Справа № 826/10628/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ
21 листопада 2016 року № 826/10628/16
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрянська Я.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справі:

за позовомОСОБА_1 ,
довійськової частини НОМЕР_1
простягнення коштів у розмірі 14638,47 грн.,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до військової частини НОМЕР_1 про стягнення коштів у розмірі 14638,47 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що під час розгляду адміністративної справи № 826/9849/15 в межах якої було вирішено питання про скасування наказу № 78 від 25.09.2014 "Про закриття службового розслідування за фактом безпідставного завищення обсягів та вартості наданих послуг з сухого чищення речового майна", яким в свою чергу було утримано суму грошових коштів у розмірі 9997, 85грн., що беззаперечно завдає шкоди охоронюваним законом правам та інтересам позивача. Однак, сума коштів яку позивач просив стягнути, охоплює лише період розгляду справи, але грошові кошти продовжували утримувати і до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2016 якою оскаржуваний наказ № 78 було скасовано, оскільки постановою Окружного адміністративного суду від 01.12.2015 відмовлено у задоволенні позову.

Відповідач уповноваженого представника у судове засідання не скерував, хоча був повідомлений належним чином про місце, дату та час призначеного судового засідання, будь-яких документів/пояснень/заперечень проти позову відповідач не надав.

Разом з тим, відповідачем 24.10.2016 подано до суду заперечення зі змісту яких вбачається, що на думку відповідача позивачем порушено строк звернення до суду, оскільки останній дізнався про порушення власних прав та інтересів 13.06.2016, а звернувся до суду 18.07.2016.

Так, згідно з частиною третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас, з урахуванням того, що про порушення власних прав та охоронюваних законом інтересів позивач, як стверджує останній, дізнався лише з листа від 13.06.2016, як було зазначено, не спростовано відповідачем та третьою особою, а звернувся позивач до суду 12.07.2016 (що підтверджується відбитком реєстраційної печатки Окружного адміністративного суду м. Києва), суд дійшов до висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:
З 27.10.2012 по 17.11.2014 капітан Збройних Сил України ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді начальника речової служби тилу Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій.

З 18.11.2014 по момент звернення позивача до суду, ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира військової частини.

Наказом № 78 від 25.09.2014 "Про закриття службового розслідування за фактом безпідставного завищення обсягів та вартості наданих послуг з сухого очищення речового майна" за підписом начальника інституту на позивача було накладено матеріальну відповідальність за шкоду заподіяну державі в розмірі 45 063, 20 грн.

Вважаючи протиправним наказ № 78 від 25.09.2014 та таким, що порушує законні права та інтереси ОСОБА_1 , позивач звернувся до суду.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.12.2015 у адміністративній справі № 826/9849/15 за позовом ОСОБА_1 до Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій та інформатизації, Військової частини НОМЕР_1 про визнання нечинним наказу, стягнення утриманих коштів, у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 01.12.2015 скасовано, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій та інформатизації №78 від 25.09.2014 «Про закриття службового розслідування за фактом безпідставного завищення обсягів та вартості наданих послуг з сухого чищення речового майна» в частині, що стосується ОСОБА_1 , зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 утриматись від вчинення дій щодо утримання з ОСОБА_1 грошового забезпечення на підставі наказу №78 від 25.09.2014, стягнути з Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій та інформатизації на користь ОСОБА_1 кошти, утримані з грошового забезпечення на підставі наказу №78 від 25.09.2014 у розмірі 640 грн., стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 кошти, утримані з грошового забезпечення позивача на підставі наказу №78 від 25.09.2014 у розмірі 9997,85 грн., стягнуто з Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій та інформатизації на користь ОСОБА_1 витрати на оплату почеркознавчої експертизи у розмірі 900,48 грн., в решті позовних вимог відмовлено.

Таким чином, позивач неодноразово звертався із рапортами від 07.06.2016, 10.06.2016, 13.06.2016, 14.06.2016 до командира військової частини НОМЕР_1 із проханням повернути суму коштів, які були безпідставно утримані на підставі скасованого наказу № 78 від 25.09.2014.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, відповідно до довідки від 10.06.2016 № 108, зазначено, що ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу у т.ч. НОМЕР_1 утримано збитки по місяцям, а саме в жовтні 2015 - 1178,45 грн., листопад 2015 - 1196,66 грн., грудень 2015 - 1196,66 грн., січень 2016 - 2211,22 грн., лютий 2016 - 2251,74 грн., березень 2016 - 2251,74 грн., квітень 2016 - 2100,26 грн., травень 2016 - 2251, 74 грн., у загальному розмірі - 14 638, 74 грн.

Вважаючи, що утримання грошових сум в період з жовтня 2015 по травень 2016 проводилося протиправно із порушенням вимог чинного законодавства, позивач звернувся задля захисту порушених прав та інтересів до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (ч.1 ст.255 КАС України).

Згідно із п.3 ч.1 ст.256 КАС України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

В силу ч.2 ст.257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 01.12.2015 скасовано, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій та інформатизації №78 від 25.09.2014 «Про закриття службового розслідування за фактом безпідставного завищення обсягів та вартості наданих послуг з сухого чищення речового майна» в частині, що стосується ОСОБА_1 , зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 утриматись від вчинення дій щодо утримання з ОСОБА_1 грошового забезпечення на підставі наказу №78 від 25.09.2014, стягнути з Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій та інформатизації на користь ОСОБА_1 кошти, утримані з грошового забезпечення на підставі наказу №78 від 25.09.2014 у розмірі 640 грн., стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 кошти, утримані з грошового забезпечення позивача на підставі наказу №78 від 25.09.2014 у розмірі 9997,85 грн., стягнуто з Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій та інформатизації на користь ОСОБА_1 витрати на оплату почеркознавчої експертизи у розмірі 900,48 грн., в решті позовних вимог відмовлено.

Вищевказаною постановою визнано протиправним та скасовано наказ № 78 від 25.09.2014 в частині, що стосується позивача.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 р. у справі "ОСОБА_2 проти України" (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Тобто з урахуванням вищевикладеного та з урахуванням того, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2016 визнано протиправним та скасовано наказ № 78 від 25.09.2016, яка є такою, що набрала законної сили та не потребує повторного доказування, на підставі якого проводилося грошове утримання коштів з позивача, то суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 кошти на відшкодування шкоди, завданої незаконною бездіяльністю відповідача, яка проявляється у неповерненні безпідставно утриманих за скасованим наказом № 78 від 25.09.2014 з грошового забезпечення позивача коштів за період з жовтня 2015 року по травень 2016 року в розмірі 14 638,47 грн.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська