Справа № 362/3856/16-а
Суддя: Марчук О. Л.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 362/3856/16-а
Провадження № 2-а/362/137/16
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2016 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Лущик Т.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області № 05/06/2016 від 29 червня 2016 року відносно нього за статтею 152 КУпАП.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що викидання сміття на забруднену територію було здійснене іншими фізичними особами, а сама забруднена територія знаходиться за межами земельної ділянки, яка перебуває в оренді ПП «Лад».

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечив проти вимог позову та просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на правомірність оскаржуваної постанови.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області № 05/06/2016 від 29 червня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (а.с. 5).

Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення», розглядаючи відповідно до ст. 293 КпАП скаргу або протест на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані помякшуючі обставини, майновий стан винного.

Норма частини другої статті 283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Дослідивши та проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови, судом встановлено, що адміністративне стягнення накладено правомочним органом.

При цьому, суд позбавлений можливості перевірити дотримання строків давності для притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки оскаржувана постанов не містить часу вчинення адміністративного правопорушення.

Разом з цим, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова не містить конкретних даних стосовно того, чи є в діях особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні. Так, у вступній частині оскаржуваної постанови відповідача зазначено, що «адміністративна комісія при виконавчому комітеті Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області, розглянувши матеріали відносно гр. ОСОБА_1 ….. , який порушив ст. 152 КУпАП ..… ». Тобто, без будь-яких належних висновків у вступній частині оскаржуваної постанови відповідачем вже констатується той факт, що ОСОБА_1, порушив ст. 152 КУпАП.

Отже, оскаржувана постанова, в порушення вимог частини другої статті 283 КУпАП не містить опис обставин, установлених при розгляді справи.

Тобто, жодних, будь-яких фактичних обставин при розгляді справи адміністративною комісією встановлено не було, що свідчить про відсутність події та відсутності у діях позивача ознак складу адміністративного правопорушення та його вини.

Крім того, оскаржувана постанова не містить висновків органу, який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі або помякшуючі обставини.

Окрему увагу слід звернути на те, що в оскаржуваній постанові відповідач обмежився зазначенням нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, однак, не навів, жодного нормативно-правового акту, положення якого було порушено позивачем та не вказав, які саме державні стандарти, норми і правила у сфері благоустрою населених пунктів, правила благоустрою територій населених пунктів було порушено особою.

Зокрема, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, відповідачем не встановлено, що позивач ОСОБА_4 державні стандарти, норми і правила у сфері благоустрою населених пунктів, правила благоустрою територій населених пунктів.

Натомість, зміст оскаржуваної постанови не містить опису субєктивної і обєктивної сторін правопорушення.

Отже, судом встановлено, що в оскаржуваній постанові не зазначено у чому саме виразились дії (бездіяльність) позивача по порушенню державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, та у чому вони полягали.

Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач хоча і заперечив проти адміністративного позову, проте не надав суду доказів правомірності свого рішення.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; ці дані встановлюються також поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, в оскаржуваній постанові адміністративної комісії при виконавчому комітеті Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області не наведено жодних прямих, беззаперечних і належних доказів порушення ОСОБА_1 державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 КУпАП).

Відповідно до статті 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, коли судом встановлено, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову відносно нього слід скасувати.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі частини першої статті 94 КАС України, на користь позивача слід присудити всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати з відповідного місцевого бюджету.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення», ст. ст. 9, 247, 251, 252, 283, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 7 12, 69 72, 79, 86, 94, 128, 158 163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області № 05/06/2016 від 29 червня 2016 року відносно ОСОБА_1 за статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.

Стягнути з місцевого бюджету Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий