Справа № 823/1046/16
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1046/16 Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко В.П. Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Бєлової Л.В.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Ватутінського відділення Звенигородської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Згідно до частини четвертої ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, на підставі наказу Головного управління ДФС у Черкаській області № 254 від 31.08.2016 (а.с. 10) та направлень на перевірку №180 та № 000116 від 31.08.2015, з метою здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій під час провадження діяльності, пов'язаної з обігом підакцизних товарів посадовими особами контролюючого органу проведено фактичну перевірку у торговому павільйоні за адресою: АДРЕСА_1, де здійснює господарську діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_2.

За результатами перевірки 01.09.2015 складено Акт перевірки №88/23-00-21-0225/НОМЕР_1 (а.с.35-37).

Зокрема, перевіркою встановлено факт продажу однієї пляшки коньяку «Грінвіч» три зірки по ціні 84 грн. Продавець отримала 100 грн, провела розрахункову операцію та видала товар разом із відповідним розрахунковим документом - чеком. Перевіркою книги ОРО №р/2 від 08.07.2015 встановлено, що згідно фіскальних чеків: № від 19.03.2015 контрольної стрічки від 19.03.2015 № від 22.03.2015, № від 23.03.2015 контрольної стрічки 23.03.2015, № від 25.03.2015 контрольної стрічки від 25.03.2015 № від 25.03.2015 № від 28.03.2015 контрольної стрічки від 28.03.2015 № від 23.04.2015 контрольної стрічки від 23.04.2015 № від 24.04.2015 контрольної стрічки від 24.04.2015 № від 25.04.2015, контрольної стрічки від 25.04.2015, № від 25.05.2015 контрольної стрічки від 25.05.2015 № від 13.06.2015 контрольної стрічки від 13.06.2015, № від 14.07.2015 контрольної стрічки від 14.07.2015 та № від 21.07.2015 контрольної стрічки від 21.07.2015, які зберігаються в книзі ОРО №р1/2 від 08.07.2015 в торговому павільйоні по АДРЕСА_1, встановлено порушення постанови Кабінету Міністрів України №957 від 30.10.2008 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв».

У порушення порядку оприбуткування готівки, передбаченому пунктом пункту 2.6. глави 2 Постанови Правління НБУ від 12.12.2004 №637 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», ФОП ОСОБА_2 не здійснено обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі і фактичних надходжень у книзі ОРО №р/3 від 22.07.2015 на підставі фіскального звітного чеку №0793 від 31.08.2015 на суму 340 грн, шляхом внесення відповідних записів згідно із фіскальним чеком до розділу №2 КОРО, а саме в графу «Сума розрахунків».

На підставі Акту перевірки №88/23-00-21-0225/НОМЕР_1 від 01.09.2015 відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення про застосування фінансових санкцій від 14.09.2015 форми «С» № на суму 10 000 грн та № на суму 1 700 грн (а.с. 13-14).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку податкового органу та з метою їх відновлення суб'єкт господарської діяльності звернувся за захистом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем правомірно прийнято наказ №254 від 31.08.2015 «Про проведення фактичних перевірок» та видано направлення на перевірку, при цьому факт реалізації позивачем однієї пляшки коньяку «Грінвіч» підтверджується показниками контрольних стрічок РРО, які зберігалися в КОРО разом з денними (Z) звітами, та нездійснення позивачем обліку готівкових коштів у повній сумі і фактичних надходжень у книзі ОРО на підставі фіскального звітного чеку №0793 від 31.08.2015 на суму 340 грн підтверджується записами у книзі ОРО №р/3 від 22.07.2015, а відповідачем доведено правомірність спірних податкових повідомлень-рішень від 14.09.2015 № та №, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Вiдповiдно до пп. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральнi, документальнi (плановi або позаплановi; виїзнi або невиїзні) та фактичнi перевiрки.

Згідно з пп. 75.1.3 п. 75.3 ст. 75 Кодексу фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

У силу вимог п. 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

Разом з тим, процедура допуску посадових осiб до проведення перевiрки регламентована статтею 81 Податкового кодексу України i однаково застосовується як для документальних, так i для фактичних перевiрок.

Згідно з п.81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

1) направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

2) копії наказу про проведення перевірки;

3) службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Абзацом 5 пункту 81.1 статтi 81 Податкового кодексу України визначено, що непред'явлення або ненадiслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податкiв (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, якi фактично проводять розрахунковi операцiї) цих документiв або пред'явлення зазначених документiв, що оформленi з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є пiдставою для недопущення посадових (службових) осiб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевiрки.

Вiдповiдно до абзацiв 7-8 пункту 81.1 статтi 81 Податкового кодексу України при пред'явленнi направлення платнику податкiв та/або посадовим (службовим) особам платника податкiв (його представникам або особам, якi фактично проводять розрахунковi операцiї) такi особи розписуються у направленнi iз зазначенням свого прiзвища, iменi, по батьковi, посади, дати i часу ознайомлення. У разi вiдмови платника податкiв та/або посадових (службових) осiб платника податкiв (його представникiв або осiб, якi фактично проводять розрахунковi операцiї) розписатися у направленнi на перевiрку посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби складається акт, який засвiдчує факт вiдмови. У такому випадку акт про вiдмову вiд пiдпису у направленнi на перевiрку є пiдставою для початку проведення такої перевiрки.

Як вбачається з матеріалів справи, у наказі №254 від 31.08.2015 зазначено, що враховуючи ст.20, 75, 80 ПК України необхідно організувати у вересні 2015 року проведення фактичних перевірок суб'єктів господарювання згідно з додатком №1.

Відповідно витягу з Наказу з додатку №1 до Наказу №254 від 31.08.2015 наказано здійснити перевірку ФОП ОСОБА_2 (РНОККПП НОМЕР_1) (а.с. 10).

Крім того, з листа Виконавчого комітету Ватунінської міської ради від 07.08.2015 №873 вбачається, що відповідач отримав інформацію щодо можливого факту ухилення від сплати податків та здійснення продажу підакцизних товарів без видачі касових чеків підприємствами, серед яких зазначено ФОП ОСОБА_2 (а.с. 42).

Разом з тим, доводи позивача щодо невручення наказу на перевірку колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивачем Наказ на перевірку №254 від 31.08.2015 доданий до адміністративного позову та здійснено запис у журналі реєстрації перевірок контролюючих органів (а.с.35).

Разом з тим, у постанові Верховного Суду України від 24.12.2010 (справа №21-25а10) зазначено що платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Таким чином, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки, в іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено.

Виходячи з вищезазначеного, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні податкової перевірки та задоволення позову не призводить до відновлення порушених прав платника податків.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого адміністративного суду України від 01.12.2015 (справа №К/800/46185/14) та від 13.05.2015 (справа №К/800/39784/13).

Крім того, колегія суддів зазначає, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.

Як підтверджується матеріалами справи та встановлено судом першої інстанції, позивач допустив посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки та як наслідок не використав свого права недопуску посадових осіб відповідача до проведення перевірки.

У подальшому відповідачем складено Акт перевірки №88/23-00-21-0225/НОМЕР_1 від 01.09.2015 та прийнято податкові повідомлення-рішення про застосування фінансових санкцій від 14.09.2015 форми «С» № на суму 10 000 грн та № на суму 1 700 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем правомірно та відповідно до норм чинного законодавства проведено фактичну перевірку позивача.

Щодо позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень, колегія суддів зазначає наступне.

Закон України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (надалі - Закон №481/95-ВР) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Згідно з абзацем 30 і 31 статті 1 Закону №481/95-ВР мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - це ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари, а мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Відповідно до абзацу тринадцятого частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» №957 від 30.10.2008 мінімальна ціна за 1 літр 100-відсоткового спирту, що застосовується з 1 вересня 2015 року для коньяк (бренді) три зірочки: оптово-відпускна - 269 грн 23 коп., роздрібна - 420 грн.

Так, як зазначалось вище, за результатами фактичної перевірки позивача, контролюючим органом встановлено факт реалізації позивачем однієї пляшки коньяку «Грінвіч» три зірки по ціні 84 грн, що підтверджується показниками контрольних стрічок РРО, які зберігалися в КОРО разом з денними (Z) звітами.

З огляду на викладене, податкове повідомлення-рішення № № від 14.09.2015 є законним та не підлягає скасуванню.

Також перевіркою встановлено факт не здійснення позивачем обліку готівкових коштів у повній сумі і фактичних надходжень у книзі ОРО №р/3 від 22.07.2015 на підставі фіскального звітного чеку №0793 від 31.08.2015 на суму 340 грн, шляхом внесення відповідних записів згідно із фіскальним чеком до розділу №2 КОРО, а саме в графу «Сума розрахунків».

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що виявлене податковим органом порушення під час проведення фактичної перевірки, підтверджується як самим Актом перевірки від 01.09.2015 №88/23-00-21-0225/НОМЕР_1, так і витягом з книги ОРО №р/2 від 08.07.2015.

Згідно з пунктом 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Пунктом 9 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» встановлено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Згідно з абзацом 3 пункту 1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки передбачений штраф - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Отже, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/ або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, мають своєчасно та в повній мірі оприбутковувати усю готівку, що надходить до кас, та щоденно друкувати на РРО фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

Крім того, суд апеляційної інстанції не бере до уваги акти скасування помилково проведеної суми через РРО від 19.03.2015, від 22.03.2015, від 23.03.2015, від 25.03.2015, від 28.03.2015, від 23.04.2015, від 24.04.2015, від 25.04.2015, від 25.05.2015, від 13.06.2015, 14.07.2015, 21.07.2015, (а.с. 43-55), оскільки вони не були предметом перевірки.

З огляду на викладене, податкове повідомлення-рішення № № від 14.09.2015 є законним та не підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскільки відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 14.09.2015 № та № діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно із частиною першою ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П.Бужак,

Л.В. Бєлова

Повний текст виготовлено: 30 листопада 2016 року.

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Бужак Н.П.

Бєлова Л.В.