Справа № 807/927/16
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 листопада 2016 рокум. Ужгород№ 807/927/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.

за участі сторін:

позивача - не з'явився;

представників позивача - ОСОБА_1 та ОСОБА_2;

представника відповідача - Сатмарі Наталії Михайлівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 22 листопада 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Постанову у повному обсязі було складено 24 листопада 2016 року.

25 липня 2016 року до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, якою просить суд: "1. Прийняти даний позов до розгляду та відкрити провадження у адміністративні справі; 2. Визнати дії Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту с.Шаланки на території Виноградівського району, площею 34,2198 в оренду - протиправними; 3. Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту с. Шаланки на території Виноградівського району, площею 34,2198 в оренду".

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами-клопотаннями про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту с. Шаланки на території Виноградівського району, площею 34,2198 в оренду для ведення фермерського господарства. До заяв було додано весь необхідний пакет документів. Однак відповідачем щоразу відмовлялось позивачу у затвердженні проекту землеустрою з підстав необхідності надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та агрохімічний паспорт на земельну ділянку. Такі дії відповідача позивач вважає протиправними, та такими що порушують норми чинного законодавства.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги з мотивів наведених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях. Зокрема, відповідач зазначив, що однією з підстав щодо незатвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки стало те, що замовнику необхідно надати витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, який позивачем надано не було. Таким чином, відсутність витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки після затвердження проекту землеустрою, унеможливить в подальшому укладання договору оренди земельної ділянки в найкоротші строки, чим порушуються інтереси держави , що призводить до ненадходження коштів до бюджету. Зважаючи на викладене представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви.

З'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами, заслухавши пояснення сторін суд дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково з огляду на наступне.

Судом встановлено, згідно з наказом Головного управління Держземагенства у Закарпатській області від 07 жовтня 2014 року № 1570-СГ позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 36,0 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства розташованої за межами населеного пункту, в контурі НОМЕР_1 на території Шаланківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області (а.с. 11).

Відповідно до вищевказаного наказу, розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає погодженню управлінням Держземагенства у Виноградівському районі Закарпатської області.

У 2015 році Фізичною особою - підприємцем "Іванкович Петро Петрович" розроблено відповідний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства розташованої за межами населеного пункту, в контурі НОМЕР_1 на території Шаланківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області.

11 серпня 2016 року Управлінням Держгеокадастру у Виноградівському районі Закарпатської області було надано висновок № 303/41-16 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.а.с. 90-91).

16 червня 2016 року, позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області із клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства розташованої за межами населеного пункту, в контурі НОМЕР_1 на території Шаланківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області (а.с. 12).

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач вже раніше звертався до відповідача з аналогічною заявою про затвердження проекту землеустрою, однак Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області листом-відмовою від 01 квітня 2016 року № Г-1450/0-2570/6-16 позивачу було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою з підстав необхідності надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та агрохімічний паспорт на земельну ділянку (а.с. 13).

У судовому засіданні було з'ясовано, що на виконання цього листа агрохімічний паспорт був наданий.

Листом Головного управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області від 30 червня 2016 року №Г-1450/1-5354/6-16, позивач отримав повторну відмову на свою заяву від 16 червня 2016 року щодо затвердження проекту землеустрою, зміст вказаного листа повністю дублює зміст листа-відмови відповідача від 01 квітня 2016 року, змінені в ньому лише підписант, дата та вхідний номер (а.с. 15).

Судом в ході розгляду справи, з'ясовано, що до заяви від 16 червня 2016 року позивачем було додано пакет документів, а саме : проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку, копію технічного звіту по детальному обстеженню ґрунтів земельної ділянки, копію листа Виноградівської районної державної адміністрації від 24 квітня 2016 року № Г-102/152/031/443, копію договору на розроблення технічної документації про нормативну грошову оцінку земель сільськогосподарського призначення від 13 червня 2016 року № 017 (а.с. 12).

Отже, основною підставою для незатвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки стало те, що позивачеві необхідно було надати витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 13 Конституції України, земля є об'єктом права власності Українського народу; від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (із змінами), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Головне управління Держгеокадастру у Закарпатські області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане.

Головне управління діє на підставі Положення про Головне управління Держгеокадастру у Закарпатські області, яке затверджено наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03 березня 2015 року № 26.

Виходячи з вищевикладеного, відповідно до вимог чинного земельного законодавства повноваження по передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах Закарпатські області покладені на Головне управління Держгеокадастру у Закарпатські області.

Особливості надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування врегульовані статтею 123 Земельного Кодексу України.

Згідно статті 123 частини 1 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 123 частини 2 особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного Кодексу України, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного Кодексу України, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно статті 123 частини 3 Земельного Кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 123 частини 6 Земельного Кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Згідно з статтею 123 частиною 10 Земельного Кодексу України, рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюється, зокрема, затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому, статтею 123 частини 13 Земельного Кодексу України визначено, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Крім того, порядок передачі в оренду земельних ділянок врегульовано статтею 124 Земельного кодексу України. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 Земельного кодексу України, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Таким чином, законодавцем передбачено лише єдину підставу для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме невідповідність такого проекту вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Інших підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою Земельним кодексом України не передбачено.

Отже, аналіз наведених вище норм закону дає підстави для висновку, що зазначена підстава для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення ведення фермерського господарства, не ґрунтується на нормах земельного законодавства.

Окрім того, відповідно до статті 93 частини 8 Земельного кодексу України відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Спеціальний Закон, який регулює коло питань, пов'язаних з орендою землі, є Закон України від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV "Про оренду землі" (далі - Закон України № 161-XIV).

Відносини, пов'язані з орендою землі, також регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (статтею 2 Закону України "Про оренду землі").

Так, статтею 6 Закону України № 161-XIV визначено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до статті 14 Закону України № 161-XIV, договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року № 220 затверджений Типовий договір оренди землі, форми якого відповідно до вимог цивільного законодавства необхідно дотримуватися при укладенні договору оренди земельної ділянки.

Статтею 15 Закону України № 161-XIV визначені істотні умови договору оренди землі, а саме: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом (стаття 17 Закону України № 161-XIV).

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Аналізуючи дану норму закону, можна зробити висновок, що право користування земельною ділянкою, а отже й обов'язок по сплаті орендної плати виникає не з моменту затвердження проекту землеустрою і навіть не з моменту підписання договору оренди, а лише після проведення державної реєстрації договору оренди, що і передбачено статтею 125 ЗК України. Тобто наявність нормативно грошової оцінки землі до моменту затвердження проекту землеустрою управлінням Держгеокадастру у Закарпатські області ніяк не впливає на пришвидшення виникнення та дії договірних орендних відносин, на що посилається відповідач.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відмова у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства, що знаходиться за межами населених пунктів в контурі НОМЕР_1 на території Шаланківської сільської ради, Виноградівського району Закарпатської області, площею 34,2198 га з підстав відсутності технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є протиправною, так як надана із непередбачених законом підстав, а тому адміністративний позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги позивача щодо зобов'язання Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту с. Шаланки на території Виноградівського району, площею 34,2198 в оренду суд зазначає наступне.

Положеннями статті 50 Закону України "Про землеустрій", визначено перелік складових проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Так проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають серед іншого - акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки). Вказана норма не передбачає наявність такого документу як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, у проекті землеустрою міститься такий акт приймання-передачі межових знаків на зберігання від 10 червня 2016 року.

Форма такого акта затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 № 376 .

Однак при дослідженні акту приймання-передачі межових знаків на зберігання від 10 червня 2016 року, судом встановлено відсутність в ньому особистої печатки Шаланківської сільської ради, яка крім інших є власником суміжних земельних ділянок (17 аркуш проекту землеустрою) (а.с. 92).

Окрім того, за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо визнавання затвердження проектів землеустрою земельних ділянок для ведення фермерського господарства є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Отже, також із врахуванням невідповідності акту приймання-передачі межових знаків на зберігання від 10 червня 2016 року, вимога позивача про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту с. Шаланки на території Виноградівського району, площею 34,2198 в оренду задоволенню не підлягає.

Однак, враховуючи те, що в ході розгляду справи судом встановлено, що рішення відповідача щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства, що знаходиться за межами населених пунктів в контурі НОМЕР_1 на території Шаланківської сільської ради, Виноградівського району Закарпатської області, площею 34,2198 га з підстав відсутності технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є протиправним, суд з метою повного та належного захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області повторно розглянути питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства, що знаходиться за межами населених пунктів в контурі НОМЕР_1 на території Шаланківської сільської ради, Виноградівського району Закарпатської області, площею 34,2198 га.

Відповідно статті 71 частини 1 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд звертає увагу, що згідно з статтею 71 частини 2 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 94 частин 1 та 3 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, у зв'язку із частковим задоволенням позовної заяви, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача частково.

Керуючись статтями 94, 160-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати відмову Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства, що знаходиться за межами населених пунктів в контурі НОМЕР_1 на території Шаланківської сільської ради, Виноградівського району Закарпатської області, площею 34,2198 га з підстав відсутності технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки протиправною.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області повторно розглянути питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства, що знаходиться за межами населених пунктів в контурі НОМЕР_1 на території Шаланківської сільської ради, Виноградівського району Закарпатської області, площею 34,2198 га.

Присудити на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 551,21 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області.

У задоволенні позовної заяви в частині решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяС.Є. Гаврилко