Справа № 826/13949/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 листопада 2016 року 11:38 № 826/13949/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю сторін:

представника позивача - Коновалової Г.В.,

представника відповідача - Борсука О.Г,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Київенерго» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.07.2016 №Ю-9-17, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося публічне акціонерне товариство «Київенерго» (надалі - позивач або ПАТ «Київенерго») з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (надалі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.07.2016 №Ю-9-17.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю вимоги відповідача від 06.07.2016 № Ю-9-17 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) на суму 2 343 758,07 грн. з тих підстав, що впродовж червня 2016 року ПАТ «Київенерго» в повному обсязі сплатило з поточного рахунку свого відокремленого структурного підрозділу без права юридичної соби (філіалу «Завод «Енергія») належні суми єдиного внеску, нараховані при виплаті сум заробітної плати працівникам філіалу. На переконання позивача, така сплата єдиного внеску не може кваліфікуватися як сплата цього внеску третьою особою, оскільки філіал ПАТ «Київенерго» не являється юридичною особою, не складає окремого балансу, самостійно не здійснює розрахунки із застрахованими особами та незареєстрований платником єдиного внеску у контролюючих органах.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, підтримавши доводи, викладені у його письмових запереченнях проти позову, в яких зазначено про правомірність оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки). Зокрема, відповідач притримується позиції, що позивач мав сплачувати єдиний внесок за своїм місцезнаходженням та виключно з власного поточного рахунку в банку, а не з рахунку філіалу. Додатково представник відповідача повідомив, що станом на 12.10.2016 заборгованість в інтегрованій картці платника єдиного внеску ПАТ «Київенерго» відсутня, у зв'язку з чим вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.07.2016 №Ю-9-17 була відкликана в автоматичному режимі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

У складі позивача наявний структурний відокремлений підрозділ - філіал «Завод «Енергія» (місцезнаходження: м. Київ, Дарницький р-н, вул. Колекторна, 44), правовий статус якого визначений Положенням про філіал «Завод «Енергія» Київенерго» ПАТ «Київенерго» (далі - Положення про філіал), затверджений рішенням (протоколом) Наглядової ради Товариства від 16.06.2011.

У період з 03 по 21 червня 2016 року з поточного рахунку філіалу «Завод «Енергія» номер 9600 на відповідний казначейський рахунок контролюючого органу (номер 2810, отримувач - Центральний офіс (), банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві) були перераховані суми єдиного внеску, нараховані на виплачені у червні 2016 року суми заробітної плати, всього на загальну суму 11 182 073,06 грн., що засвідчується наданими представником позивача копіями платіжних доручень №2163 від 03.06.2016, №2214 від 06.06.2016, №№2218, 2219, 2220, 2221, 2222, 2223 від 07.06.2016, №2516 від 09.06.2016, №4083 від 10.06.2016, №4097 від 13.06.2016, №4115 від 14.06.2016, №4163 від 15.06.2016, №4170 від 16.06.2016, №4198 від 17.06.2016, №4221 від 21.06.2016.

Водночас, як вбачається зі змісту наданої представником відповідача інтегрованої картки платника єдиного внеску, нарахованого на суми заробітно плати, винагороди за договором цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності (код бюджетної класифікації 71010000), - позивача за 2016 рік вказані суми не були проведені як сплачені ПАТ «Київенерго» за відповідні дати. Внаслідок цього, станом на 21.06.2016 в інтегрованій картці позивача утворилася недоїмка у сумі 9 996 758,07 грн. з динамікою до зменшення її розміру. Станом на 30.06.2016 у позивача обліковувалася недоїмка по сплаті єдиного внеску на суму 2 343 758,07 грн., яка погашена 07.07.2016.

14.07.2016 на адресу ПАТ «Київенерго» від Офісу великих платників податків ДФС надійшла вимога про сплату боргу (недоїмки) від 06.07.2016 №Ю-9-17 з єдиного внеску на суму недоїмки у розмірі 2 343 758,07 грн., що утворилася станом на 30.06.2016.

Не погоджуючись із правомірністю зазначеної вимоги про сплату боргу (недоїмки) з тих підстав, що сплата сум єдиного внеску з поточного рахунку філіалу фактично здійснювалося від імені головного підприємства, позивач звернувся з цим позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2464).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону №2464 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками єдиного внеску, зокрема, є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Контроль своєчасності подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків, зборів, платежів входить до функцій контролюючих органів, а саме органи доходів і зборів (пп. 191.1.2 п. 191.1 ст. 191, п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6, абз. 1 і 2 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Також платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

При цьому, платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі.

Частиною 7 ст. 9 зазначеного Закону встановлено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

У відповідності до положень ч.ч. 5, 6 і 10 ст. 9 Закону №2464 (в редакції Закону України від 04.07.2013 № 406-VI), сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування.

