44 Кодексу законів про працю України.

Підставою для прийняття даного наказу зазначено попередження про майбутнє звільнення із займаної посади ОСОБА_2 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.12.15р. №1363-р «Про звільнення ОСОБА_2 з посади заступника Голови Державної виконавчої служби України».

Посадовими особами ДВС України вчинялись дії по ознайомленню позивача з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.12.15р. №1363-р та наказом Державної виконавчої служби України №271/к від 25.12.15р., що підтверджується наявними у матеріалах справи актами (а/с 225, 227 том І).

Також посадовими особами вчинялись неодноразові дії щодо повідомлення позивача про необхідність отримання трудової книжки.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача відбулось з додержанням встановленого законом порядку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Механізм здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів визначено Порядком здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 р. № 1074.

Так, ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.14р. № 85 «Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів» (далі - Постанова № 85) затверджено граничну чисельність апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, зокрема була установлена гранична чисельність працівників Державної виконавчої служби Україні 85 чоловік.

Відповідно до норм вказаного Порядку та з метою оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції, раціонального використання бюджетних коштів та на виконання пункту 9 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України від 28.12.14р. N 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, законодавчих актів України» щодо скорочення чисельності працівників державних органів на 20 відсотків Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.01.15р. № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» (далі - Постанова № 17).

Враховуючи вказані в Порядку особливості ліквідації органу виконавчої влади Постановою № 17 обґрунтовано доцільність ліквідації ДВС та передбачено передачу її функцій Міністерству юстиції в частині реалізації державної політики у відповідних сферах, утворено комісію з ліквідації ДВС, затверджено Голову комісії з ліквідації.

Одночасно Постановою № 17 внесено зміни до Постанови № 85, зокрема, зменшено граничну чисельність працівників Державної виконавчої служби України з 85 чоловік до 7 чоловік та передбачено, що вказана гранична чисельність установлена до завершення ліквідації центрального органу виконавчої влади.

Згідно з пунктом 18 Порядку до комісії з ліквідації перейшли повноваження щодо управління справами у частині забезпечення здійснення заходів, пов'язаних з ліквідацією ДВС.

На виконання пунктів 20, 21 Порядку Комісія з ліквідації та її Голова здійснює заходи та забезпечує, в тому числі, дотримання порядку звільнення працівників, зокрема тих, що є членами комісії, у тому числі письмово попереджає їх не пізніше ніж за два місяці до звільнення, повідомляє державну службу зайнятості про звільнення працівників із зазначенням їх чисельності.

Так, наказом ДВС від 02.02.15р. № 6/2 було затверджено план заходів, пов'язаних з ліквідацією ДВС, зокрема, передбачено письмове попередження працівників ДВС про звільнення у зв'язку з ліквідацією, повідомлення державної служби зайнятості про звільнення працівників із зазначенням їх чисельності (копія Плану міститься в матеріалах справи).

На виконання ч. 1 ст. 49 КЗпП України позивача 06.04.15р. письмово попереджено під розпис про майбутнє звільнення з займаної посади у зв'язку з ліквідацією Державної виконавчої служби України на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 17 та Наказу ДВС України від 04.02.15р. № 7/2 «Про деякі питання, пов'язані з ліквідацією ДВС України».

На виконання вимог Постанови № 17 та Постанови № 85 та при здійсненні заходів з ліквідації ДВС було звільнено 79 працівників. Станом на 16.12.15р. у ДВС працювало 6 працівників разом із позивачем.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.15р. № 840 внесено зміни у додаток 1 до Постанови № 85, виклавши його в новій редакції. Гранична чисельність працівників ДВС у викладеному в новій редакції додатку № 1 до постанови № 85 не передбачена.

Отже, на момент звільнення Позивача (25.12.15р.) Постановою № 85 гранична чисельність працівників ДВС не передбачалась.

Вищевикладеним спростовуються доводи апелянта в частині його звільнення задовго після попередження про звільнення.

Відповідно до абзацу 2 пункту 15 Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.11р. №1074, у разі звільнення керівника органу виконавчої влади, що припиняється, та його заступників головою комісії з припинення органу виконавчої влади затверджується керівник утвореного органу виконавчої влади або органу виконавчої влади, до якого перейшли права та обов'язки органу виконавчої влади, що припиняється, або його заступник.

Так, Постановою Уряду від 25.12.15р. №1135 «Про внесення змін до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.01.15р. №17» частково змінено абзаци третій і четвертий пункту 3 Постанови №17 та затверджено головою комісії з ліквідації ДВС заступника Міністра юстиції з питань виконавчої служби Шкляра Сергія Володимировича, увільнивши від виконання цих обов'язків позивача.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому, частиною третьою цієї статті Кодексу передбачено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 4 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Як зазначалось вище, постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.15р. № 17 Міністерству юстиції передано функцій ДВС лише в частині реалізації державної політики у відповідних сферах.

Тобто, в даному випадку відбулася повна ліквідація ДВС України без правонаступництва, Міністерство юстиції України не є універсальним правонаступником ДВС, до якого перейшли всі права і обов'язки ДВС України.

З огляду на викладене, доводи апелянта в частині порушення процедури звільнення, а саме звільнення його у період тимчасової непрацездатності є необґрунтованими, оскільки правила щодо заборони звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності не поширюються на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Також необґрунтованими є доводи апелянта в частині підписання подання на його звільнення не уповноваженою на те особою, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 4, 7 ст. 21 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.14р. № 794-VII (надалі Закон № 794-VII) діяльність центральних органів виконавчої влади, керівники яких не входять до складу Кабінету Міністрів України, спрямовується і координується міністрами. Питання діяльності таких центральних органів виконавчої влади представляють відповідні міністри, до сфери спрямування і координації яких належать ці органи.

Кабінет Міністрів України призначає на посаду: перших заступників і заступників міністрів - за поданням Прем'єр-міністра України.

Статтею 44 Закону № 794-VII передбачено, що Міністр України: спрямовує та координує діяльність відповідних центральних органів виконавчої влади; вносить Прем'єр-міністру України пропозиції щодо призначення на посаду першого заступника і заступників міністра та звільнення зазначених осіб з посади, діяльність яких спрямовується і координується міністром, першого заступника та заступників міністра, а також перших заступників і заступників керівників центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується міністром, здійснює підготовку питань для розгляду Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17.03.11р. № 3166-VI, пропозиції Прем'єр-міністрові України стосовно кандидатур для призначення на посаду та звільнення з посади керівника центрального органу виконавчої влади та його заступників вносить міністр, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади.

Частиною 3 ст. 4 Закону № 794-VII передбачено, що Кабінет Міністрів України відповідно до Конституції України та цього Закону затверджує Регламент Кабінету Міністрів України, який визначає порядок проведення засідань Кабінету Міністрів України, підготовки та прийняття рішень, інші процедурні питання його діяльності.

Відповідно до п. 4 параграфу 32 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.07р. №950 проекти розпоряджень Кабінету Міністрів з кадрових питань готуються у встановленому Кабінетом Міністрів порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.02р. №298 затверджено Порядок розгляду питань, пов'язаних з підготовкою і внесенням подань щодо осіб, призначення на посади та звільнення з посади яким здійснюється Верховною Радою України, Президентом України або Кабінетом Міністрів України чи погоджується з Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.4 п. 2 вказаного Порядку, керівник центрального органу виконавчої влади, який не входить до складу Кабінету Міністрів України, його перший заступник та заступник, керівник центрального органу виконавчої влади із спеціальним статусом, утвореного Кабінетом Міністрів України, його перший заступник та заступник призначаються на посаду та звільняються з посади Кабінетом Міністрів України за поданням Прем'єр-міністра України.

Підпунктом 2 п. 7 Порядку передбачено, що пропозиції Прем'єр-Міністру України щодо кандидатур для призначення на посаду та звільнення з посади керівника центрального органу виконавчої влади, його першого заступника та заступника вносить міністре, який спрямовує та координує діяльність такого органу.

Таким чином, на виконання вимог вказаних нормативно-правових актів, з метою завершення процесу ліквідації ДВС України, 24.12.15р. Прем'єр-Міністру України Міністерством юстиції України, за підписом міністра Петренко П. було направлено листа №841/14/9-15 з пропозицією розглянути в установленому порядку питання звільнення позивача з займаної ним посади - Голови ДВС, у зв'язку з ліквідацією.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що такі дії вчинені у межах та у спосіб повноважень, визначених чинним законодавством України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

у х в а л и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.10.16р. у справі №826/1213/16 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.10.16р. у справі №826/1213/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Глущенко Я.Б.