Справа № 489/4693/16-а
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/4693/16-а
Номер провадження 2-а/489/285/16
Постанова

Іменем України

24 листопада 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі-відповідач) про визнання дій протиправними, скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив

В вересні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф. Вказує, що з постановою про адміністративне правопорушення не згоден, вважає її такою, що підлягає скасуванню.

Просив суд визнати дії відповідача протиправними щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та скасувати постанову серії ПС №559571 від 30.06.2016.

04.10.2016 до суду від представника відповідача надійшло заперечення.

Ухвалою від 25.10.2016 первісного відповідача замінено на Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення від 30.06.2016 до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. В постанові встановлено, що позивач не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ ПДР України.

Згідно п.2.1 ґ ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 21.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами МВС України при складання протоколів щодо порушення правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Згідно п. 21.3 зазначеного Закону при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, ( частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з запису нагрудного відеореєстратора патрульного, патрульний запропонував позивачу пред'явити документи, на що останній пішов до машини та намагався знайти поліс. Трохи згодом позивач надав відповідачу вказаний поліс, на що поліцейський відповів, що він втратив чинність 19.06.2016 та зазначив, що водій при собі повинен мати дійсний поліс. Вказане позивачем на той час не спростовувалось.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що під час зупинки автомобіля патрульними, позивач не мав при собі дійсного полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив ПДР України.

Що стосується посилання позивача на те, що відповідач незаконно розглянув справу за місцем зупинки транспортного засобу, то суд зазначає таке.

Відповідно до абз. 3 п. 2.3 Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26 травня 2015 року скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Порушення процесуальних прав в т. ч. на захист має місце, зокрема, тоді коли особа, що притягається до відповідальності заявляє клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку з необхідністю скористатися правовою допомогою або надати докази своєї невинуватості. За відсутності клопотання не можна говорити, що скорочена процедура порушує права особи, що притягається до відповідальності.

Посилання позивача на незаконність зупинки його транспортного засобу, спростовується матеріалами справи та відеозаписом, з якого вбачається, що патрульні побачили, що позивач під час руху користується засобами зв'язку і зупинили його. Позивач надав пояснення зафіксовані на відео, що тримав у руці навігатор.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач при винесенні спірної постанови діяв відповідно до вимог закону, а тому постанова від 30.06.2016 є такою, що винесена правомірно.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд

постановив

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з моменту її проголошення, а особою, яка не брала участь в судовому засіданні при проголошенні постанови протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя В. В. Кокорєв