Справа № 805/52/16-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Смагар С.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року справа №805/52/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією в складі

головуючого судді Гайдара А.В.

суддів Василенко Л.А.,

ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Спеціалізованої податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Донецьку міжрегіонального головного управління державної фіскальної служби на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 р. у справі № 805/52/16-а за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ОСОБА_3 Донбасу» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Донецьку міжрегіонального головного управління державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27 серпня 2015 року № /2232/10/28-03-41 на суму 168028,50 грн -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року у справі № 805/52/16-а позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ОСОБА_3 Донбасу», задоволено. В наслідок чого визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби від 27 серпня 2015 року № /2232/10/28-03-41, яким збільшено розмір грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 168028 грн. 50 коп., в тому числі за основним платежем у розмірі 112019 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 56009 грн. 50 коп.(арк..справи 141-143)

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. (арк.справи 164-166)

Апеляційний розгляд справи здійснювався у порядку письмового провадження з врахуванням приписів частини 6 статті 128, пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на те, що жодна з осіб, які беруть участь у справі не прибула у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання.

За правилами частини першої статті 195 КАС України перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач - Публічне акціонерне товариство ДТЕК ОСОБА_3 Донбасу зареєстроване, як юридична особа, включене до ЄДРПОУ за номером 0558186, що підтверджується випискою з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 21 липня 2015 року, знаходиться на податковому обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби, є платником податку на додану вартість, що підтверджується витягом з Реєстру платників податку на додану вартість від 11 червня 2015 року № 043.

Відповідачем - Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м.Донецьку міжрегіонального головного управління державної фіскальної служби проведена камеральна перевірка, за наслідками якої прийняте спірне податкове повідомлення-рішення № /2232/10/28-03-41, яким збільшена сума грошового зобовязання за платежем: податок на додану вартість в загальній сумі 168028 грн. 50 коп., в тому числі за основним платежем 112019 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 56009 грн. 50 коп. за порушення пунктів 198.1, 198.6 статті 198, пункту 200.1, 200.2 статті 200, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Як вбачається з висновків акту, позивачем завищено податковий кредит на суму податку на додану вартість (надалі - ПДВ) за травень 2015 року в розмірі 112019 грн. та занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту на суму ПДВ за травень 2015 року в розмірі 112019 грн. та занижена сума ПДВ, яка підлягає нарахуванню та сплачується до державного бюджету на 112019 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 вересня 2012 року між позивачем та ДП Донецька залізниця укладений договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги № 512470/225/1, відповідно до якого позивач зобовязується здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги шляхом перерахування коштів у сумах, відповідних до обсягу перевезень та вагонообігу на підїзній колії на рахунок ДП Донецька залізниці. Позивачем за надані послуги отримані податкові накладні від 14 травня 2015 року на суму 35000 грн., у тому числі ПДВ на суму 5833 грн. 33 коп., 15 травня 2015 року на суму 2000000 грн., у тому числі ПДВ на суму 33333 грн. 33 коп., 19 травня 2015 року на суму 35000 грн., у тому числі ПДВ на суму 5833 грн. 33 коп., 25 травня 2015 року на суму 35000 грн., у тому числі ПДВ на суму 5833 грн. 33 коп., 26 травня 2015 року на суму 35000 грн., у тому числі ПДВ на суму 5833 грн. 33 коп., 27 травня 2015 року на суму 35000 грн., у тому числі ПДВ на суму 5833 грн. 33 коп., 28 травня 2015 року на суму 35000 грн., у тому числі ПДВ на суму 5833 грн. 33 коп., 29 травня 2015 року на суму 250000 грн., у тому числі ПДВ на суму 41666 грн. 67 коп. та від 29 травня 2015 року на суму 12114 грн. 55 коп., у тому числі ПДВ на суму 2019 грн. 09 коп. На виконання умов договору позивачем відповідно до платіжних доручень від 14 травня 2015 року № 34690, 15 травня 2015 року № 350180, 19 травня 2015 року № 350459, 25 травня 2015 року № 351087, 26 травня 2015 року № 351722, 27 травня 2015 року № 351776, 28 травня 2015 року 351887, 29 травня 2015 року № 351889, 29 травня 2015 року № 352037 здійснено оплату в розмірі 672114 грн. 50 коп., у тому числі ПДВ у сумі 112019 грн. 07 коп. Виконання робіт за травень 2015 року підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт від 31 травня 2015 року та за червень 2015 року актом здачі-приймання виконаних робіт від 30 червня 2015 року.

Відповідно до підпункту 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу. Відповідно до пункту 185.1 статті 185 цього Кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За приписами підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Абзацами 1-3 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Отже, аналізуючи перелічені норми в їх сукупності колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що право на формування податкового кредиту покупцем товару (послуг) не поставлено в залежність від декларування податкових зобовязань з податку на додану вартість продавцем товару (послуг).

Як вбачається з акту камеральної перевірки, контролюючим органом встановлено на підставі даних АІС Податковий блок те, що позивач не задекларував свої податкові зобовязання з податку на додану вартість по вищенаведеній господарській операції з позивачем. Разом з тим, у висновках акту перевірки контролюючий орган не ставив під сумнів достовірність первинних документів чи їх відповідність вимогам чинного законодавства, зокрема, відсутність у них обов'язкових реквізитів, передбачених частиною 2 статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, а також, відповідність виписаної контрагентом позивача податкової накладної вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, стосовно порядку оформлення та підстав їх видачі.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання. Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період. У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг. Надходження такої заяви із скаргою є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

З аналізу наведених норм вбачається, що діюче законодавство надає платнику податків право на включення до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних протягом року з дати складання податкової накладної.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги, що у разі не відображення даних податкової накладної в податкових зобовязання продавця, така податкова накладна не є податковим документом, що дає покупцю право на податковий кредит з огляду на наступне.

Згідно з підпунктом 201.9 статті 201 Податкового кодексу України не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, складена платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду. При цьому, підприємство постачальник є платниками податку на додану вартість та не звільнений від сплати податку за рішенням суду. Також норми пункту 201.10 статті 201 цього Кодексу передбачають, що відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту. Жодна з цих норм не стосується спірних правовідносин. Інших норм, стосовно не надання покупцю товарів/послуг права на віднесення сум податку до податкового кредиту за наявності первинних бухгалтерських документів, які свідчать про фактичне здійснення господарських операцій, у тому числі податкових накладних, Податковий кодекс України не містить.

Згідно з підпунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до підпункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що відповідач не довів правомірність спірного податкового повідомлення-рішення в порядку частини 2 статті 71 КАС України, внаслідок чого позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195,197, п.1 ч.1 ст. 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Спеціалізованої податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Донецьку міжрегіонального головного управління державної фіскальної служби на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 р. у справі № 805/52/16-а залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 р. у справі № 805/52/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: А.В. Гайдар

Судді: Л.А.Василенко

ОСОБА_2