Для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.

Обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

У разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

В силу норми ч. 9 ст. 25 Закону №2464 передача платниками єдиного внеску своїх обов'язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством.

В розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №2464 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або несплачена у строки, встановлені цим Законом, є недоїмкою.

Згідно ч. 4 ст. 25 цього Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Форма вимоги про сплату боргу (недоїмки) для платника єдиного внеску - юридичної особи затверджена Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що зареєстрований Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953 та набрав чинності з 29.05.2015, а саме - наведена в додатку 6 до названої Інструкції.

При цьому, безпосередньо порядок формування, оформлення та надсилання вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску передбачений розд. VI згаданої вище Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Зокрема, положеннями розд. 6 цієї Інструкції визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Дослідивши зміст наявних у справі платіжних доручень платника - філіалу «Завод «Енергія» ПАТ «Київенерго» суд встановив, що перерахування коштів за такими платіжними дорученнями здійснювалося на користь контролюючого органу за місцем податкового обліку ПАТ «Київенерго», а саме на рахунок « 2810», що був відкритий для МГУ ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків та діяв з 15.09.2015 (про що зазначено на офіційному веб-сайті Державної фіскальної служби України).

Дані платіжні документи були прийняті банком до виконання та платежі проведено в ті самі або наступні дні, що підтверджується відмітками банку на таких платіжних дорученнях.

У відповідності до спільного наказу Міністерства фінансів України від 19.09.2013 №493/815 «Про затвердження Положення про рух коштів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (втратив чинність 25.03.2016), зазначено, що дане положення розроблено відповідно до статей 8, 9, 11, 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» з метою регламентування руху коштів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та фінансових санкцій (штрафів та пені), що застосовуються згідно із Законом, на рахунках, відкритих в органах Державної казначейської служби України відповідно до вимог законодавства.

Пунктом 2.1 розд. ІІ вказаного Положення передбачалось, що Міністерство доходів і зборів України та територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, об'єднані та спеціалізовані державні податкові інспекції Міндоходів відкривають в органах Казначейства небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 «Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування» (далі - рахунок 3719) для зарахування та розподілу коштів єдиного внеску та фінансових санкцій (далі - страхові кошти).

Відкриття рахунків 3719 здійснюється на підставі заяв Міндоходів і територіальних органів Міндоходів та інших документів у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики.

Згідно з п. 3.1 розд. ІІІ Положення, страхові кошти, що сплачуються страхувальниками, зараховуються на рахунки 3719, відкриті на ім'я територіальних органів Міндоходів в управліннях (відділеннях) Казначейства.

Аналогічні положення містяться у чинному на даний час Положенні про рух коштів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 12.02.2016 №54.

У відповідності до ч. 4 ст. 45 Бюджетного кодексу України (далі - БК України), податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Приписами ч. 5 ст. 45 БК України передбачено, що податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Аналіз норм цього Кодексу дає підстави суду зробити висновок, що усі податкові надходження, справляння яких передбачено законодавством України, є доходами державного бюджету, які визнаються зарахованими до бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Поняття «єдиний казначейський рахунок» закріплене в Положенні про єдиний казначейський рахунок, затверджене Наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 №122 (далі - Положення №122), та визначається як консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Пунктом 2.1 цього Положення встановлено, що єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Таким чином, зі змісту пунктів Положення №122 слідує, що всі сплачені податки і збори (обов'язкові платежі), в будь-якому випадку зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок - єдиний казначейський рахунок.

Факт надходження суми єдиного внеску 11 182 073,06 грн. на діючий казначейський рахунок номер 2810 відповідачем під час розгляду справи в суді документально спростовано не було.

Натомість в тексті своїх заперечень проти позову та у судовому засіданні представник відповідача заперечував лише порядок сплати позивачем сум єдиного внеску не з власного поточного рахунку в банку, а з поточного рахунку свого відокремленого підрозділу, який не являється юридичною особою та страхувальником в розумінні п. 8 розд. ІІ Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 № 1162.

Так, в силу цього пункту розд. ІІ Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відокремлені підрозділи обліковуються як страхувальники з урахуванням таких особливостей:

- у разі отримання повідомлення від державного реєстратора або відомостей з Єдиного державного реєстру про створення відокремленого підрозділу юридичної особи такий новостворений підрозділ обліковується з приміткою "Неплатник";

- у разі прийняття юридичною особою рішення про виділення відокремленого підрозділу на окремий баланс та перехід до самостійного ведення ним розрахунків із застрахованими особами юридична особа повідомляє про це в десятиденний строк з дня прийняття такого рішення контролюючий орган за місцезнаходженням відокремленого підрозділу. У зазначеному випадку на підставі такого повідомлення юридичної особи відокремлений підрозділ обліковується як платник єдиного внеску;

- якщо юридичною особою прийнято рішення про реорганізацію відокремленого підрозділу - страхувальника в такий підрозділ, який не має обов'язків чи повноважень щодо ведення окремого балансу та самостійного ведення ним розрахунків із застрахованими особами, юридична особа повідомляє про це в десятиденний строк з дня прийняття такого рішення контролюючий орган за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу. У цьому випадку за умови відсутності заборгованості на підставі такого повідомлення юридичної особи відокремлений підрозділ обліковується з приміткою "Неплатник";

- наявність у відокремленого підрозділу окремого балансу, самостійного ведення розрахунків з оплати праці із застрахованими особами може бути встановлена контролюючим органом під час проведення перевірки платника єдиного внеску, при опрацюванні його звітності.

