Справа № 826/114/16
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 листопада 2016 року № 826/114/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А.С., суддів: Літвінової А.В., Аблова Є.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Міністерства юстиції України, державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Радченко Альони Леонідівни, державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченко Олександра Анатолійовича, державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Чекригіна Олександра Валерійовича
про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Міністерства юстиції України, державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Радченко Альони Леонідівни, державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченко Олександра Анатолійовича, державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Чекригіна Олександра Валерійовича, в якому просить (з урахуванням клопотання про зменшення позовних вимог від 22.03.2016) визнати протиправними та скасувати рішення про відмову у реєстрації права власності на вантажний термінал загальною площею 11 607 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_1:

- №25094524 від 07.10.2015 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Радченко Альони Леонідівни;

- №25731553 від 30.10.2015 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченка Олександра Анатолійовича;

- №27463869 від 24.12.2015 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Чекригіна Олександра Валерійовича.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувані рішення про відмову у реєстрації права власності на вказаний об'єкт нерухомого майна прийняті державними реєстраторами в порушення положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки перелік документів, відсутність яких вказана в якості відмови у реєстрації права власності, не передбачений вказаними положеннями законодавства у сфері державної реєстрація, яке діяло станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Представник позивача під час судового розгляду даної справи заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Міністерство юстиції України проти задоволення позовних вимог заперечувало, вказавши про правомірність спірних рішень, оскільки наданими для здійснення державної реєстрації права власності на відповідний об'єкт документами не підтверджено належним чином переходу права власності на останній до позивача.

Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВІС ФІНАНС» (іпотекодавець) укладено договір іпотеки від 22.07.2015, зареєстрований в реєстрі за №2259, у відповідності до умов якого предметом іпотеки в якості забезпечення основного зобов'язання (договір відступлення прав вимоги за договорами банківського вкладу від 22.07.2015, в якому боржником виступає Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТРАЛ КАПІТАЛ») став вантажний термінал загальною площею 11 607 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_1.

Приписами п.п. 9.1., 9.2., 9.3. вказаного договору іпотеки передбачено право позивача, у разі порушення основного зобов'язання, звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом прийняття його у власність, відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Оскільки, за твердженнями позивача, основне зобов'язання не було виконано, позивачем адресовано Товариству з обмеженою відповідальністю «АВІС ФІНАНС» та Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТРАЛ КАПІТАЛ» повідомлення про порушення основного зобов'язання.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 тричі зверталась до Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України із заявами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про реєстрацію приватної власності на вантажний термінал з реєстраційним номером 10138290, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Проте, за результатами розгляду вказаних заяв державними реєстраторами прийнято такі рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень:

- №25094524 від 07.10.2015 державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Радченко Альони Леонідівни (підстава для відмови - неможливо встановити вартість предмета іпотеки на момент набуття у власність іпотекодержателем у зв'язку з відсутністю оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності (ст. 37 Закону України «Про іпотеку»);

- №25731553 від 30.10.2015 державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченка Олександра Анатолійовича (підстава для відмови - неможливо встановити повноваження керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІС ФІНАНС», оскільки згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців в якості керівника вказаного товариства визначено іншу особу, аніж та, яка підписала повідомлення про порушення основного зобов'язання від 28.07.2015);

- №27463869 від 24.12.2015 державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Чекригіна Олександра Валерійовича (підстава для відмови - з поданих документів неможливо встановити завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем повідомлення).

Вважаючи такі рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації (п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

У силу ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Приписами ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4 2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень (ч. 2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Як було зазначено вище, оскаржуваними рішеннями ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації права власності на вантажний термінал з реєстраційним номером 10138290, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, з підстав відсутності ряду документів, а саме: відсутність оцінки предмету іпотеки, наданої суб'єктом оціночної діяльності (рішення №25094524 від 07.10.2015 державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Радченко Альони Леонідівни); відсутність підтвердження повноважень керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІС ФІНАНС», яким підписано повідомлення про порушення основного зобов'язання від 28.07.2015 (рішення №25731553 від 30.10.2015 державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченка Олександра Анатолійовича); відсутність документу на підтвердження завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем (рішення №27463869 від 24.12.2015 державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Чекригіна Олександра Валерійовича).

Таким чином, підставою для прийняття вказаних оскаржуваних рішень слугувала встановлена державними реєстраторами невідповідність поданих позивачем документів та/або неможливість встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Так, приписами ч.ч. 1 та 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

У той же час, перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

На виконання положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Порядок №868), який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Згідно з п. 40 Порядку №868, для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає документ, що підтверджує факт надання іпотекодержателем або контролюючим органом згоди на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна.

Дія цього пункту не поширюється на випадки внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно, реєстрація яких проведена до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

У силу п. 46 Порядку №868, для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження нерухомого майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого відбувається перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання вказаних положень на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІС ФІНАНС» (іпотекодавець) та Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТРАЛ КАПІТАЛ» (боржник за основним зобов'язанням) направлено повідомлення про порушення основного зобов'язання від 28.07.2015, в якому ОСОБА_1 вимагала усунути порушення умов договору та сплатити грошові кошти та повідомляла, що у випадку невиконання даної вимоги остання почне процедуру звернення стягнення на належне товариству з обмеженою відповідальністю «АВІС ФІНАНС» нерухоме майно, яке виступило об'єктом договору іпотеки.

Зі змісту даного повідомлення вбачається, що останнє від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІС ФІНАНС» підписано гр. ОСОБА_5, як директором останнього.

Натомість, згідно зі спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на липень 2015 року, керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІС ФІНАНС» вказано ОСОБА_6

Відтак, вказане повідомлення не підтверджує факту надіслання та, відповідно, отримання іпотекодавцем (Товариством з обмеженою відповідальністю «АВІС ФІНАНС») письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем (позивачем у даному разі), оскільки повноваження гр. ОСОБА_5, як належного представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІС ФІНАНС», не підтверджені.

При цьому, повідомлення про порушення основного зобов'язання від 28.07.2015 не містить дати його підписання гр. ОСОБА_5, як директором Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІС ФІНАНС», відтак, даним документом не визначено строку, з якого розпочинається відлік 30-денного строку, сплив якого є однією з підстав для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що наявними у матеріалах справи доказами не спростовано мотивів для прийняття відповідачами оскаржуваних рішень, на підставі яких позивачу відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на об'єкт іпотечного договору, а тому суд виходить з правомірності останніх.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Беручи до уваги викладене, суд визнає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.С. Мазур

Судді Є.В. Аблов

А.В. Літвінова