Справа № 820/3317/15
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року м. Київ К/800/36917/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Голяшкіна О.В.,

Донця О.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Чернігівської митниці ДФС на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2015 року у справі за позовом приватного підприємства «Альватрейдінг» до Чернігівської митниці ДФС про скасування рішення та картки відмови, -

В С Т А Н О В И Л А:

ПП «Альватрейдінг» звернулось до суду з позовом до Чернігівської митниці ДФС, у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просило скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 26 березня 2015 року № 102000010/2015/000062/2 та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 102110000/2015/00071.

Позовні вимоги мотивовано тим, що митним органом протиправно, на підставі хибного висновку щодо заниження позивачем митної вартості товарів (покришки та камери), що ввозилися на територію України, прийнято необґрунтоване рішення щодо її коригування.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2015 року, позов задоволено: оскаржувані рішення про коригування митної вартості та картку відмови скасовано.

У поданій касаційній скарзі Чернігівська митниця ДФС, із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що

11 жовтня 2014 року між ПП «Альватрейдінг» (замовник) та ПП «Національні традиції» (виконавець) укладено договір № 11/11-14 про надання послуг по декларуванню товарів, за умовами якого виконавець зобов'язується за обумовлену плату і в обумовлений термін надавати послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів (далі - товарів) замовника, що переміщуються через митний кордон України, та їх оформленню у Харківській митниці Міндоходів, а також надавати інші, пов'язані із зовнішньоекономічною діяльністю замовника, послуги.

19 листопада 2014 року між ПП «Альватрейдінг» та ТОВ «Голден груп ЛТД» укладено договір транспортно-експедиторського обслуговування № 19/11-172, відповідно до умов якого ТОВ «Голден груп ЛТД» надає транспортно-експедиторські послуги щодо перевезення експортно-імпортних вантажів по території України.

Відповідно до контракту від 29 грудня 2014 року № АL-МК29/12/14, укладеного між ПП «Альватрейдінг» та МАНAVIR SPINFAB PVT. LTD, останнє взяло на себе зобов'язання поставити ПП «Альватрейдінг» товари в асортименті, а позивач зобов'язався оплатити товар згідно з умовами контракту; умови поставки для кожної партії товару визначаються та узгоджуються сторонами в рахунку-фактурі; МАНAVIR SPINFAB PVT. LTD взяло на себе зобов'язання сплатити виплати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення.

На виконання умов указаного контракту та відповідно до інвойсу від 07 січня 2015 року № 058/АМ15 на територію України ввезено товар, а саме покришки пневматичні гумові, загальною кількістю 26 500 одиниць вартістю 15 635,00 доларів США, та камери загальною кількістю 26 500 одиниць вартістю 5 525,00 доларів США.

Товар, визначений інвойсом від 07 січня 2015 року № 058/АМ15, передано перевізнику Intergrated Shipping Services Ltd відповідно до коносаменту від 06 лютого 2015 року ZIMULDH6002956, у якому вказується, що товар прибуде у місце призначення контейнером ZCSU8735120, як і вказано в пакувальному листі.

Зазначений товар отримано ТОВ «Голден груп ЛТД» та передано перевізнику ТОВ «Віат-транс» для направлення його до Чернігівської митниці ДФС для митного оформлення (випуску) товарів.

З метою митного оформлення вказаного товару 26 березня 2015 року декларантом

ПП «Альватрейдінг» подано до митного органу митну декларацію за формою МД-2

від 26 березня 2015 року, якою задекларовано імпорт покришок та камер відповідно до інвойсу від 07 січня 2015 року № 058/АМ15. Митна вартість товару визначена позивачем за ціною контракту.