Тобто, відокремлений підрозділ, не маючи статусу юридичної особи та окремого балансу, не береться на облік в контролюючому органі за своїм місцезнаходженням, а нараховування, утримання і сплату (перерахування) єдиного внеску за такий підрозділ здійснює централізовано з рахунку головне підприємство - юридична особа за місцем його реєстрації.

Зі змісту розд. 3, 5, 6, 8, 10 Положення про філіал вбачається, що філіал «Завод «Енергія» не є юридичною особою і діє на підставі цього Положення в межах повноважень, наданих Товариством. Філіал має незакінчений баланс, який входить у консолідовану звітність Товариства, та відповідні форми фінансової (податкової) звітності щодо господарських операцій філіалу. Філіалу Товариство відкриває поточний рахунок (рахунки) в установах банку. Філіал по взаємовідносинам, які виникають з його господарської діяльності, не несе самостійної відповідальності. Філіал здійснює певні визначені Положенням виробничо-господарські функції, в тому числі функції у сфері оплати праці. Філіал не має власного відокремленого майна, виробнича та господарська діяльність філіалу здійснюється за рахунок матеріальних ресурсів та коштів Товариства. Філіал здійснює первинний облік своєї виробничої і фінансово-господарської діяльності для подальшого включення її показників до статистичної, податкової і фінансової звітності товариства.

Як пояснив представник позивача, сплата сум єдиного внеску з поточного рахунку №9600, відкритого для філіалу, здійснювалася разом з виплатою заробітної плати працівникам філіалу відповідно до норм абз. 2 ч. 8 ст 9 та ч. 2 ст. 24 Закону №2646, згідно яких - під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, платники, одночасно з видачею зазначених сум, зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для відповідних платників (авансові платежі).

При цьому, банки приймають від платників єдиного внеску, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, платіжні доручення та інші розрахункові документи на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати, на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання платником розрахункових документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум єдиного внеску або документів, що підтверджують фактичну сплату таких сум у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

У разі невиконання цієї вимоги банки за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу доходів і зборів суму, що дорівнює сумі несплаченого єдиного внеску, з правом зворотної вимоги до платників єдиного внеску щодо відшкодування цієї суми.

Таким чином, суд приходить до висновку, що такі дії позивача щодо перерахування сум єдиного висновку одночасно при виплаті заробітної плати працівникам філіалу з поточного рахунку філіалу, який не являється страхувальником, на казначейський рахунок контролюючого органу за місцем обліку головного підприємства не суперечить нормам чинного законодавства, та про виконання позивачем свого обов'язку по сплаті нарахованих сум єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене та наявні матеріали справи, суд вбачає, що сформована та виставлена відповідачем на адресу позивача вимога про сплату боргу (недоїмки) від 06.07.2016 № Ю-9-17 є неправомірною.

У відповідності до ч. 6 ст. 25 Закону № 2464 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Пунктом 6 розд. VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо: сума боргу (недоїмки) самостійно погашається платником; фіскальний орган скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження; вимога фіскального органу про сплату боргу (недоїмки) скасовується чи змінюється судом (господарським судом); борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 Закону в порядку, визначеному пунктами 9 - 11 цього розділу; є рішення суду на стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі.

Зокрема, у випадку, зазначеному в абзаці другому цього пункту, вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми боргу (недоїмки).

Враховуючи те, що представник позивача у судовому засіданні заперечував правомірність вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.07.2016 № Ю-9-17 та законність дій контролюючого органу щодо погашення заборгованості за такою вимогою за рахунок сплачених ПАТ «Київенерго» сум поточних платежів та відсутність у матеріалах справи документальних доказів відкликання відповідачем вказаної оскаржуваної вимоги з повідомленнями про це товариства, суд з метою належного захисту прав та інтересів позивача вважає за необхідне скасувати цю вимогу про сплату боргу (недоїмки).

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно з вимогами ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Київенерго» задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про сплату боргу (недоїмки) від 06.07.2016 № Ю-9-17.

Присудити на користь публічного акціонерного товариства «Київенерго» () судові витрати у розмірі 35 157 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби ().

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов