Справа № 808/1772/16
Суддя: Нестеренко Людмила Олексіївна
Дата ухвалення: 2016-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року (14 год. 27 хв.)Справа № 808/1772/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нестеренко JI.O., при секретарі судового засідання Фесик A.B., за участю: позивача ОСОБА_1, представника відповідача Стешенка В.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1

до Прокуратури Запорізької області

третя особа: Головне управління казначейської служби у Запорізькій області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із адміністративним позовом до Прокуратури Запорізької області (далі - відповідач), третя особа Головне управління казначейської служби у Запорізькій області, в якому позивач просить суд:

- визнати бездіяльність прокуратури Запорізької області щодо не нарахування та невиплати позивачу заробітної плати за період з 15.07.2015 по 13.10.2015 відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру" протиправною;

- зобов'язати прокуратуру Запорізької області нарахувати позивачу заробітну плату за період з 15.07.2015 по 13.10.2015 відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру" та сплатити заборгованість по заробітній платі у розмірі 139 372 грн. 82 коп. за липень, серпень, вересень, жовтень 2015 року, з відрахуванням всіх передбачених законодавством обов'язкових виплат;

- стягнути з прокуратури Запорізької області 10 000 грн. у рахунок відшкодування втрат з надання правової допомоги позивачу.

В обґрунтування позову посилається на те, що позивач, працюючи з липня 2014 року на посадах прокурорів відділів прокуратури Запорізької області мав право на отримання посадового окладу за період з 15.07.2015 по 13.10.2015 відповідно до положень ст. 81 Закону України "Про прокуратуру". Вважає, що його посадовий оклад, у зв'язку із змінами у законодавстві, мав складати 14 616 грн. (з 15.07.2015 по 01.09.2015), а після зазначеної дати - 16 536 грн. за період з 01.09.2015 по 13.10.2015, а також повинна бути нарахована надбавка за вислугу років у розмірі 20 % від посадового окладу, оскільки стаж його роботи складає понад 10 років. Стверджує, що згідно бухгалтерської роздруківки, прокуратурою Запорізької області йому упродовж 2015 року нараховувався та виплачувався посадовий оклад та надбавка за вислугу років у меншому, ніж встановлено законодавством розмірі. У зв'язку із цим, позивач вважає, що його права на отримання заробітної плати у встановленому законом розмірі були порушені, а відтак підлягають судовому захисту.

У судовому засіданні позивач наполягає на своїх позовних вимогах та просить їх задовольнити.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у письмових запереченнях від 24.06.2016 вх. № 19293 посилається на те, що дійсно, 15.07.2015 набрали чинності норми Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014, статтею 81 якого встановлено, що заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатись іншими нормативно-правовими актами. Разом з цим, відповідно до п. 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" та п. 11 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" положення ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи із наявних фінансових ресурсів Державного бюджету. Таким чином, в силу положень ст. 19 Конституції України, ст. 98 Кодексу законів про працю України, прокуратурою Запорізької області нарахування та виплата заробітної плати здійснювалась виключно на підставі штатного розпису та кошторису, затверджених Генеральним прокурором України, з урахуванням постанов КМУ від 31.05.2012 № 505 та від 09.12.2015 № 1013. У зв'язку із викладеним вважає, що оскільки у період з 15.07.2015 по 13.10.2015 жодних змін ні в обсязі фінансування, ні у виплаті заробітної плати прокурорам нормативні акти не передбачали, то правових підстав для виплати позивачу різниці в заробітній платі немає. Крім того, позивачем не було враховано, що із заробітної плати вираховуються податки і збори, зокрема 18 % податку з доходів фізичних осіб та 1,5 % військового збору. Останні визначаються в процентному відношенні від загального розміру нарахованої заробітної плати. Тобто чим більше заробітна плата, тим більше з неї буде утримано податків і зборів. Просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав заперечення з підстав викладених вище.

У письмових поясненнях від 16.06.2016 вх. № 18558 Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області послалось на те, що жодним чином не порушувало прав позивача по цій справі та не володіє будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Просить справу розглянути за відсутності уповноваженого представника.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, заслухавши думку сторін, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає позов позивача таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом з матеріалів справи та пояснень сторін, починаючи з липня 2014 року ОСОБА_1 працює на посадах прокурорів відділів прокуратури Запорізької області. Зокрема, наказом № 14 від 11.01.2016 призначений на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному проваджені прокуратури області.

Вважаючи, що прокуратурою Запорізької області неправомірно не виплачено позивачу у повному обсязі заробітну плату за період з 15.07.2015 по 31.10.2015, ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Суд вважає дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу заробітної плати за період з 15.07.2015 по 13.10.2015 відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру" та заборгованості по заробітній платі у розмірі 139 372 грн. 82 коп. за липень, серпень, вересень, жовтень 2015 року правомірними та такими, що не суперечать чинному законодавству, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 розділу ХІІ "Прикінцеві положення Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин (в редакції Закону № 578-VIII від 02.07.2015), з 15 липня 2015 року набрали чинності певні положення цього Закону.

Так, відповідно до ч.ч.1-4 ст.81 Закону № 1697-VII від 14.10.2014, на яку посилається позивач, заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за:

1) вислугу років;

2) виконання обов'язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно:

з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат;

з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат;

з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом:

1) прокурора регіональної прокуратури - 1,2;

2) прокурора Генеральної прокуратури України - 1,3.

Крім того, абзацом 1 частини 7 статті 81 Закону № 1697-VII встановлено, що прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу.

Частиною 9 статті 81 цього Закону встановлено, що фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Також відповідно до ст.89 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України.

Фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період (ст.90 цього Закону).

За правилами 98 КЗпП України, ч.1 ст.13 Закону України "Про оплату праці" оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (ч.2 ст.13 Закону України "Про оплату праці").

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України "Про оплату праці" умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", який набрав чинності 01.01.2015, визначено, що норми і положення, зокрема, ч.2 ст.33, ст..81 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Також з 01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 № 79-VIII.

Даним Законом № 79-VIII внесено зміни до Бюджетного кодексу України, зокрема, розділ VI "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 26, яким установлено, що норми і положення зокрема, ст..81 Закону України від 14.10.2014 "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

При цьому пунктом 13 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII доручено Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

На час виникнення спірних відносин посадові оклади працівників органів прокуратури визначались згідно Схем посадових окладів працівників органів прокуратури, затверджених постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" № 505 від 31.05.2012.

Цією постановою надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою Схем посадових окладів та інші виплати.

Видатки, пов'язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури (п.6 вказаної постанови).

Постановою Кабінету Міністрів України № 763 від 30.09.2015 (набрала чинності з 13.10.2015) внесено зміни до означеної вище постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 та встановлено, що видатки, пов'язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань, передбачених у Державному бюджеті України на 2015 рік для Генеральної прокуратури України (п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 763 від 30.09.2015).

Отже, з наведеного вище вбачається, що Кабінет Міністрів України покладені на нього пунктом 13 розділу XIII Закону № 1697-VII обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав.

Разом з тим, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.30 Бюджетного кодексу України видатки та кредитування Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, пов'язані з реалізацією програм та заходів згідно із статтею 87 цього Кодексу.

В свою чергу, за приписами п.6-1 ч.1 ст.87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на забезпечення функціонування правоохоронних органів.

У Законі України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 № 80-VIII встановлені певні видатки з кредитування Державного бюджету України, у т. ч. видатки на забезпечення функціонування правоохоронних органів, до яких за визначенням у ч.1 ст.2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" від 23.12.1993 № 3781-XII відносяться органи прокуратури, проте вказаний Закон не передбачав видатків на виконання приписів ст.81 Закону України "Про прокуратуру" у заявлений позивачем період з 15.07.2015 по 13.10.2015.

За правилами абз.1 ч.1 ст.48 БК України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Відповідно до ч.1 ст.51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Виходячи з наведених правових норм в їх сукупності, питання оплати праці працівників органів прокуратури регламентується не лише Законом України "Про прокуратуру", тому не зважаючи на те, що розмір заробітної плати прокурора встановлений спеціальним законом - статтею 81 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII, оплата праці прокурора підпорядкована, зокрема, нормам ст.13 наведеного вище Закону України "Про оплату праці", а саме: здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Отже приймаючи до уваги, що відповідач - прокуратура Запорізької області є регіональною прокуратурою у системі прокуратури України, що фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, тобто є бюджетною установою, фінансове забезпечення якої організовує Генеральна прокуратура України, як розпорядник бюджетних коштів, а також враховуючи, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" видатки на реалізацію положень ст. 81 Закону № 1697-VII не передбачено, суд вважає, що відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати позивача поза межами видатків державного бюджету на оплату праці працівників прокуратури у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості (збільшення видатків з Державного бюджету України), здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у іншому розмірі, ніж передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".

Тим більше, що у спірний період положення ст.81 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 згідно відповідних приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" застосовувались у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Такі ж висновки щодо застосування норм права стосовно заробітної плати працівників бюджетних установ містяться в постановах Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі № 21-1461а15, від 30.03.2016 у справі № 822/504/13-а, від 12.07.2016 у справі 820/4648/15, від 13.07.2006 у справі № 820/4653/15 і відповідно до ст.244-2 КАС України враховуються судом при розгляді даної справи.

У спірних правовідносинах Прокуратура Запорізької області здійснювала нарахування заробітної плати позивачу у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України, не з мотивів відсутності коштів, а у зв'язку з відповідним правовим врегулюванням, згідно якому повноваження щодо встановлення розміру виплат, передбачених ст.81 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII, передані Кабінету Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а отже виконуючи обов'язки щодо нарахування заробітної плати працівникам прокуратури у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, відповідач діяв в межах та з дотриманням чинного на час такого нарахування законодавства.

Частиною першою статті 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.5 ст. 94 КАС України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Оскільки позивач, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", звільнений від сплати судового збору, то питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст.94, 158- 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Прокуратури Запорізької області, третя особа: Головне управління казначейської служби у Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.О. Нестеренко