Справа № 806/817/16
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року Житомир справа № 806/817/16

категорія 2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сичової О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Бердичівської районної ради Житомирської області про визнання недійсним рішення п"ятої сесії сьомого скликання Бердичівської районної ради Житомирської області від 22 квітня 2016 року в частині висловлення ОСОБА_1 - голові Бердичівської районної державної адміністрації недовіри,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Бердичівської районної ради, в якому просить визнати недійсним рішення п'ятої сесії сьомого скликання Бердичівської районної ради Житомирської області від 22 квітня 2016 року в частині висловлення недовіри йому, як голові Бердичівської районної державної адміністрації.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на не допущення в його діяльності жодного порушення норм чинного законодавства України, сприяння у забезпеченні дотримання законності і порядку, прав і свобод громадян, виконання програм соціально-економічного розвитку, підготовку та виконання районного бюджету, взаємодію з органами місцевого самоврядування . Забезпечення належного контролю за використанням фінансових та матеріальних ресурсів, сприянню раціонального використання земель сільськогосподарського призначення. Проявляв належну увагу і сприяв роботі закладів освіти, охорони здоров"я, культури, які діяли на території району. Забезпечував взаємодію відділів райдержадміністрації з органами місцевого самоврядування, захист прав і законних інтересів громадян. Крім, цього має місце порушення вимог передбачених "Регламентом роботи районної ради", затвердженого рішенням другої сесії сьомого скликання Бердичівської районної ради від 10.12.2015 року.

Представник позивача на адресу суду направив клопотання про перенесення розгляду справи.

Представник відповідача адміністративний позов не визнав, надав письмові заперечення (том. І а.с. 69-72), в яких зазначив, що підготовка та проведення сесії здійснено відповідно до вимог Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Регламенту роботи Бердичівської районної ради. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Проаналізувавши дослідженні докази суд приходить до висновку, що клопотання представника позивача про перенесення розгляду справи підлягає відхиленню з огляду на достатність доказів наявних у матеріалів справи.

Враховуючи, що прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду належним чином, потреба заслуховувати свідків чи експертів відсутня, справа розглядається у відповідності до ч.6 ст.128 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, дійшов висновку, що адміністративний позов адміністративний позов не підлягає задоволенню зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що розпорядженням Президента України від 31.03.2015 року №338/2015-рп ОСОБА_1 призначено на посаду голови Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області ( том І а.с.16).

Розпорядженням голови Бердичівської районної ради Житомирської області від 16.04.2016 №12 скликано п'яту сесію районної ради сьомого скликання з 22.04.2016 ( том І а.с.73).

22.04.2016 депутатом Бердичівської районної ради ОСОБА_2 внесено пропозицію про включення до порядку денного сесії питання "Про висловлення недовіри голові районної державної адміністрації ОСОБА_1" ( том І а.с.118). За результатами голосування за включення даного питання до порядку денного проголосувало 20 депутатів районної ради, у зв'язку з чим, пропозицію прийнято та включено до порядку денного під номером 4 питання "Про недовіру голові Бердичівської районної державної адміністрації ОСОБА_1" (том І а.с.119).

Рішенням від 22.04.2016 №92 Бердичівська районна рада Житомирської області висловила недовіру голові Бердичівської районної державної адміністрації ОСОБА_1 ( том І а.с.8).

Згідно з протоколу засідання лічильної комісії Бердичівської районної ради сьомого скликання №2 від 22.04.2016, загальний склад районної ради визначений законодавством 34 депутатів, у таємному голосуванні брало участь 32 депутатів, з яких за відповідне рішення проголосувало 23 депутати, кількість невикористаних бюлетенів 10 (том І а.с.12).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд вважає за необхідне врахувати наступні вимоги чинного законодавства.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.118 Конституції України місцеві державні адміністрації підзвітні і підконтрольні радам у частині повноважень, делегованих їм відповідними районними чи обласними радами.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Згідно з п.16, п.28, п.29 ч.1 ст.43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідно району, області, цільових програм з інших питань, заслуховування звітів про їх виконання, а також заслуховування звітів голів місцевих державних адміністрацій, їх заступників, керівників структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій про виконання програм соціально-економічного та культурного розвитку, бюджету, рішень ради із зазначених питань, а також про здійснення місцевими державними адміністраціями делегованих їм радою повноважень, прийняття рішення про недовіру голові відповідної місцевої державної адміністрації.

Як вбачається з ст.72 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеві державні адміністрації є підзвітними відповідним районним, обласним радам у виконанні програм соціально-економічного і культурного розвитку, районних, обласних бюджетів, підзвітними і підконтрольними у частині повноважень, делегованих їм відповідними районними, обласними радами, а також у виконанні рішень рад з цих питань.

Районна, обласна рада може шляхом таємного голосування висловити недовіру голові відповідної місцевої державної адміністрації, на підставі чого Президент України приймає рішення і дає відповідній раді обґрунтовану відповідь.

Якщо недовіру голові районної, обласної державної адміністрації висловили не менш як дві третини депутатів від загального складу відповідної ради, Президент України приймає рішення про відставку голови місцевої державної адміністрації.

Відповідно до ч.10 ст.59 цього ж Закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.

Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Відповідно до ст.34 цього ж Закону місцеві державні адміністрації підзвітні та підконтрольні відповідним радам у частині делегованих повноважень.

Голови місцевих державних адміністрацій мають право вносити на розгляд відповідних рад питання, пов'язані з виконанням делегованих повноважень, та інші пропозиції.

Голови місцевих державних адміністрацій щорічно звітують перед відповідними радами з питань виконання бюджету, програм соціально-економічного та культурного розвитку територій і делегованих повноважень.

Обласна та районна ради можуть висловити недовіру голові відповідної місцевої державної адміністрації, на підставі чого, з урахуванням пропозицій органу виконавчої влади вищого рівня, Президент України приймає рішення і дає відповідній раді обґрунтовану відповідь.

Як вже зазначалося вище, рішенням від 22.04.2016 року №92 Бердичівської районна рада висловила недовіру голові Бердичівської районної державної адміністрації ОСОБА_1

Суд не бере до уваги твердження позивача, про те, що лише за результатами роботи відповідальна рада має право, шляхом таємного голосування, висловити йому недовіру, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.9 ст.118 Конституції України, обласна чи районна рада може висловити недовіру голові відповідної місцевої державної адміністрації, на підставі чого Президент України приймає рішення і дає обґрунтовану відповідь.

При цьому, якщо недовіру голові районної чи обласної державної адміністрації висловили дві третини депутатів від складу відповідної ради, Президент України приймає рішення про відставку голови місцевої державної адміністрації (ч.10 ст.118 Конституції України).

Вищезазначені норми Конституції України, як закону, що має найвищу юридичну силу, не містять жодних застережень щодо залежності висловлення недовіри голові відповідної місцевої державної адміністрації від результатів розвитку регіону, звіту голови адміністрації тощо.

Таким чином, законодавець на найвищому рівні закріпив право ради безпосередньо на висловлення недовіри.

Крім того, суд зазначає, що ні у Законі України "Про місцеве самоврядування в Україні", ні у Законі України "Про місцеві державні адміністрації" не визначено переліку підстав для висловлення недовіри голові відповідної місцевої державної адміністрації та не встановлено будь - яких обмежень щодо висловлення такої недовіри.

Такої ж правової позиції дотримується Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 27.07.2012 у справі за позовом голови Сімферопольської районної державної адміністрації Автономної Республіки Крим до Сімферопольської районної ради Автономної Республіки Крим.

Щодо тверджень позивача про те, що Бердичівська районна рада Житомирської області норми "Про місцеве самоврядування в Україні" , Регламент Бердичівської районної ради, оскільки, ні депутатам, ні Бердичівській районній державній адміністрації не було своєчасно повідомлено про розгляд на сесії питання "Про недовіру голові районної державної адміністрації", питання про висловлення недовіри не було внесено до порядку денного, суд зазначає наступне.

Як вбачається з пункту 29 статті 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях районної і обласної рад вирішується питання щодо прийняття рішення про недовіру голові відповідної місцевої державної адміністрації.

Відповідно до частини 9 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення про скликання сесії ради доводиться до відома депутатів і населення не пізніше як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради.

Як зазначалося судом, розпорядженням голови Бердичівської районної ради Житомирської області від 16.04.2016 №12 скликано п'яту сесію районної ради сьомого скликання з 22.04.2016 та повідомлено голову Бердичівської РДА.

Частиною 14 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що порядок підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом сесії.

Відповідно до ст.31 Регламенту Бердичівської районної ради Житомирської області сьомого скликання, затвердженого рішенням районної ради від 10.12.2015 №8 (далі - Регламент) обрано лічильну комісію шляхом відкритого голосування з числа депутатів ради на підставі пропорційного представництва від різних партій.

Як вбачається з ст. 83 Регламенту, голова районної ради здійснює свої повноваження до припинення ним повноважень депутата районної ради відповідного скликання, крім випадків дострокового припинення повноважень голови ради відповідно до чинного законодавства. У своїй діяльності голова ради є підзвітним районній раді і може бути звільнений з посади радою шляхом таємного голосування. Питання про звільнення голови ради може бути внесено на розгляд ради на вимогу не менше як третини депутатів від загального складу районної ради.

Відповідно до ст.17 Регламенту, пропозиції до порядку денного, внесені пізніше визначеного регламентом терміну або під час сесії, вносяться на розгляд районної ради після обговорення та підготовки висновку про доцільність їх включення до порядку денного сесії відповідною комісією. Відповідне рішення приймається більшістю голосів від загального складу ради.

Стаття 19 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" надає депутату місцевої ради право пропонувати питання для розгляду їх радою та її органами, вносити пропозиції та зауваження до порядку денного засідань ради та її органів, порядку розгляду обговорюваних питань та їх суті, вносити на розгляд ради та її органів проекти рішень з питань, що належать до їх відання, поправки до них.

Як вже зазначалося судом, 22.04.2016 року депутатом Бердичівської районної ради ОСОБА_2 внесено пропозицію про включення до порядку денного питання "Про висловлення недовіри голові Бердичівської районної державної адміністрації ОСОБА_1", до якої додано проект відповідного рішення. За результатами голосування за включення даного питання до порядку денного проголосувало 20 депутатів районної ради, у зв'язку з чим, пропозицію прийнято та включено до порядку денного під номером 4 питання «Про недовіру голові районної державної адміністрації. За результатами розгляду даного питання Бердичівської районною радою прийнято рішення від 22.04.2016 №92 "Про недовіру голові Бердичівської районної державної адміністрації ОСОБА_1".

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, порушення встановленої законодавством процедури ухвалення рішення може бути підставою для скасування цього рішення, якщо допущене порушення вплинуло або могло вплинути на його правильність.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, а саме, витягу з протоколу пленарного засідання п'ятої сесії Бердичівської районної ради сьомого скликання, порушень процедури, які могли б вплинути на прийняття рішення, відповідачем не допущено (том І а.с.9-12,115-134).

Пропозиція про висловлення недовіри надійшла від одного з депутатів районної ради, що відповідає вимогам закону. Ні у законі, ні у регламенті не встановлено обмежень, щодо переліку питань, які депутати можуть висувати для обговорення.

Перед вирішенням питання про висловлення недовіри, відбувалось його тривале, змістовне обговорення, особливо, щодо його внесення до порядку денного, та було надано слово для виступу ОСОБА_1 (том І а.с.9-12).

Враховуючи викладене, сесія Бердичівської районної ради Житомирської області при прийнятті оспорюваного рішення діяла в межах наданих їй повноважень та у цілковитій відповідності до вимог чинного законодавства.

Таким чином, рішення Бердичівської районної ради від 22.04.2016 №92 свідчить про волевиявлення територіальної громади, а відтак не порушує жодної правової норми.

Обгрунтування позовних вимог позивача з посиланням на застосування до нього крайнього заходу дисциплінарного стягнення шляхом звільнення з роботи суд не бере до уваги, оскільки висловлення недовіри голові Бердичвської РДА не є дисциплінарним стягненням, кім цього не є звільненням, оскільки районна рада не є роботодавцем голови районної державної адміністрації, як посадової особи органу виконавчої влади.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, у той час як відповідачем правомірність оспорюваного рішення доказана повністю.

Відтак, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Сичова

Повний текст постанови виготовлено: 24 листопада 2016 р.