Справа № 2а-8702/11/2670
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2011-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

14 липня 2011 року № 2а-8702/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Хижняк І.В. та представників:

позивача: не з'явились;

відповідача: не з'явились

розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду у справі

за позовомОСОБА_1
доКабінету Міністрів України
провизнання нечинним протокольного рішення Кабінету Міністрів України від 28 березня 1996 року №4 "Про роботу Міносвіти з реформування вищої освіти в Україні" та зобов'язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

17 червня 2011 року (відповідно до відмітки служби діловодства суду) ОСОБА_1 (далі по тексту -позивач, ОСОБА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України (далі по тексту -відповідач), в якому просить; 1) визнати нечинним протокольне рішення Кабінету Міністрів України від 28 березня 1996 року №4 "Про роботу Міносвіти з реформування вищої освіти в Україні"; 2) зобов'язати Кабінет Міністрів України усунути допущені порушення права позивача шляхом відновлення дії призупиненої норми додаткового 15-відсоткового бюджетного фінансування вищих закладів освіти, акредитованих за IV (четвертим) рівнем.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2011 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків до 08 липня 2011 року шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

07 липня 2011 року (відповідно до відмітки служби діловодства суду) позивач подав до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2011 року призначено розгляд клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду на 14 липня 2011року.

Заслухавши пояснення представника відповідача, виходячи з меж заявленого клопотання, системного аналізу положень чинного законодавства України і матеріалів справи, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексу або іншими законами.

Частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Окружний адміністративний суд міста Києва прийшов до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поважність пропущення строку звернення до адміністративного суду позивач обґрунтовує складністю питання з правової точки зору та неочевидністю порушення його права саме протокольним рішенням, оскільки не міг ознайомитися з його змістом; та посилається на обставини досудового порядку захисту свого порушеного права.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Відповідно до частини першої статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Суд враховує відсутність вільного доступу до спірного рішення, однак звертає увагу, що посилання на протокольне рішення Кабінету Міністрів України від 28 березня 1996 року №4 "Про роботу Міносвіти з реформування вищої освіти в Україні" міститься в наказі Міністерства освіти України від 09 квітня 1996 року №107 "Про призупинення норми додаткового 15-відсоткового бюджетного фінансування вищих навчальних закладів освіти, акредитованих за 4 рівнем", який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 квітня 1996 року за 195/1220, та з якого позивач, власне, і дізнався про спірне рішення.

Відповідно до статей 1 та 3 Указу Президента України від 3 жовтня 1992 року №493 "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" нормативно-правові акти, які, видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації і набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

Згідно зі статтею 5 зазначеного Указу Міністерство юстиції України, інші органи виконавчої влади, органи господарського управління та контролю забезпечують опублікування нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру, а також широке інформування громадян через засоби масової інформації про нормативно-правові акти, які стосуються прав, свобод і законних інтересів громадян.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року №731, державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Наказ Міністерства освіти України від 09 квітня 1996 року №107 "Про призупинення норми додаткового 15-відсоткового бюджетного фінансування вищих навчальних закладів освіти, акредитованих за 4 рівнем", в якому міститься посилання на спірне протокольне рішення Кабінету Міністрів України, внесений до Державного реєстру нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади 15 лютого 2000 року за №1645.

Крім того, згідно з наказом Міністерства освіти України від 09 квітня 1996 року №107 "Про призупинення норми додаткового 15-відсоткового бюджетного фінансування вищих навчальних закладів освіти, акредитованих за 4 рівнем" призупинено норму додаткового 15-відсоткового бюджетного фінансування вищих закладів освіти, акредитованих за четвертим рівнем, що передбачено пунктом 27 Інструкції про оплату праці та розміри ставок заробітної плати професорсько-викладацького складу вищих навчальних закладів, затвердженої наказом Міністерства освіти України від 02 квітня 1993 року №90.

Таким чином, на думку суду, наказ Міністерства освіти України від 09 квітня 1996 року №107 "Про призупинення норми додаткового 15-відсоткового бюджетного фінансування вищих навчальних закладів освіти, акредитованих за 4 рівнем" вважається таким, що доведений до відома всіх зацікавлених осіб.

З огляду на те, про оскаржуване позивачем протокольне рішення Кабінету Міністрів України від 28 березня 1996 року №4 "Про роботу Міносвіти з реформування вищої освіти в Україні" йде мова в наказі Міністерства освіти України від 09 квітня 1996 року №107 "Про призупинення норми додаткового 15-відсоткового бюджетного фінансування вищих навчальних закладів освіти, акредитованих за 4 рівнем", позивачу мало було б відомо про таке рішення з моменту його внесення до Державного реєстру нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади наказу Міністерства освіти України від 09 квітня 1996 року №107 "Про призупинення норми додаткового 15-відсоткового бюджетного фінансування вищих навчальних закладів освіти, акредитованих за 4 рівнем".

Доводи позивача, на думку суду, не підтверджують поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з огляду на наступне.

Так, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежить від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Однак, позивачем не надано доказів того, що він був позбавлений можливості звернутися з адміністративним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва в межах строків звернення до адміністративного суду встановлених частиною третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, на думку суду, в матеріалах адміністративного позову докази поважності причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду відсутні.

З урахуванням викладеного, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду та наявність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 99, 100, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

2. Адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко