Справа № 803/917/16
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Справа № 876/5807/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Святецького В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.

з участю секретаря судового засідання Федчук М.Р.,

представника позивача Ємчика Р.І.,

представників відповідача Бас Р.М., Грицишиної І.О.,

Пивовара В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2016 року в адміністративній справі № 803/917/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Груп» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Груп» (далі - ТОВ «Вест Ойл Груп», Товариство) звернулося до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ) за №№ та від 12 лютого 2016 року.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що у Товариства була відсутня прострочена дебіторська заборгованість за зовнішньоекономічним контрактом, що виключає можливість нарахування пені та санкцій у зв'язку з цим.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2016 року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржила Луцька ОДПІ, яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за невідповідності висновків суду обставинам справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права. Тому, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, просила скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити з огляду на таке.

Як встановлено судом, у період з 14 по 26 жовтня 2015 року Луцькою ОДПІ було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Вест Ойл Груп» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, за результатами якої було складено акт від 04 січня 2016 року № 1/22.1/34524327 (далі - Акт перевірки).

Згідно із Актом перевірки, що також підтверджується наявними у справі матеріалами, 28 березня 2011 року між ТОВ «Вест Ойл Груп», як Комісіонером, і фірмою - нерезидентом «SPANTON INVESTMENT LIMITED» (Тortola, British Virgin Island), як Комітентом, було укладено договір комісії, відповідно до умов якого Комісіонер зобов'язаний за дорученням Комітента й за відповідну винагороду здійснювати для Комітента від свого імені закупівлю товару (далі - Договір комісії).

На виконання умов Договору комісії 04 квітня 2011 року ТОВ «Вест Ойл Груп» уклало з компанією - нерезидентом «Cargill GmbH» (Germany) договір купівлі-продажу за № СFSIT084 на закупівлю бразильської нерафінованої дегумірованої соєвої олії та аргентинської соєвої олії на загальну суму 29 932 319,14 дол. США.

З метою проведення розрахунків за вказану продукцію 18 травня 2011 року між ТОВ «Вест Ойл Груп» та ВАТ «Державний ощадний банк України» (банк Емітент) було укладено договір за № 431/31/6 про відкриття непокритого безвідкличного документарного акредитиву на вказану суму на користь бенефіціара - фірми-нерезидента «Cargill GmbH».

Відповідно до акту приймання-передачі від 24 травня 2011 року та звіту Комісіонера вказана продукція була передана у власність «SPANTON INVESTMENT LIMITED».

За змістом додатку 3 до Договору комісії - Звіт Комісіонера 24 травня 2011 року ТОВ «Вест Ойл Груп» просить Комітента здійснити належні Комісіонерові платежі у сумі 30 141 845,38 дол. США, враховуючи вартість придбаного товару, а також 149 861,60 дол. США комісійної винагороди та 59 664,64 дол. США банківських витрат, на що Комітент дав свою згоду і погодився здійснити вказані платежі згідно із плановим графіком платежів; кінцевий термін - 1095 днів з дати цього звіту Комісіонера.

У період 2011 - 2013 років згідно з Договором комісії «SPANTON INVESTMENT LIMITED» перерахувало для ТОВ «Вест Ойл Груп» 5 756 202,75 дол. США, які надалі останнім були перераховані шляхом розрахунків по акредитиву на користь фірми «Cargill GmbH» за поставлену продукцію.

Також, відповідно до SWIFT-повідомлення від 17 листопада 2011 року на рахунок ТОВ «Вест Ойл Груп» від Комітента надійшли кошти в сумі 209 513,24 дол.США, із яких: 149 861,60 дол. США - комісійна винагорода та 59 664,64 доларів США - банківські витрати.

Станом на 01 січня 2014 року по розрахунках ТОВ «Вест Ойл Груп» з Комітентом «SPANTON INVESTMENT LIMITED» за Договором комісії рахувалась дебіторська заборгованість в сумі 24 176 116, 39 дол. США (193 239 698 грн), яка облікується на рахунку бухгалтерського обліку № 6858 «Розрахунки з іншими кредиторами», а по розрахунках з фірмою «Cargill GMBH» по контракту від 04 квітня 2011 року - кредиторська заборгованість на зазначену вище суму, яка в бухгалтерському обліку відображалась по кредиту рахунку 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками».

27 травня 2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» здійснив платіж згідно з умовами акредитиву в сумі 24 176 103, 39 дол. США на користь фірми «Cargill GmbH» згідно з контрактом № СFSIT084 від 04 квітня 2011 року за рахунок списання власних кредитних коштів ТОВ «Вест Ойл Груп», наданих йому ПАТ «Державний ощадний банк України».

Тобто, Товариство погасило заборгованість за контрактом від 04 квітня 2011 року за рахунок власних коштів.

Разом з тим, станом на 31 грудня 2014 року по розрахунках ТОВ «Вест Ойл Груп» з фірмою «SPANTON INVESTMENT LIMITED» за Договором комісії рахується дебіторська заборгованість в сумі 24 176 116,39 дол. США, граничний термін погашення якої закінчився 23 листопада 2014 року.

Так як умови Договору комісії по розрахунках ТзОВ "Вест Ойл Груп" з комітентом "SPANTON INVESTMENT LIMITED" не виконані, кошти 24 176 116,39 дол. США не відшкодовані комітентом, то імпортна операція за договором вважається незавершеною.

З огляду на зазначене, податковий дійшов висновку про порушення Товариством вимог статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», пункту 1 статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», статті 1 Указу Президента України від 16 листопада 1997 року № 1246/97 «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами».

Крім того, Товариством порушено порядок і строки декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і перебувають за її межами, а саме: в декларації про валютні цінності та доходи та майно, що належать резиденту України і перебувають за її межами, за період 2014 року, яку подано до Луцької ОДПІ 10 лютого 2015 року, декларантом не відображена прострочена дебіторська заборгованість, що виникла станом на 31 грудня 2014 року по розрахунках ТОВ «Вест Ойл Груп» з комітентом «SPANTON INVESTMENT LIMITED», чим порушено пункт статті 9 Декрету Кабінету Міністрів «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

На підставі Акта перевірки та відповідно до встановлених порушень 12 лютого 2016 року Луцькою ОДПІ були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № , яким Товариству нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства в сумі 41 508 689 грн 67 коп.;

- № , яким Товариству нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов'язань в сумі 510 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ «Вест Ойл Груп» оскаржило їх до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що контролюючим органом не враховано того, що у Товариства відсутня протермінована заборгованість, оскільки така погашена відповідно до договорів про переведення боргу та про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Крім того, Луцька ОДПІ не мала повноважень застосовувати санкції, передбачені Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», оскільки такі згідно із чинним законодавством можуть бути застосовані лише Національним банком України та за його визначенням - підпорядкованими йому установами.

Проте, колегія суддів апеляційного суду лише частково погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено в ході судового розгляду, податкове повідомлення-рішення від 12 лютого 2016 року № було прийняте відповідно до пункту 1 статті 9 та пункту 2 статті 16 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет КМУ № 15-93) і застосовано штраф за порушення порядку і терміну декларування валютних цінностей, які перебувають за межами України.

Відповідно до частини першої статті 9 Декрету КМУ № 15-93 валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов'язковому декларуванню у Національному банку України.

Порядок і терміни декларування встановлюються Національним банком України.

Абзацами першим та восьмим частини другої статті 16 Декрету КМУ № 15-93 визначено, що до резидентів, нерезидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання і валютного контролю, застосовуються такі міри відповідальності (фінансові санкції), зокрема:

за невиконання резидентами вимог щодо декларування валютних цінностей та іншого майна, передбачених статтею 9 цього Декрету, - штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України.

Такі санкції встановлено пунктом 2.7 Положення про валютний контроль, затвердженого постановою Національного банку України від 08.02.2000 року № 49, відповідно до якого невиконання резидентами вимог щодо порядку та строків декларування валютних цінностей та іншого майна тягне за собою таку відповідальність:

- порушення строків декларування - накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожний звітний період;

- порушення порядку декларування - накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Поряд з цим, абзацом дев'ятим частини другої статті 16 Декрету КМУ № 15-93 встановлено, що санкції, передбачені цим пунктом, застосовуються Національним банком України та за його визначенням - підпорядкованими йому установами.

Згідно із вказаними приписами, єдиним органом, повноважним на застосування санкцій за порушення приписів Декрету КМУ № 15-93, є Національний банк України, що також відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 07 лютого 2012 року в справі № 21-904во10 за позовом ТОВ «Крим Інтеройл» до ДПІ в м.Керчі Автономної Республіки Крим про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень.

Тому, податкове повідомлення-рішення від 12 лютого 2016 року № є неправомірним, як таке, що прийняте Луцькою ОДПІ з перевищенням своїх повноважень, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

При дослідженні правомірності податкового повідомлення-рішення № від того ж числа судом встановлено наступне.

За приписами частини першої статті 1 Закону України № 185/94-ВР від 23.09.1994 р. «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (далі - Закон № 185/94-ВР) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Згідно зі статтею 2 Закону № 185/94-ВР імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

При застосуванні розрахунків щодо імпортних операцій резидентів у формі документарного акредитиву строк, передбачений частиною першою цієї статті, діє з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента.

Строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України.

Відповідно до приписів цієї статті постановою Кабінету Міністрів України від 5 грудня 2007 року № 1392 затверджено Порядок визначення строку та умов завершення імпортної операції без увезення товару на територію України, згідно із пунктами 2 та 3 якого строк завершення імпортної операції без увезення товару на територію України за зовнішньоекономічними договорами (контрактами) не може перевищувати 180 календарних днів з моменту здійснення резидентом авансового платежу або виставлення векселя на користь нерезидента, а у разі проведення розрахунків у формі документарного акредитиву - з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента.

Імпортна операція резидента без увезення товару на територію України вважається завершеною за наявності однієї з таких умов:

зарахування виручки, одержаної від нерезидента, на рахунок резидента в уповноваженому банку в разі продажу нерезиденту товару за межами України;

подання документів, що підтверджують використання резидентом товару за межами України, перелік яких визначається Національним банком.

За умовами поставки товару згідно із Договором комісії - порт відвантаження - будь-який порт Аргентини, порт отримання - будь-який порт В'єтнаму, Південної Кореї; товар не перетинає митну територію України. Згідно із актом передачі товар було отримано від фірми «Cargill GmbH» (Germany) 24 травня 2011 року; заборгованість за поставлений Товар була погашена Товариством за рахунок власних коштів шляхом розрахунку по акредитиву 27 травня 2014 року.

Як уже було зазначено вище, станом на 31 грудня 2014 року по розрахунках Товариства з фірмою «SPANTON INVESTMENT LIMITED» за Договором комісії рахується дебіторська заборгованість в сумі 24 176 116,39 дол. США, граничний термін погашення якої закінчився 23 листопада 2014 року; у зв'язку з невиконанням умов Договору комісії в частині невідшкодування Комітентом цих коштів, імпортна операція за цим договором вважається незавершеною.

Висновок на продовження встановлених законодавством термінів розрахунків по договору купівлі-продажу від 04 квітня 2011 року центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики Товариству не видавався.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону № 185/94-ВР порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Відповідно до частини п'ятої цієї статті органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, передбачених цим Кодексом або іншим законодавчим актом, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

З огляду на зазначене, Луцька ОДПІ правомірно нарахувала Товариству пеню, згідно із податковим повідомленням-рішенням № , за порушення термінів розрахунків, за період з 24 листопада по 31 грудня 2014 року в сумі 41 508 689,67 грн (т.1 а.с.135).

Заперечуючи законність нарахування цієї пені, Товариство покликалось на те, що відповідно до договору про переведення боргу від 08 жовтня 2014 року компанія «SPANTON INVESTMENT LIMITED» перевела свої зобов'язання за Договором комісії від 28 березня 2011 року в розмірі 24 176 103,39 дол. США на компанію «HORNBY TRADING LIMITED», у зв'язку з чим дебіторська заборгованість компанії «SPANTON INVESTMENT LIMITED» перед Товариством була погашена в повному обсязі.

Надалі, зважаючи на наявність взаємної заборгованості між Товариством та компанією «THORNBY TRADING LIMITED» був укладений договір від 27 жовтня 2014 року про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог в сумі 24 176 103,39 дол. США.

В основу цього договору було покладено Угоду про позику в іноземній валюті від 22 квітня 2011 року за № 22-04-11, згідно якої Товариство має зобов'язання перед компанією «THORNBY TRADING LIMITED» на суму 24 176 967,90 дол. США, а саме:

- зобов'язання по поверненню суми позики в розмірі 18 743 784,25 дол. США;

- зобов'язання по сплаті нарахованих по позиці відсотків в розмірі 5 433 183,65 дол.США.

Частиною першою статті 598 та статтею 601 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є одним зі способів припинення зобов'язань, за яким погашаються зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, або невстановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги.

За приписами частини третьої статті 203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється шляхом зарахування зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування.

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України від 16.04.1991 р. № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність» суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Згідно із пунктом 1.11 Розділу I Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління НБУ від 24 березня 1999 року № 136, зареєстрованої Міністерством юстиції України 28 травня 1999 року за № 338/3631, експортна операція може бути знята з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов'язань за цими операціями зарахуванням, якщо:

- вимоги випливають із взаємних зобов'язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями;

вимоги однорідні;

строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги;

між сторонами не було спору щодо характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо.

За наявності підстав, що не заборонені законодавством України, зокрема залік однорідних вимог, виконання зобов'язань, а також виникнення таких обставин до закінчення визначеного в статті 1 Закону № 185/94-ВР терміну, резидент не може нести відповідальність, передбачену статтею 4 цього Закону.

Проте, як встановлено судом на підставі аналізу пунктів (рахунків бухгалтерського обліку) 50.6 «Інші довгострокові позики в іноземній валюті» та 6858 «Розрахунки з іншими кредиторами в іноземній валюті» (показники рахунків переведено в гривневий еквівалент за курсом 7,993 грн за дол. США) оборотно-сальдової відомості за 2014 рік та Балансу (Звіту про фінансовий стан) на 31.12.2014 року, станом на кінець 2014 року ніякого зарахування зустрічних вимог не відбулося; додатково вказане також підтверджується показниками Балансів наступних звітних періодів.

Крім того, відповідно до листа-інформації ПАТ «Державний ощадний банк України» від 03.11.2016 року № 52-20/24-1008 БТ, у Товариства станом на 31 грудня 2014 року існує заборгованість перед компанією «THORNBY TRADING LIMITED» відповідно до Угоди про позику в іноземній валюті від 22.04.2011 року № 22-04-11 (зі змінами) на суму 18 743 784,25 дол. США; з поточного рахунку резидента здійснено погашення позики в сумі 5 756 215,75 дол. США; відсотки за користування позикою не сплачувались.

Угода зареєстрована в Національному банку України за № 13749 від 12.05.2011 року. Зміни до реєстрації відсутні. Реєстрація анульована Національним банком України (лист від 27.04.2016 року № 24-0006/37324), у зв'язку з неподанням резидентом відповідної звітності про операції за Угодою, яка передбачена нормативно-правовим актом НБУ з питань організації статистичної звітності (абзац третій пункту 2.11 глави 2 розділу І Положення № 270 від 17.06.2004 року), за три звітних періоди поспіль.

Останнє також підтверджується листом-інформацією Національного банку України від 23.08.2016 р. № 24-0004/71056/ДСК Літер «В».

Тобто, реєстрація Угоди про позику в іноземній валюті за № 22-04-11 від 22 квітня 2011 року була анульована (Угода знята з обліку/контролю в Національному банку України) не в 2014 році відповідно до договору від 27 жовтня 2014 року про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог в сумі 24 176 103,39 дол. США, а у квітні 2016 року з підстав неподання відповідної звітності про операції за Угодою.

Вказане додатково спростовує доводи Товариства щодо проведення зарахування зустрічних однорідних грошових вимог у 2014 році.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що будь-які документи, які стосуються зарахування зустрічним грошових вимог, під час перевірки не подавалися і про такі обставини контролюючий орган не повідомлявся; такі документи були надані лише до суду, без обгрунтування причин неподання їх під час проведення перевірки.

Згідно з пунктом 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що податковим органом правомірно нараховано Товариству пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, у зв'язку з наявністю у Товариства протермінованої дебіторської заборгованості.

З огляду на зазначене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме: щодо визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 12 лютого 2016 року за № про застосування штрафних санкцій в сумі 510 грн за порушення порядку і строків декларування валютних цінностей; у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.

У зв'язку з частковим задоволенням позову на користь позивача відповідно до частини першої статті 94 КАС України суд вважає за необхідне присудити на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Луцької ОДПІ здійснені ним судові витрати пропорційно до суми задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно зі статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 ч.1 п.3, 202, 205 ч.2, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2016 року в адміністративній справі № 803/917/16 скасувати.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Груп» задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької об'єд-наної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 12 лютого 2016 року за № про застосування штрафних санкцій в сумі 510 (п'ятсот десять) грн за порушення порядку і строків декларування валютних цінностей.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Груп» за рахунок бюджетних асигнувань Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області 7 (сім) грн 65 коп здійснених ним документально підтверджених судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Святецький

Н.М.Судова-Хомюк

Постанова складена у повному обсязі 28 листопада 2016 року.