На підтвердження заявленої митної вартості товарів декларантом подано: контракт від 29 грудня 2014 року № АL-МК29/12/14; додаткову угоду до контракту від 29 грудня 2014 року № АL-МК29/12/14 від 02 січня 2015 року № 1; міжнародну товарно-транспортну накладну від 25 березня 2015 року № 3241; коносамент від 06 лютого 2015 року ZIMULDH6002956; калькуляцію від 26 лютого 2015 року № МR2602/058/АМ15/1; інвойс від 07 січня 2015 року № 058/АМ15; пакувальний лист до інвойсу № 058/АМ15 від 07 січня 2015 року; видаткова накладна від 05 січня 2015 року № МSF0515/1; відвантажувальну специфікацію від 08 січня 2015 року № МSF 0815; звіт про оцінку майна від 26 березня 2015 року № 04-04/03/35; прайс-лист від 03 січня 2015 року № МSF0315; лист (довідку) від 26 березня 2015 року № 27; листи від 13 лютого 2015 року №№ 13.02/01 та 13.02/02, від 25 лютого 2015 року № 25.02/8, від 01 березня 2015 року № 1.03, від 23 лютого 2015 року

№№ МR2315/1, МR2302/014, МR2302/015, від 24 лютого 2015 року № МR2402/004, від 27 лютого 2015 року № МR2715.

26 березня 2015 року відповідач за результатом митного оформлення названого товару прийняв рішення № 102000010/2015/000062/2 про коригування митної вартості товарів із застосуванням резервного методу визначення митної вартості. Рішення митниці (графа 33) містить такі зауваження: звіт про оцінку від 26 березня 2015 року № 04-04/03/35 не містить інформацію ціноутворення ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, що імпортуються на митну територію України; прайс-лист від 02 січня 2015 року не містить інформації щодо періоду дії цін та країн, на які поширюється дана цінова пропозиція; калькуляція на товар надана не виробником товару, а постачальником.

Також митницею на підставі викладених обставин сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 102110000/2015/00071.

Не погодившись із зазначеним рішенням митниці та карткою відмови, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із протиправності оскаржуваної картки відмови та рішення митного органу про коригування митної вартості товару як таких, що прийняті за наявності факту надання декларантом відповідачеві достовірних відомостей про визначення митної вартості за ціною угоди, які базувалися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного Кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Втім, названим правом митний орган не скористався, тоді як судами попередніх інстанцій, із посиланням на докази, досліджені під час судового розгляду, встановлено, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, якими підтверджено вартість імпортованого товару, а митний орган не навів жодного обґрунтованого пояснення та не надав жодного доказу, які би свідчили про наявність розбіжностей, які не дають можливості підтвердити числові значення складових митної вартості товару, заявленої позивачем під час митного оформлення, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Щодо зауважень митниці про те, що звіт про оцінку майна від 26 березня 2015 року

№ 04-04/03/35 не містить інформації про ціноутворення ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, що імпортуються на митну територію України, суди вірно зазначили, що з огляду на положення статей 3 та 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» висновок експерта по своїй суті є лише результатом практичної діяльності фахівця - оцінювача щодо визначення вартості об'єкта оцінювання, тому такий висновок не може містити інформацію про ціноутворення, адже вказані дії знаходяться поза межами професійної діяльності такого фахівця.

Суди правильно не взяли до уваги зауваження митного органу стосовно наданих позивачем до митного оформлення прайс-листів з огляду на те, що чинні законодавчі або підзаконні акти не встановлюють будь-яких вимог чи обмежень до таких документів, зокрема стосовно кола осіб, на які вони поширені, та асортименту товару (робіт, послуг).

Зауваження митниці до калькуляції на товар також не заслуховують на увагу.

За змістом частини другої статті 55 Митного Кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», зареєстрованого Міністерством юстиції України 01 червня 2012 року за № 883/21195, визначено, що митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Між тим, в оскаржуваному рішенні відповідач не вказав конкретні обставини, які викликали у митного орану відповідні сумніви, та не спростував числові значення складових митної вартості імпортованого товару.

Крім того, як вірно встановлено судами, спірне рішення не містить обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митним органом у рішенні, що доводило б обґрунтованість рівня скоригованої ним митної вартості товару, та не розкриває конкретних фактів, які вплинули на таке коригування, що вказує на невідповідність такого рішення вимогам частини другої статті 55 Митного кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Згідно з частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Таким чином, зважаючи на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду справи, у тому числі щодо надання декларантом митному органу достовірних відомостей про визначення митної вартості за ціною договору, які базувалися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддавались обчисленню, колегія суддів погоджується з позицією судів попередніх інстанцій щодо протиправності оскаржуваного рішення митного органу і картки відмови та наявності підстав для їх скасування.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Чернігівської митниці ДФС відхилити, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: