Справа № 802/1047/16-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2016-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 листопада 2016 р. Справа № 802/1047/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Мультян Марини Бондівни,

Суддів: Бошкової Юлії Миколаївни
Воробйової Інни Анатоліївни

за участі секретаря судового засідання: Крисько І.В.

представників сторін:

позивача: Дяковського Л.В.

відповідача: Ільчика О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 06 січня 2016 року між Міністерством оборони України в особі т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу. Згідно пункту 3 вказаного контракту строк його дії становить 3 роки. 06 січня 2016 року т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 видано наказ № 3 у якому зазначено, що ОСОБА_1 прийнято на посаду механіка відділення технічного обслуговування автомобільного техніки взводу технічного забезпечення роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 , з 06 січня 216 року зарахувати до списків особового складу частини, на усі види забезпечення при військовій частині НОМЕР_2 , а на котлове забезпечення (польові умови) при військовій частині НОМЕР_3 . Так, позивачем зазначено, що відповідно до умов контракту військова частина зобов`язана наряду з іншими обов`язками забезпечити ОСОБА_1 та членів його сім`ї жилим приміщенням або виплачувати грошову компенсацію за піднайом житла, однак військовою частиною зазначені умови контракту виконані не були. Окрім того, у зв`язку з тим, що військова частина НОМЕР_1 всупереч контракту не забезпечила належними умовами для проходження служби та належними умовами проживання ОСОБА_1 та його дружини. Тому через неодноразові затримки виплати грошового забезпечення та через хворобу, ОСОБА_1 вирішив звільнитися. Так, позивачем написано рапорт на звільнення та подано його в стройову частину старшому помічнику начальника штабу з кадрів стройової частини військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_3 . Проте, лейтенант ОСОБА_4 відмовився прийняти рапорт і наказав ОСОБА_1 готуватися у відрядження на полігон. Проте, позивач відмовився, посилаючись на стан здоров`я та сімейні обставини. Після чого лейтенант ОСОБА_3 схопив позивача за руку та почав лаятися. Після чого позивач відмовився виходити на службу та почав вимагати від командира військової частини звільнення. На думку позивача, з метою помсти та особисту неприязнь лейтенант ОСОБА_3 склав наказ про звільнення ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_1 у запас на підставі п.п. "е" п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" через службову невідповідність. Так, позивач вважає, що його звільнення з військової частини НОМЕР_1 через службову невідповідність протиправно сфабриковано лейтенантом ОСОБА_3 у зв`язку з чим, останній просить внести змін в п. 5 наказу № 60-рс від 20 червня 2016 року та оформити звільнення із військової служби в запас за п.п. "з" п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту командуванням військової частини.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позові вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача 1 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання вчасно та належним чином повідомлений.

Представник Міністерства оборони України у судовому засіданні заперечував проти задоволення адміністративного та просив відмовити у його задоволенні. Окрім того, зазначив, що у пунктах 1-2 ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" зазначений вичерпний перелік підстав для звільнення з військової служби під час дії особливого періоду, і такої підстави, як звільнення з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця) не передбачено. Тому, оскільки положення зазначеної статті є імперативними та враховуючи те, що в Україні діє особливий період, на даний час відсутні правові підстави для звільнення ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця).

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши докази, які є у справі, колегія суддів дійшла висновку, що заявлений адміністративний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

06 січня 2016 року між Міністерством оборони України в особі т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу (а.с. 7-8). Згідно пункту 3 вказаного контракту строк його дії становить 3 роки.

06 січня 2016 року т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 видано наказ № 3 у якому зазначено, що ОСОБА_1 прийнято на посаду механіка відділення технічного обслуговування автомобільного техніки взводу технічного забезпечення роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 , з 06 січня 216 року зарахувати до списків особового складу частини, на усі види забезпечення при військовій частині НОМЕР_2 , а на котлове забезпечення (польові умови) при військовій частині НОМЕР_3 (а.с. 9).

ОСОБА_1 написано рапорт на звільнення та подано його в стройову частину старшому помічнику начальника штабу з кадрів стройової частини військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_3

21 червня 2016 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ про звільнення матроса ОСОБА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом, механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 у запас за п.п. "е" п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (а.с. 14). З 21 червня 2016 року виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує наступне.

Правовідносини, які пов`язані із правовим регулюванням проходження в Україні військової служби регулюються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до пункту 2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008), громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України в добровільному порядку або за призовом. За призовом громадяни проходять, зокрема, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Питання звільнення з військової служби врегульоване ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці:

1) під час проведення мобілізації:

а) жінки, які мають дитину (дітей) віком до 16 років, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу;

в) у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку;

г) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;

ґ) через такі сімейні обставини або інші поважні причини:

- виховання матір`ю (батьком) військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей, які з нею (з ним) проживають, без батька (матері);

- утримання матір`ю (батьком) військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, повнолітньої дитини віком до 23 років, якщо вона (він) є інвалідом I чи II групи;

- необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років;

- наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей;

д) у зв`язку з проведенням організаційних заходів у порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, за умови завершення виконання визначених завдань;

е) через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків;

2) під час воєнного стану:

а) які досягли граничного віку перебування військовозобов`язаних у запасі, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду;

б) визнані за станом здоров`я непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку;

в) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі;

3) після прийняття рішення про демобілізацію:

а) призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, у строки, визначені рішенням Президента України;

б) у зв`язку із закінченням строку контракту, укладеного під час особливого періоду, та небажанням проходити військову службу за новим контрактом.

Наказ про застосування до військовослужбовця такого дисциплінарного стягнення, як звільнення з військової служби через службову невідповідність, є підставою для видання наказу про його звільнення. Під час проведення мобілізації підставою видання наказу про звільнення через службову невідповідність осіб рядового складу, сержантського і старшинського складу з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період (крім прапорщиків і мічманів) є також рішення посадової особи, визначеної пунктом 225 цього Положення, про звільнення за підставою, визначеною п.п."е" п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до п.п. "е" п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнення з військової служби під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21 червня 2016 року матроса ОСОБА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом, механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 звільнено у запас за п.п. "е" п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через службову невідповідність.

У судовому засіданні представник позивача при обґрунтуванні позовних вимог просив звільнити ОСОБА_1 в запас за п.п. "з" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту командуванням військової частини. Представником позивача зазначено, що за всю службу у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 не отримав жодної догани чи зауваження, які були б записані в особову справу. Також представником позивача зазначено, що відповідачем не підтверджено вживання алкоголю чи інших наркотичних речовин ОСОБА_1 , адже не проводилось службове розслідування та не було взято аналізів на вживання алкоголю та інші наркотичні речовини. У зв`язку з чим, позивач вважає, що звільнення через службову невідповідність протиправно сфабриковано.

Однак, колегія суддів не може погодитись з даними поясненнями представника позивача з урахуванням наступного.

Як випливає із матеріалів справи ОСОБА_1 за час проходження військової служби зарекомендував себе як не дисциплінований, не виконавчий військовослужбовець.

Згідно довідки-доповіді по факту неприбуття на службу для заступання у добовий наряд у військовій частині та несвоєчасного прибуття у військову частину за станом здоров`я зазначено, що 15 січня 2016 року ОСОБА_1 був відсутній на службі при проведенні вечірнього розводу на добовий наряд. У телефонній розмові пояснив, що хворіє. 16 січня 2016 року на ранковому розводі також був відсутній, у телефонній розмові пояснив, що продовжує хворіти (а.с. 106).

Відповідно до висновків акту службового розслідування, в якому зазначено, що підтверджуючих документів про невихід на службу 15 січня 2016 року з поважних причин військовослужбовцем військової служби за контрактом ОСОБА_1 надано не було. Причини не заступання у добовий наряд ОСОБА_1 15 січня 2016 року та порушення статутних правил несення служби є поважними (а.с. 125-126).

Окрім того, запропоновано за порушення вимог ст. ст. 11, 12, 13, 14 та 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України матроса служби за контрактом ОСОБА_1 покарати у дисциплінарному стягненні "догана".

Згідно службової характеристики від 08 лютого 2016 року військовослужбовець військової служби за контрактом ОСОБА_1 за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 проявив себе наступним чином: ведучою формою поведінки обрав бездіяльність, мотивуючи поганим самопочуттям; до виконання розпоряджень командира ставився безвідповідально, створює конфліктні ситуації в стосунках з іншими військовослужбовцями ; до виконання своїх функціональних обов`язків ставиться неналежним чином та виконує їх не в повному обсязі, статут знає погано (а.с. 111).

Окрім того, як випливає із матеріалів справи 15 березня 2016 року матрос військової служби за контрактом ОСОБА_1 звернувся до медичного пункту частини де йому надали направлення на стаціонарне лікування в Одеський військовий шпиталь - восьме інфекційне відділення з діагнозом хронічний вірусний гепатит С.

Згідно виписного епікризу матрос військової служби за контрактом ОСОБА_1 у Збройних Силах з січня 2016 року знаходився на обстеженні та лікуванні у клініці психіатричній ВМКЦ Південного регіону з 16 березня 2016 року по 16 березня 2016 року з діагнозом: без ознак психічних розладів. Епізодичне вживання ПАВ по анамнезу. Зі слів обстежуваного свідчить, що преморбид без особливостей. Відмічався епізод зловживання кодеїном зі вмістом препаратів з віагрою (а.с. 118).

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно звільнено матроса ОСОБА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом, механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 у запас за п.п. "е" п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через службову невідповідність.

Окрім того, представником позивача зазначено, що командування військової частини НОМЕР_1 не виконувало умови контракту.

Однак, відповідно до абзацу 6 п. 2.12. "Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" затвердженої Наказом Міністра оборони України 10 квітня 2009 року №170, систематичним невиконанням умов контракту командуванням є невиконання одного із зобов`язань та інших умов, визначених контрактом, які допускались два чи більше разів протягом останніх 12 місяців служби військовослужбовця. Невиконання зобов`язань та інших умов, визначених контрактом, не враховується для встановлення систематичного невиконання умов контракту командуванням, якщо їх виконання стало неможливим у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій, а також залучення до здійснення заходів правового режиму надзвичайного стану, боротьби з тероризмом і піратством, посилення охорони державного кордону, ліквідації надзвичайних ситуацій природного та техногенного характеру, надання військової допомоги іншим державам.

Так, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено наявності та не надано належної інформації та доказів, які підтверджували б порушення командуванням військової частини НОМЕР_1 умов контракту.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ст. 69 КАС України).

Щодо тверджень представника позивача, що командуванням військової частини не виконуються умови контракту, щодо забезпечення жилим приміщенням його та членів його сім`ї або виплати грошової компенсації за піднайом ним житлового приміщення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.5 "Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями" затвердженої Наказом Міністерства оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року для зарахування на облік військовослужбовець подає через нетаємне діловодство військової частини рапорт, зразок якого наведений у додатку 1 до цієї Інструкції, на ім`я командира військової частини про зарахування на облік, який підписується повнолітніми членами сім`ї, що проживають разом з військовослужбовцем, мають самостійне право на отримання жилого приміщення та бажають разом з ним перебувати на квартирному обліку.

Однак, позивачем не надано доказів щодо написання ним рапорту на отримання житла.

Також, представник позивача зазначає, що командуванням військової частини НОМЕР_4 не виконуються умови контракту, зокрема, щодо виплати компенсації за піднайом житла.

Так, колегія суддів звертає увагу позивача на те, що така вимога суперечить "Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями" затвердженої Наказом Міністерства оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року, тобто така виплата військовослужбовцям рядового складу не передбачена.

Щодо тверджень представника позивача, що не виконуються умови контракту щодо виплати підйомної допомоги на нього та кожного члена його сім`ї, який переїжджає разом із ним на нове місце проходження військової служби, суд зазначає наступне.

Згідно із роздавальною відомістю № 147 на виплату грошового забезпечення генералам, адміралам, офіцерам, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом військової частини НОМЕР_1 за березень 2016 року ОСОБА_1 включений в дійсну роздавальну відомість (а.с. 119-120) та згідно із роздавальною відомістю № 119 на виплату одноразової грошової допомоги генералам, адміралам, офіцерам, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом військової частини НОМЕР_1 за березень 2016 року ОСОБА_1 включений у відомість та отримав зазначені кошти (а.с. 121).

Відповідно до ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів зібраних у справі, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.
Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Мультян Марина Бондівна

Судді Бошкова Юлія Миколаївна

Воробйова Інна Анатоліївна