Справа № 263/12368/16-а
Суддя: Ковтуненко В. О.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№2-а/263/386/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2016 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Ковтуненко В.О., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить суд визнати неправомірним дії Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області по відмові у включенні до його страхового стажу період роботи водієм з 20 травня 1995 року до 01 липня 2000 року, а також зобов'язати відповідача зарахувати вказаний період роботи до стажу, починаючи з 03 квітня 2016 року, тобто з моменту призначення пенсії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав на те, що з 03 квітня 2016 року є одержувачем пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При призначенні йому пенсії до страхового стажу не було враховано період його роботи водієм автомобілю І класу у приватній виробничо-комерційній фірмі «ВЕЯ» з 20 травня 1995 року до 01 липня 2000 року, у зв'язку із недотриманням правил заповнення трудової книжки. При зверненні ОСОБА_2 до УПФУ із вимогою про зарахування вказаного періоду роботи до стажу, представником останнього було повідомлено про необхідність підтвердження факту поясненнями двох свідків. Однак, відповідач відмовив у допиті свідків та повідомив, про те, що не буде розглядати даний спір, оскільки підприємство, на якому позивач працював, знаходиться на стадії ліквідації. Вважає, що діями посадових осіб УПФУ в Жовтневому районі міста Маріуполя порушенні його права та інтереси, за захистом яких він вимушений звертатися до суду.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2016 року було відкрито скорочене провадження щодо розгляду заявлених вимог позивача.

Відповідачем на адресу суду були надіслані заперечення до позовної заяви, в яких зазначено, що період роботи позивача у приватній виробничо-комерційній фірмі «ВЕЯ» з 20 травня 1995 року до 01 липня 2000 року не було зараховано до страхового стражу у зв'язку із тим, що на титульному листі трудової книжки не вказана дата її заповнення. З урахуванням цього, представник УПФУ просить суд відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

Відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_1, виданого Жовтневим РВ Маріупольського МУУМВС України в Донецькій області 29 червня 2000 року, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року у місті Маріуполі Донецької області.

У квітні 2016 року, після досягнення 60-річного віку, ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком. При зверненні надав копію трудової книжки серії НОМЕР_2, архівну довідку №1655/05-01 від 31.05.2016 року та оригінал витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб від 27 травня 2016 року №21967828.

Із наданих документів вбачається наступне.

Згідно копії трудової книжки позивача, ОСОБА_2 20 травня 1995 року був прийнятий у приватну виробничо-комерційну фірму «ВЕЯ» водієм автомобіля 1-го класу та звільнений з посади за власним бажанням 01 липня 2000 року. При цьому, у даній трудовій книжці міститься виправлення, а також відсутня дата заповнення документу, що не відповідає встановленим вимогам, проте не може бути жодним чином усунуте. Так, на даний час діяльність вказаного підприємства припинена у зв'язку із визнанням його банкрутом, про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб. Печатка та інші архівні документи фірми до архіву Маріупольської міської ради не передавалися, їх місцезнаходження невідоме.

У зв'язку із цим, ОСОБА_2, додатково, у наданих відповідачеві 06 червня 2016 року та 04 липня 2016 заявах, повідомив про те, що у разі, недостатності документів для зарахування стажу роботи, він зможе забезпечити явку двох свідків, котрі зможуть підтвердити факт його роботи на фірмі «ВЕЯ» в період з 20 травня 1995 року до 01 липня 2000 року.

У відповідь на це уповноваженими особами УПФУ в листах від 15.06.2016 року, від 21.06.2016 року та від 26.07.2016 року було повідомлено про те, що ОСОБА_2 з 03 квітня 2016 року є одержувачем пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При призначенні пенсії до його страхового стажу не було враховано період роботи водієм у приватній виробничо-комерційній фірмі «ВЕЯ» з 20 травня 1995 року до 01 липня 2000 року, у зв'язку із недотриманням правил заповнення трудової книжки. Для зарахування даного періоду до стажу рекомендовано звернутися до УПФУ з двома свідками по спільній роботі на цьому ж підприємстві, які повинні мати при собі: трудову книжку, паспорт, довідку про ІПН та копії цих документів.

При цьому, вжиті позивачем заходи щодо організації опитування двох свідків, відповідач ігнорував. З часом повідомив, що наданий витяг з Реєстру про припинення діяльності підприємства не є достатнім документом для проведення опитування свідків, необхідно надати довідки з архівних установ про відсутність в них документів фірми, після чого УПФУ зможе повторно розглянути існуюче питання.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

П.17 вказаного Порядку встановлює, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Водночас, відповідно до п.18 Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Згідно письмових пояснень, наданих суду, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН-НОМЕР_3, а також записів, що містяться у копії його трудової книжки серії НОМЕР_4, заповненій 31 липня 1985 року, вбачається, що останній працював у приватній виробничо-комерційній фірмі «ВЕЯ» водієм 1-го класу по міжнародним перевезенням та був звільнений з посади за власним бажанням 16 липня 2001 року. Свідок підтвердив, що працював разом із ОСОБА_2, в період їх роботи керівником підприємства був ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН-НОМЕР_5, у письмовій заяві, наданій суду, вказав, що працював у приватній виробничо-комерційній фірмі «ВЕЯ» водієм автомобілю 3-го класу починаючи з 20 вересня 1995 року та був звільнений з посади за власним бажанням 01 липня 2000 року. На підтвердження надав копію трудової книжки серії НОМЕР_6, заповнену 07 травня 1984 року. Вказав, що його колегою по роботі був ОСОБА_2

Із довідки №250516 з Пенсійного фонду України (індивідуальні відомості про застраховану особу) вбачається, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах із приватною виробничо-комерційною фірмою «ВЕЯ», підприємством відраховувалися страхові внески.

Таким чином, твердження відповідача про відсутність законних підстав для зарахування позивачеві періоду роботи з 20 травня 1995 року до 01 липня 2000 року, суд вважає спростованим даними, наведеними вище.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про неправомірність відмови відповідача щодо зарахування вказаного періоду роботи.

Відповідно до ст.83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім випадку призначення з більш раннього строку, зокрема, пенсії за віком призначаються з дня досягнення пенсійного віку.

Згідно п.1.7. Постанови правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку щодо необхідності задовольнити вказаний позов.

Долю судових витрат суд вирішує в порядку ст.94 КАС України.

Керуючись Законом України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст.2, 6-12, 69-71, 79, 86, 99, 158, 162, 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати неправомірним дії Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області по відмові у включенні до страхового стажу ОСОБА_2, ІПН-НОМЕР_7, період його роботи на посаді водія автомобілю І класу у приватній виробничо-комерційній фірмі «ВЕЯ» з 20 травня 1995 року по 01 липня 2000 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області зарахувати ОСОБА_2, ІПН-НОМЕР_7, до страхового стажу період його роботи на посаді водія автомобілю І класу у приватній виробничо-комерційній фірмі «ВЕЯ» з 20 травня 1995 року по 01 липня 2000 року, починаючи з моменту призначення пенсії з 03 квітня 2016 року.

Стягнути на користь ОСОБА_2, ІПН-НОМЕР_7, з державного бюджету шляхом стягнення коштів з рахунків центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького Апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня її отримання.

Суддя В.О.Ковтуненко