Справа № 816/1194/16
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 р. Справа № 816/1194/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою голови Октябрського районного суду м.Полтави Струкова Олександра Михайловича на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2016р. по справі № 816/1194/16

за позовом ОСОБА_1

до голови Октябрського районного суду м.Полтави Струкова Олександра Михайловича

про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до голови Октябрського районного суду м.Полтави Струкова Олександра Михайловича (далі по тексту - відповідач, Струков О.М.), в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність Струкова О.М. щодо не розгляду по суті викладених запитань у інформаційному запиті від 16.06.2016р., зобов'язати Струкова О.М. розглянути по суті інформаційний запит від 16.06.2016р., та надати письмову відповідь у встановлені строки.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2016р. позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії голови Октябрського районного суду м.Полтави Струкова Олександра Михайловича щодо надання ОСОБА_1 неповної інформації від 22.06.2016р. на його запит від 16.06.2016р.

Зобов'язано голову Октябрського районного суду м.Полтави Струкова Олександра Михайловича надати ОСОБА_1 відповідь на його запит від 16.06.2016р. у повному обсязі відповідно до змісту запиту.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову, апеляційний розгляд справи проводити за відсутності представника Октябрського районного суду м.Полтави.

Позивач у судовому засіданні суду апеляційної інстанції просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

У судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 23.11.2016 р., сторони не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.6 ст. 12 та ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 23.11.2016 р. за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши позивача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 16.06.2016р. ОСОБА_1 звернувся до голови Октябрського районного суду м. Полтави Струкова О.М. з інформаційним запитом, в якому просив письмово надати інформацію: чи давав відповідач 09.06.2016р. вказівку закрити ворота, щоб автомобіль позивача не міг виїхати з території Октябрського районного суду м. Полтави; повідомити про правовий режим користування стоянкою для автомобілів на території Октябрського районного суду м. Полтави, чи встановлені її межі, чи облаштована належним чином територія стоянки; чи визначена територія стоянки на генеральному плані, схемі розташування об'єкта нерухомого майна чи іншому документі, на якому вказана територія земельної ділянки, що займає Октябрський районний суд м. Полтави; чи існують обмеження у допуску транспортних засобів на територію Октябрського районного суду м. Полтави, зокрема на стоянку, а у разі існування таких обмежень, ким і коли вони встановлені. Крім того, позивач просив надати копію наказу чи іншого внутрішнього документу, яким встановлені вказані обмеження ( а.с.6).

Листом від 22.06.2016р. вих№5/3/2016 голова Октябрського районного суду м. Полтави Струков О.М. у відповідь на зазначений інформаційний запит повідомив ОСОБА_1, що суд не володіє інформацією про вказівку про закриття воріт 09.06.2016 р.; подвір'я Октябрського районного суду м. Полтави не облаштовано стоянкою для автомобілів, але на території суду огороджено майданчик для заїзду спецавтомобіля і висадки конвойних, для якого залишена ширина проїзду для спецтранспорту згідно з ДБН 360-92 п.2 - 4,2 м (а. с. 7).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду по суті викладених у інформаційному запиті від 16.06.2016 р. запитань, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідь голови суду Струкова О.М. є неповною. З метою повного захисту прав та інтересів позивача, згідно з частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд вийшов за межі позовних вимог та визнав протиправними дії голови Октябрського районного суду м. Полтави Струкова О.М. щодо надання ОСОБА_1 неповної інформації від 22.06.2016р. на його запит від 16.06.2016р. та зобов'язав голову Октябрського районного суду м. Полтави Струкова О.М. надати ОСОБА_1 відповідь на його запит від 16.06.2016р. у повному обсязі відповідно до змісту запиту.

Враховуючи оскарження відповідачем судового рішення фактично лише в частині задоволення позовних вимог та межі перегляду, передбачені ст. 195 КАС України, слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовідносини, які складаються у сфері розгляду звернень суб'єктів стосовно отримання публічної інформації, врегульовані Конституцією України, Законом України "Про інформацію", Законом України "Про доступ до публічної інформації" та відповідними спеціальними законами.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

За змістом статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Законом України "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон № 2439-VІІ) регламентований порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Визначення поняття "публічна інформація" наведено у статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Так, відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація визначається як відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Тобто, за змістом наведеної статті можна виділити такі ознаки публічної інформації:

1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб'єктом владних повноважень не під час виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків;

5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб'єктом владних повноважень.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у ст. 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

За змістом п.6 ч.1 ст. 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на розпорядників публічної інформації покладені обов'язки надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Виходячи із системного аналізу зазначених правових норм, на розпорядників публічної інформації покладено обов'язок надавати на запити зацікавлених осіб вже реально існуючу на момент отримання запиту (тобто раніше створену і в силу цього вже наявну в розпорядженні) інформацію.

Розпорядник інформації зобов'язаний надати запитувачу інформації письмову відповідь на запит про інформацію у строк, встановлений статтею 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", яка може містити запитувану інформацію, відмову в задоволенні інформаційного запиту або повідомлення про направлення інформаційного запиту належному розпоряднику.

Відповідно до ч.1 ст. 22 вищезазначеного Закону розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

За змістом статті 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації" рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом:1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що запит на інформацію є одним із видів забезпечення доступу до публічної інформації.

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (ст. 19 Закону 2939).

Порядок пропуску осіб до приміщень судів та на їх територію транспортних засобів з метою підтримання громадського порядку в судах, припинення проявів неповаги до суду, а також охорони приміщень судів, виконання функцій щодо державного захисту суддів, працівників суду, забезпечення безпеки учасників судового процесу визначають Правила пропуску осіб до приміщень судів та на територію транспортних засобів, затверджених наказом Державної судової адміністрації України та Міністерства внутрішніх справ України 12.09.2005 року №1-2/765 (надалі- Правила).

Відповідно до п.3.1 Правил в'їзд транспортних засобів на територію судів здійснюється через пункт пропуску транспортних засобів, обладнаний технічними засобами контролю та зв'язку, про що робиться запис у журналі в'їзду (виїзду) транспортних засобів.

За приписами п.3.2 Правил в'їзд на територію судів дозволяється: транспортним засобам за списком, затвердженим головою суду; спеціальним транспортним засобам, на яких здійснюється конвоювання підсудних, після повідомлення старшого наряду конвойної служби про необхідність в'їзду; транспортним засобам, на яких здійснюються спеціальні заходи забезпечення безпеки працівників суду, правоохоронних органів та осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, після пред'явлення старшим наряду службового посвідчення та посвідчення старшого наряду особистої охорони встановленого зразка; транспортним засобам служб швидкої медичної допомоги, пожежної й аварійної за викликом та у супроводженні і під контролем працівників судової міліції, які здійснюють пропуск осіб у приміщення суду.

Судовим розглядом встановлено, що у спірних правовідносинах позивач у запиті від 16.06.2016 р. просив повідомити, чи давав відповідач 09.06.2016р. вказівку закрити ворота, повідомити про правовий режим користування стоянкою для автомобілів на території Октябрського районного суду м. Полтави та чи встановлені межі вказаної стоянки, а також чи облаштована належним чином територія стоянки; чи визначена території стоянки на генеральному плані, схемі розташування об'єкта нерухомого майна чи іншому документі, на якому вказана територія земельної ділянки, що займає Октябрський районний суд м. Полтави; чи існують обмеження у допуску транспортних засобів на територію Октябрського районного суду м. Полтави, зокрема на стоянку, а у разі існування таких обмежень, ким і коли вони встановлені. Крім того, позивач просив надати копію наказу чи іншого внутрішнього документу, яким встановлені вказані обмеження ( а.с.6).

У відповідь на інформаційний запит позивачу було повідомлено, що суд не володіє інформацією про вказівку про закриття воріт 09.06.2016 р.; подвір'я Октябрського районного суду м. Полтави не облаштовано стоянкою для автомобілів, але на території суду огороджено майданчик для заїзду спецавтомобіля і висадки конвойних, для якого залишена ширина проїзду для спецтранспорту згідно з ДБН 360-92 п.2 - 4,2 м (а. с. 7).

Враховуючи вказане у сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що позивачу надано в повному обсязі інформацію, яка була предметом інформаційного запиту позивача.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 41, 160, 167, 195, 196, п. 3 ч.1 ст. 198, ст. 202, ч.2 ст.205, ст. 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу голови Октябрського районного суду м.Полтави Струкова Олександра Михайловича задовольнити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2016р. по справі № 816/1194/16 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.
Повний текст постанови виготовлений 28.11.2016 р.