Справа № 333/4948/16-а
Суддя: Тучков С. С.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №333/4948/16-а
Провадження №2-а/333/221/16
ПОСТАНОВА
Іменем України
24 листопада 2016 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Тучкова С.С.,

за участю секретаря Шелесько Ю.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Машко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду Комунарського районного суду м.Запоріжжя, адміністративну справу №333/4948/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо невиконання ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.06.2012 року по справі №2а-73/07 і зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відповідно до ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.06.2012 року по справі №2а-73/07 та ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.10.2014 року по справі №381/3315/14-а провести йому перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії як інваліду війни 3-ї групи на 200% мінімальної пенсії за віком, та здійснювати таке підвищення та виплату раніше призначеної пенсії у подальшому. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послався на те, що відповідачем, всупереч судових рішень, що набрали законну силу і є обов`язковими для виконання, не здійснено йому виплату раніше призначеної пенсії як інваліду війни 3-ї групи відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, в обґрунтування обраної позиції зазначила, що порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року №440 та застосовується до судових рішень, які винесені до 01.01.2013 року, а також, що безпосереднє виконання рішення суду відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» покладено на органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимогу і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши надані письмові докази, приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 знаходиться на обліку як пенсіонер в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2007 року зобов`язано Київський міський військовий комісаріат перерахувати та виплатити ОСОБА_1 до призначеної пенсії підвищення, як учаснику бойових дій на 150% мінімальної пенсії за віком виходячи із прожиткового мінімуму затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум», а також здійснювати підвищення та виплату раніше призначеної пенсії, як інваліду війни ІІ групи на 350% мінімальної пенсії за віком та перерахувати вищевказане підвищення виходячи із прожиткового мінімуму затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум» (а.с.2-6).

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.06.2012 року по справі №2-а-73/07 замінено боржника Київський міський військовий комісаріат на Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського міського військового комісаріату про неправильне нарахування пенсії (а.с.7).

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.10.2014 року по справі №381/3315/14-а Головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області було роз`яснено, що при нарахуванні пенсії ОСОБА_1 слід обчислювати підвищення до пенсії з величини прожиткового мінімуму визначеному Законом України «Про Державний бюджет України (на поточний рік)» і перераховувати розмір даного підвищення при наступних змінах розміру прожиткового мінімуму на законодавчому рівні (а.с.12).

В подальшому позивач звернувся до відповідача в порядку Закону України «Про звернення громадян» щодо виконання вищезазначених судових рішень. Листом від 22.06.2016 року №118/Д-9 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило позивача, що відповідно до Ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.10.2014 року по справі №381/3315/14-а про роз`яснення судового рішення, відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням підвищення пенсії з величиною прожиткового мінімуму як інваліду ІІІ групи, внаслідок чого виникла доплата з січня 2015 року по лютий 2016 року у розмірі 10472,10 грн., яка включена у додаткову відомість на лютий 2016 року (а.с.13).

Проте виплату вищезазначеної суми відповідач не здійснив, пояснивши свої дії тим, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією судових рішень здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, а відповідно до ч.1 та ч.2 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого Законом України «Про державний бюджет України».

Позивач не погодився з діями відповідача та вважає їх такими, що не відповідають вимогам законодавства, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разу відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до ч.2 ст.3 цього Закону, стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

На виконання вищезазначеного Закону Кабінетом Міністрів України 03.09.2014 року було прийнято Постанову №440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою».

Даний Порядок визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених п.3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Згідно із зазначеним Порядком заявник, тобто особа, на користь якої винесене судове рішення, подає до органу державної виконавчої служби заяву про виконання рішення з доданими копіями документів, в тому числі рішень суду, а орган державної виконавчої служби обліковує, визначає черговість виконання та передає рішення до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Суд звертає увагу, що судові рішення, на які посилається позивач дійсно є невиконаними відповідачем, проте це не дає права позивачу на звернення до суду з вимогою фактично здійснити зобов`язання виконання судового рішення у невиконаній відповідачем частині, що не передбачено чинним законодавством, оскільки відбувається дублювання існуючого та такого, що набрало законної сили судового рішення. Питанням виконання судових рішень зобов`язального характеру займаються органи державної виконавчої служби. Отже, в даному випадку позивачем невірно обраний спосіб захисту його порушеного права.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку про відсутність законних підстав для задоволення позивачу його позовних вимог.

Керуючись ст.ст.19, 64 Конституції України, ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», ст.ст. 8, 9, 11, 14, 70, 71, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня її проголошення, з одночасним надсиланням її копії до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя С.С. Тучков