Справа № 463/3019/16-а
Суддя: Грицко Р. Р.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року Справа № 463/3019/16-а

Провадження № 2-а/463/173/16

Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Грицка Р.Р.,

при секретарі - Кисиличин М.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Дитюка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м.Львові Лотошинського Михайла Богдановича про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявленого адміністративного позову покликається на те, що постановою Серії ПС3 № 038317 від 09 червня 2016 року інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у м.Львові Лотошинським М.Б. в справі про адміністративне правопорушення його неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255,0 гривень відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП. Вважає дану постанову незаконною, такою, що винесена без врахування всіх обставин з місця події. Зазначає, що він керуючи автомобілем марки «BMW X1», р.н. НОМЕР_1 на вулиці Галицькій в м.Львів-Винники, здійснив нетривалу та вимушену зупинку в зоні дії дорожнього знаку «Зупинка заборонена», не вимикаючи двигун, та зупинивши автомобіль без створення перешкод для інших учасників руху, у зв'язку із погіршенням стану здоров'я малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки остання почала плакати та кричати. В цей час, коли він тримав дитину на руках, до нього підійшли працівники поліції, які в подальшому винесли оскаржувану постанову, не взявши до уваги його пояснення про вимушеність зупинки. Враховуючи наведене, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення Серії ПС3 № 038317 від 09 червня 2016 року, оскільки жодних порушень Правил дорожнього руху України він не вчиняв.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні дав пояснення аналогічні наведеним вище. Додатково пояснив, що вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки зупинка була вимушена, враховуючи, що у салоні автомобіля знаходилась маленька дитина позивача, у якої погіршився стан здоров'я, просить суд позов задоволити.

В судовому засіданні 09 вересня 2016 року представник відповідача Управління патрульної поліції у м.Львові - Дитюк С.В. пояснив, що зупинка транспортного засобу під керуванням позивача не була вимушеною, жодних доказів про погіршення стану здоров'я малолітньої дитини позивачем не представлено. Вважає, що позивач не має права здійснювати зупинку транспортного засобу в зоні дії знаку «Зупинка заборонена», оскільки він не являється суб'єктом підприємницької діяльності, що надає послуги по перевезенні. Крім цього, зазначив, що позивач не заперечує факт зупинки транспортного засобу в зоні дії знаку «Зупинка заборонена», хоча ним не було увімкнено відповідних стоп-сигналів та не встановлено знак, який свідчив про вимушеність зупинки, а тому в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, просить у задоволенні позовуі відмовити.

17 листопада 2016 року представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до п.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Як вбачається з оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення Серії ПС3 № 038317 від 09 червня 2016 року (а.с.6), ОСОБА_1 09 червня 2016 року близько 16 год. 45 хв. на вулиці Галицькій,24 в м.Львів-Винники, керуючи автомобілем марки «BMW X1», р.н. НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку «Зупинка заборонена», порушивши вимоги п.3.34 Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з розділом 33 знак 3.34 забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України передбачено, що вимушена зупинка - це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з положень ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з листа представника відповідача від 29.09.2016 року (а.с.25), в Управлінні патрульної поліції у м.Львові відсутні відеоматеріали щодо фіксування правопорушення, яке було вчинено позивачем.

Допитаний в судовому засідання в якості свідка позивач ОСОБА_1 пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 16 год. 45 хв. він разом із дружиною та донькою їхали у ресторан на святкування день народження малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 по вул.Галицькій в м.Львів-Винники, дитина почала раптово плакати, а згодом плач перейшов у крик, з метою заспокоєння дитини він змушений був зупинити транспортний засіб, попередньо увімкнувши знак аварійної зупинки. Знаходячись із дитиною на руках біля автомобіля, не виключаючи двигун, до них підійшли працівники поліції, які не взявши до уваги його пояснень про вимушену зупинку, винесли оскаржувану постанову.

Аналогічні покази дала в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, яка теж знаходилася весь цей час разом з позивачем.

Судом встановлено, що жодних доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП відповідач суду не представив; зупинка, яка здійснена в забороненому місці була короткотривалою та вимушеною, оскільки спричинена погіршенням стану здоров'я доньки позивача, який керував транспортним засобом і по суті не становила загрози заподіяння шкоди суспільним інтересам, а дії позивача були викликані об'єктивними чинниками і по суті, не були суб'єктивно спрямовані на заподіяння істотної шкоди, а тому у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 слід задоволити, оскаржувану постанову скасувати.

Керуючись ст.ст.7-12, 86, 161, 162, 163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволити.

Постанову серії ПС3 № 038317 від 09.06.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - визнати протиправною та скасувати.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Личаківський районний суд м.Львова, шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.186 КАС України.

Суддя Грицко Р.Р.