Справа № 337/3709/16-а
Суддя: Кучерук І. Г.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 337-3709/16-а
Провадження № 2а-337-175/2016 р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

в складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Гончар В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні з залі Хортицького районного суду м. Запоріжжя адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти 1 батальйону 3 ДНП у м. Запоріжжя Дмітрієва Андрія Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача у якому просить суд визнати протиправними дії щодо винесення постанови серії АР № 049561 від 21.09.2016 року про накладання адміністративного стягнення за ч.3 ст.122 КУпАП, та скасувати постанову серії АР № 049561 від 21.09.2016 року про накладання адміністративного стягнення за ч.3 ст.122 КУпАП, вказавши, що 21.09.2016 року вона керуючи автомобілем Ford fiesta державний номер НОМЕР_1 рухаючись на роботу, була зупинена поліцейським в районі Вознесенівського о. Хортиця. За вказівкою відповідача вона була змушена зупинитись на смузі для руху маршрутних транспортних засобів. Відповідачем без пояснень прав було складено оскаржувану постанову. Її заперечення, щодо відсутності правопорушення та пояснення свідків відповідачем до уваги прийняті не були. Відповідачем проігноровані її заперечення, щодо відсутності факту порушення. Відповідач ніяких дій на збирання доказів на підтвердження наявності правопорушення та винуватості не здійснив. Наявні свідки відповідачем не запрошувалися та не допитувалися, інші свідки не встановлювались, не залучались та не допитувались, інші докази також не збирались, рішення про притягнення її до відповідальності було прийнято за внутрішнім переконанням відповідача, яке ґрунтувалось на візуальному фіксуванні ним факту порушення Правил дорожнього руху, та за відсутності будь-яких доказів, на підставі яких відповідач міг прийти до висновку про її винуватість. Відповідач, незважаючи на її заперечення обставини справи не встановив, належних та допустимих доказів на їх підтвердження не зібрав та не оцінив, її доводи не перевірив, в постанові належним чином не обґрунтував свої висновки щодо притягнення до адміністративної відповідальності, не навів докази, якими підтверджуються його висновки, мотиви відхилення пояснень. Обґрунтування вини сформовано лише на одних даних візуального сприйняття, без застосування будь-яких інших доказів, які б достовірно, достатньо та беззаперечно підтверджували наявність або відсутність вини, обставини складу правопорушення, що на її думку є недопустимим. Крім того, до прийняття оскаржуваної постанови їй не були роз'яснені права та обов'язки і не з'ясовані інші обставини, щоб могли мати значення для вирішення справи.

Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що він стояв у кармані біля мосту та побачив як автомобіль позивачки рухався на смузі руху громадського транспорту та потів перестроївся на іншу смугу руху. Автомобіль було зупинено, він представився та пояснив суть порушення, оголосив права та склав постанову. Також пояснив, що відео фіксування правопорушення не здійснювалося.

Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно вимог ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії); безсторонньо(неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В судовому засіданні встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 049561 відносно ОСОБА_1 винесена 21.09.2016 року за ст. 122 ч.3 КУпАП.

У постанові вказано, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки Ford fiesta державний номер НОМЕР_1, 21.09.2016 року о 08-25 годин в м. Запоріжжя, Вознесенівського району о. Хортиця здійснила рух на смузі для маршрутних транспортних засобів позначеною дорожнім знаком 3.8 чим порушила вимоги правил 17.1 ПДР, та була піддана адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» Учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь. На запит суду відносно матеріалів які послугували підставою для винесення постанови та накладенню адміністративного стягнення, доказів в обґрунтування постанови не надано.

В цій ситуації суб'єкт владних повноважень повинен надати докази скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач окрім пояснень, не надав доказів скоєння позивачем правопорушення, та його пояснення не підтверджуються будь якими доказами, відео фіксація правопорушення відсутня.

Таким чином на підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо скасування постанови є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Однак суд не може погодитися з позовними вимогами про визнання дій відповідача протиправними, так як порушень закону з боку відповідача по складанню оскаржуваної постанови, у судовому засіданні, не встановлено.

Таким чином суд вважає правомірними дії відповідача по складенню постанови за ознаками ст. 122 ч.3 КУпАП, та такими що відповідають вимогам Закону України «Про Національну поліцію», ст. 283 - 285 КУпАП. Суд вважає, що відповідач діяв у межах своїх повноважень при складанні постанови та накладенні адміністративного штрафу у межах санкцій передбачених ст. 122 ч.3 КУпАП. Оцінку постанові, як доказу адміністративного правопорушення, дає суд своїм рішенням.

Відповідно до ст. 171-2 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.2015 року, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини другої статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України. Положення частини другої статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Керуючись ст. 14, 53 Закону України «Про дорожній рух», ст. 122, 247, 251, 293 КУпАП, ст. 2, 6, 8, 9, 11, 69, 71, 72, 104, 159, 160, 163, 171-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати постанову серії АР № 049561 від 21.09.2016 року по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, про накладення штрафу у розмірі 510 грн. за ст. 122 ч.3 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Судові витрати покласти на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя :

Повний текст постанови виготовлений 28.11.2016 року.

Суддя :