Справа № 2а-2121/12/0970
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року Справа № 876/5677/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді-доповідача Яворського І.О.

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення за №ІФ 5 від 13.09.2011 року про реєстрацію декларації про готовність до експлуатації прибудови до садибного житлового будинку,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 в липні 2012 року звернулася з позовом в суд до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 та просила визнати протиправним рішення відповідача щодо реєстрації декларації про готовність до експлуатації прибудови до садибного житлового будинку по вулиці Цапліна, 15а в с. Сваричів Рожнятівського району Івано-Франківської області та скасувати таку реєстрацію від 13 вересня 2011 року №ІФ 5.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Івано-Франківській області всупереч власним висновкам про те, що прибудова до садибного житлового будинку ведеться ОСОБА_4 без дозволу відповідача на ведення будівельно-монтажних робіт та необхідності усунення допущених порушень, проведено реєстрацію декларації «Про готовність об'єкта до експлуатації» №ІФ5 від 13.09.2011 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2012 року у справі №2а-2121/12/0970 адміністративний позов було задоволено.

Не погодившись з цим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 оскаржено його до Львівського апеляційного адміністративного суду, який ухвалою від 01.12.2014 року залишив його без змін.

ОСОБА_3, оскаржено обидва рішення до Вищого адміністративного суду України, як суду касаційної інстанції, яким ухвалою від 31.03.2016 року касаційну скаргу задоволено частково, рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

В своїй ухвалі Вищий адміністративний суду України вказав про передчасність висновків судів попередніх інстанцій, оскільки суди не перевірили усі обставини, які мають значення у цьому спорі, зокрема, не встановили та не перевірили чи порушуються права позивача у спірних правовідносинах, а судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси позивача.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 липня 2016 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 липня 2016 року у справі №2а-2121/12/0970 та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт виходить з тих же мотивів, що наведені в позовній заяві.

Сторони по справі в судове засідання не з'явились, а тому згідно ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, є власниками суміжних домоволодінь та земельної ділянки, розташованих на АДРЕСА_1.

13.09.2011 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Івано-Франківській області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації - прибудови до садибного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, замовник ОСОБА_3.

Рішенням виконавчого комітету Сваричівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 11.10.2011 року «Про оформлення права власності на окремі домоволодіння» оформлено за ОСОБА_3 право власності на частину домоволодіння з добудовою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 на підставі рішення сесії Сваричівської сільської ради ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0, 0400 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Крім того, в провадженні Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод та знесення самочинної збудованої добудови до належної частини житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1.

Статтею 2 КАС установлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Отже, згідно з вищенаведеними нормами права, позивач має право звернутись до адміністративного суду з позовом лише у разі, якщо він вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Так, відповідно до частини другої статті 171 КАС право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Зі змісту регулювання, яке міститься у Кодексі адміністративного судочинства України, також вбачається, що і право оскаржити індивідуальний акт, має особа, якої він стосується.

Позиція щодо можливості оскарження індивідуального акта висловлена в постанові Верховного Суду України від 24.06.2014 року №21-231а14.

Як видно з матеріалів справи і суті спору, позивач не є безпосереднім учасником цих відносин, акт індивідуальної дії, який вона просить скасувати, її не стосується, дійсне порушення її прав, свобод чи інтересів нею не доведено.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 липня 2016 року у справі №2а-2121/12/0970 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя-доповідач І.О. Яворський

Судді Р.В. Кухтей

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 21.11.2016 року