Справа № 813/4151/13-а
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2016 року м. Київ К/800/7439/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Мороза В.Ф.,

Шведа Е.Ю.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04.02.2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Відділу Держземагенства в Дрогобицькому районі Львівської області, Реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, Трускавецької міської ради, Виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області, третя особа - ОСОБА_4, про незаконне вилучення частини земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу Держземагенства в Дрогобицькому районі Львівської області, Реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, Трускавецької міської ради, Виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області, третя особа - ОСОБА_4, про незаконне вилучення частини земельної ділянки, в якому просили:

- визнати протиправними та скасувати рішення Трускавецької міської ради від 14.09.2006 року № 40 в частині пункту 3.1;

- визнати протиправними та скасувати рішення Трускавецької міської ради від 01.03.2007 року № 109 в частині пунктів 1, 1.1;

- визнати протиправними та скасувати рішення Трускавецької міської ради від 24.02.2009 року № 513 в частині пунктів 9, 9.1, 9.2;

- визнати протиправними та скасувати рішення Трускавецької міської ради від 21.10.2011 року № 215;

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки від 03.02.2010 року з кадастровим номером НОМЕР_1, зобов'язати відділ Держземагенства у Дрогобицькому районі Львівської області скасувати відповідний запис у Поземельній книзі;

- скасувати державну реєстрацію в Державному реєстрі земель договору оренди землі, укладеного між Трускавецькою міською радою і гр. ОСОБА_4 № 03 від 03.02.2010 року;

- зобов'язати Реєстраційну службу Трускавецького міського управління юстиції Львівської області скасувати відповідний запис у Книзі записів та у Державному реєстрі прав; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень від 31.05.2013 року Реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції Львівської області;

- зобов'язати Реєстраційну службу Трускавецького міського управління юстиції Львівської області скасувати державну реєстрацію права власності Трускавецької міської ради на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, яка відбулася 29.05.2013 року на підставі свідоцтва про право власності від 31.05.2013 року № 4214220;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень від 10.06.2013 року № 3014956 Реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції Львівської області на підставі якого внесено запис № 1244893 про реєстрацію права оренди земельної ділянки ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 і на підставі якого 10.06.2013 року була проведена державна реєстрація права оренди земельної ділянки;

- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 14.04.2010 року № 94;

- визнати протиправним та скасувати рішення Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області - реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 06.08.2011 року № 6.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04.02.2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04.02.2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2016 року - без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04.02.2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2016 року та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Трускавецької міської ради від 14.09.2006 року № 40 «Про погодження місцерозташування та дозвіл на виготовлення проектів відведення земельних ділянок» вирішено дати дозвіл на збір матеріалів погодження місцерозташування земельних ділянок ОСОБА_4 на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування магазину.

Рішенням Трускавецької міської ради від 01.03.2007 року № 109 «Про погодження місцерозташування та дозвіл на виготовлення проектів відведення земельних ділянок» вирішено затвердити матеріали погодження місця розташування земельної ділянки ОСОБА_4 на АДРЕСА_1 для ведення роздрібної торгівлі та комерційних послуг (будівницво магазину) та надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки за рахунок земель, що перебувають в користуванні КП «Наше місто».

Рішенням Трускавецької міської ради від 24.12.2009 року № 513 «Про вилучення та надання земельних ділянок» вирішено надати в оренду терміном на 3 роки підприємцю ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0060 га по АДРЕСА_1 для ведення роздрібної торгівлі та комерційних послуг (будівництво магазину), категорія земель - житлової та громадської забудови, за рахунок земель, що перебували в користуванні КП «Наше місто».

На підставі вищезазначених рішень між ОСОБА_4 та Трускавецькою міською радою 03.02.2010 року укладено договір оренди землі щодо земельної ділянки площею 0,0060 га, цільове призначення будівництво та обслуговування магазину по АДРЕСА_1, про що в Державному реєстрі вчинено запис за № 03. Строк дії договору три роки. Також, укладено додаткову угоду про внесення змін до договору.

Рішенням Виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 14.10.2010 року № 94 «Про надання дозволу на розроблення містобудівних обгрунтувань об'єктів містобудування» вирішено дозволити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 розроблення містобудівного обгрунтування об'єкту містобудування на будівництво магазину на орендованій земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Рішенням Трускавецької міської ради від 21.10.2011 року № 215 «Про затвердження містобудівного обгрунтування на замовлення СПД-ФО ОСОБА_4 по АДРЕСА_1» вирішено затвердити містобудівне обгрунтування місця розміщення земельної ділянки під будівництво промтоварного магазину між будинками АДРЕСА_1.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області 06.08.2012 року зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт № ЛВ 6.

Вважаючи, що вищезазначені дії та рішення відповідачів порушують їхні права, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно із вищевказаними нормами права, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Враховуючи вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Із наведених положень вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10.04.2012 року у справі № 21-1115во10.

Відповідно до статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України, Відповідно до статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на вищевикладене, у справі, за якою розглядається дана касаційна скарга, насамперед підлягає встановленню факт порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача з боку відповідача (внаслідок прийняття оскаржуваних рішень).

Враховуючи, що позивачами не надано суду доказів та з матеріалів справи не вбачається, що оскаржуваними діями та рішеннями відповідачів порушені їхні права, свободи чи інтереси в публічно-правових відносинах, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04.02.2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Відділу Держземагенства в Дрогобицькому районі Львівської області, Реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, Трускавецької міської ради, Виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області, третя особа - ОСОБА_4, про незаконне вилучення частини земельної ділянки - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

В.Ф. Мороз

Е.Ю. Швед