Справа № 305/220/16-а,2-а/305/12/16
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 р. Справа № 876/6593/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання - Мельничук Б. Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 05 лютого 2016 року про повернення позовної заяви в справі за позовом ОСОБА_1 до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування припису, акту, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2016 року Рахівським районним судом Закарпатської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області визнання протиправними акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм державних стандартів і правил за № 07/1007 від 11 січня 2016 року, припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм державних стандартів і правил за № 01-П/1007 від 11 січня 2016 року, протокол про адміністративне правопорушення від 11 січня 2016 року та постанову № 10/1007 від 21 січня 2016 року по справі про адміністративне правопорушення, складені головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області Клементєвим Я. В. відносно ОСОБА_1 та скасування їх повністю.

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 05 лютого 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування припису, акту, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення повернуто позивачеві.

Зазначену ухвалу мотивовано тим, що позовна заява не підсудна Рахівському районному суду Закарпатської області, як адміністративному, а підсудна Закарпатському окружному адміністративному суду, оскільки у ній наявні позовні вимоги, які підсудні окружному адміністративному суду.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивачем - ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали було допущено порушення норм процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, в апеляційній скарзі висловлено прохання розглянути її без участі апелянта, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Статтею 18 КАС України визначено правила предметної підсудності адміністративних справ, які поряд з правилами територіальної та інстанційної підсудності складають алгоритм визначення компетентного суду для розгляду і вирішення конкретної адміністративної справи.

Правила предметної підсудності дозволяють визначити, адміністративний суд якої ланки розглядатиме адміністративну справу у першій інстанції, а правила територіальної підсудності - до якого конкретно адміністративного суду відповідної судової ланки особі необхідно звернутися у кожному конкретному випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи у яких однією з сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам; усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті; адміністративні справи щодо примусового повернення в країну походження або третю країну та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України.

Встановлено, що у заявленому адміністративному позові містяться такі позовні вимоги: визнання протиправним та скасування акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм державних стандартів і правил за № 07/1007 від 11 січня 2016 року; визнання протиправним та скасування припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм державних стандартів і правил за № 01-П/1007 від 11 січня 2016 року; визнання протиправними та скасування протоколу про адміністративне правопорушення від 11 січня 2016 року та постанови № 10/1007 від 21 січня 2016 року по справі про адміністративне правопорушення, складені головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області Клементєвим Я. В. відносно ОСОБА_1.

Також встановлено, що відповідачем у даній справі є управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області.

Згідно ч.1 ст. 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою. Якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Судом першої інстанції вірно вказано, що розгляд позовної вимоги щодо визнання протиправними та скасування протоколу про адміністративне правопорушення від 11 січня 2016 року та постанови № 10/1007 від 21 січня 2016 року по справі про адміністративне правопорушення предметно підсудні місцевому загальному суду як адміністративному.

Разом з тим, позовні вимоги щодо визнання припису та акту перевірки протиправними, а також вимога про їх скасування судом, предметно підсудна окружному адміністративному суду, оскільки такий припис не є рішенням суб'єкта владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а є вимогою про усунення порушень містобудівного законодавства.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що акт, припис, протокол та постанова не є стадіями процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки припис є обов'язковою для виконання вимогою органу державної влади, після його винесення, особа, щодо якої його винесено, вправі оскаржити припис окремо та незалежно від винесення уповноваженим органом постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на наступне.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відтак, повернення позовної зяави з мотивів непідсудності даному адмінінстративному суду не може вважатися порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів також звертає увагу апелянта на те, що розгляд і вирішення справи неповноважним судом відповідно до ст. 202 КАС України має наслідком скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дана позовна заява не підсудна Рахівському районному суду Закарпатської області як адміністративному, а підсудна Закарпатському окружному адміністративному суду, оскільки у ній наявні позовні вимоги, які підсудні окружному адміністративному суду.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. ч. 1 ст. 155, 158-160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 199, ст. ст. 200, 205, 206, ст. 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 05 лютого 2016 року про повернення позовної заяви в справі № 305/220/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Р. В. Кухтей

І. О. Яворський

Ухвалу складено в повному обсязі 22 листопада 2016 року.