Справа № 322/1064/16
Суддя: Гасанбеков С. С.
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

14 листопада 2016 рокуСправа № 322/1064/16

15 год. 15 хв.

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: інспектора роти № 3 батальйону № 1 УПП в м. Запоріжжя ДПП України Тищенка Євгенія Володимировича

про: визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

31.10.2016 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений адміністративний позов, в якому позивач просить визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 020546 від 28.10.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Відповідно до постанови, інспектор Тищенко Є.В. 28.10.2016 за адресою: пр. Соборності, 1, м. Запоріжжя, здійснив зупинку транспортного засобу позивача та звинуватив його в невикористанні пасивного засобу захисту, ременя безпеки, хоча, за твердженням позивача, він був пристебнутий ременем, і відстебнув його лише після зупинки транспортного засобу, коли вийшов з нього до поліцейського.

Крім цього, позивач стверджує, що відповідачем були допущені наступні порушення: незаконно розглянуто справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи; відповідач позбавив позивача скористатися його правами, передбаченими ст. 268 КУпАП; відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

У судовому засіданні позивач підтримав позов та просив задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання 19.11.2016 повторно не прибув, не повідомив суд про причини своєї неявки, а також не надіслав до суду будь-яких заяв та заперечень проти позову.

За правилом ч. 1 ст. 171-2 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом п'яти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках з урахуванням особливостей розгляду справи суд ухвалою може продовжити розгляд справи, але не більш як на п'ять днів. При цьому, своєчасний розгляд адміністративної справи, відповідно до частини першої статті 2 КАС України, є однією зі складових завдання адміністративного судочинства.

З огляду на відсутність клопотання про відкладення розгляду справи з боку відповідача - суб'єкта владних повноважень, суд на підставі ч. 4 ст. 128 КАС України дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів.

У судовому засіданні 21.10.2016 судом було проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд, розглянувши матеріали та з'ясувавши обставини адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача та дослідивши інші наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

28 жовтня 2016 року інспектором роти № 3 батальйону № 1 УПП в м. Запоріжжя ДПП України Тищенком Євгенієм Володимировичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 020546, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 51,00 грн. (п'ятдесят одна гривня 00 коп.).

В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 28.10.2016, о 12 год. 15 хв., в м. Запоріжжі на пр. Соборному, 1, керуючи ТЗ, обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 (в) ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

За правилом частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Невідповідність рішення суб'єкта владних повноважень будь-якому з перелічених критеріїв є підставою для його скасування.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною п'ятою статті 121 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбачена відповідальність, за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколами про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з підпунктом «в» пункту 2.3 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Позивач у судовому засіданні надав пояснення, відповідно до яких, він був пристебнутий ременем безпеки під час руху його транспортного засобу і відстебнув його лише після зупинки.

Відповідно до ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Статтею 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач у даній справі не надав суду заперечень проти позову і жодних доказів на спростування пояснень позивача. Пункт 8 оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення містить прочерк, тобто до постанови не додано будь-яких матеріалів.

Згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не є доказом вчинення особою правопорушення, а є рішенням суб'єкта владних повноважень (поліцейського), що має прийматися лише за наявності належних доказів, зокрема передбачених ст. 251 КУпАП, вчинення особою проступку.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 28 жовтня 2016 року серії АР № 020546, була винесена при неповному з'ясуванні обставин справи про адміністративне правопорушення та за відсутності будь-яких належних доказів, відтак є необґрунтованою, а отже - незаконною та підлягає скасуванню.

Твердження позивача про те, що відповідачем було порушено вимоги ст. 276 КУпАП, суд визнає помилковим, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, відповідно до статті 258 цього Кодексу, здійснюється поліцейським саме на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 94, 98, 158 - 163, 171-2 КАС України, суд

постановив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 1 УПП в м. Запоріжжя ДПП України Тищенка Євгенія Володимировича про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

2. Визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 28 жовтня 2016 року серії АР № 020546, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 51,00 грн. (п'ятдесят одна гривня 00 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання постанови у повному обсязі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.С. Гасанбеков