Справа № 804/1653/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2016 р. Справа № 804/1653/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіОСОБА_1,
секретаря судового засіданняОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Полімакс» до Криворізької центральної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень - рішень,
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2016 відкрито провадження в адміністративній справі № 804/1653/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 20.04.2016 на 11:30.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову, просив суд відмовити в його задоволенні повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно з відомостями, які містяться на сайті Інформаційно - ресурсного центру (www.usr.minjust.gov.ua) видами діяльності позивача є: Код КВЕД 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів; Код КВЕД 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; Код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; Код КВЕД 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); Код КВЕД 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.
Судом встановлено, що посадовими особами Криворізької центральної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області на підставі наказу від 22.05.2015 № 201 у період з 05.06.2015 по 25.06.2015 проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 04.07.2014 по 31.12.2014, результати якої оформлені актом від 03.07.2015 № 682/04-81-22-01/38812703.
Висновки контролюючого органу про заниження ТОВ «ТД «Полімакс» податку на прибуток на суму 3134808,00 грн. обґрунтовуються наступним.
Суд, перевіряючи доводи контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 03.07.2015 № 682/04-81-22-01/38812703, зазначає таке.
Відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 №1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби», процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як - от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів, тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку, тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну, повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13-11, в якому зазначено з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.
При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.
У листі Вищого адміністративного суду України від 06.05.2011 № 742/11/13-11 зазначено, що згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст. 9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст.1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Згідно з п. 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов'язання).
Факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків.
Судом встановлено, що між ТОВ «ТД «Полімакс» ( покупець) та ПП «Довіра -Сервіс» (постачальник) укладені договори поставки від 15.04.2014 №09/14, від 30.04.2014 № 10/14, від 05.05.2014 № 11/14, які є ідентичними та за умовами яких ПП «Довіра - Сервіс» взяло на себе зобов'язання передати у власність ТОВ «ТД «Полімакс» товар - соняшник врожаю 2013 року, а покупець зобовязався прийняти та оплатити товар відповідно до умов договору.
Відпуск товару (соняшнику врожаю 2013 року) за договорами поставки від 15.04.2014 №09/14, від 30.04.2014 №10/14, від 05.05.2014 №11/14 здійснено постачальником за видатковими накладними, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
ПП «Довіра - Сервіс» складені та видані позивачеві податкові накладні, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, всього на суму у розмірі 2320496,88 грн., суми по яким позивачем включені до податкового кредиту у квітні 2014 року у сумі 126060,00 грн. та у травні 2014 року у сумі 260689,00 грн., всього на суму у розмірі 386749,49 грн.
Транспортування товару від ПП «Довіра - Сервіс» позивачу підтверджується товарно - транспортними накладними, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18.06.2014 між ТОВ «ТД «Полімакс» (покупець) та ТОВ «Ревреалпрод» (постачальник) укладений договір поставки №18/06/14-1, за умовами якого ТОВ «Ревреалпрод» взяло на себе зобов'язання з постачання товару - соняшник врожаю 2013 року.
Відпуск та передача товару позивачеві здійснені на підставі видаткових накладних, транспортування товару від ТОВ «Ревреалпрод позивачу підтверджується товарно - транспортними накладними, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи ( а.с. 13- 34, т. 2).
Постачальником ТОВ «РЕВРЕАЛПРОД» складені та видані позивачеві податкові накладні, суми по яким позивачем включені до податкового кредиту на загальну суму у розмірі 154073,40 грн..
Згідно з висновками акта перевірки від 03.07.2015 № 682/04-81-22-01/38812703 під час аналізу взаємодії позивача з ТОВ «Ревреалпрод» податковим органом зроблено висновки про нереальність таких операцій, з урахуванням того, що засновник, керівник та головний бухгалтер - 1 особа, свідоцтво платника ПДВ скасовано 29.12.2014 за ініціативою ДПІ.
Проте, суд не приймає вказані доводи відповідача як достатні для підтвердження нереальності господарських операцій між ТОВ «ТД «Полімакс» та ТОВ «Ревреалпрод» з постачання товару, з урахуванням такого.
Усі первинні документи від ТОВ «Ревреалпрод» підписані директором - ОСОБА_6, згідно даних на сайті Інформаційно - ресурсного центру (www.usr.minjust.gov.ua), засновником та керівником ТОВ «Ревреалпрод» був саме ОСОБА_6
У періоді, що перевірявся, позивач також мав взаємовідносини з ТОВ «Український ОСОБА_5» (постачальник) на підставі договорів поставки від 04.03.2014 № 02/14-П та від 13.03.2014р. № 06/14-П, які є ідентичними та за умовами яких останній зобовязався здійснити в адресу позивача постачання товару - соняшника врожаю 2013 року.
На підставі видаткових накладних, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, ТОВ «Український ОСОБА_5» здійснило постачання на користь ТОВ «ТД «Полімакс». Транспортування товару від ТОВ «Український ОСОБА_5» позивачу підтверджується товарно - транспортними накладними, належним чином засвідчені копії яких міститься в матеріалах справи (а.с. 50-а.с. 137, т. 2).
Постачальником - ТОВ «Український ОСОБА_5» складені та видані позивачеві податкові накладні, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 50 137, т. 2), суми по яким позивачем включені до податкового кредиту суму у розмірі 386847,18 грн.
Судом встановлено, що між ТОВ «ТД «Полімакс» (покупець) та ТОВ «Промторг - Холдинг» (постачальник) укладені договори поставки від 26.02.2014 № 26/02 та від 10.03.2014 № 04/14, які є ідентичними та за умовами яких ТОВ «Промторг - Холдинг» зобовязався поставити позивачу соняшник урожаю 2013 року.
В матеріалах справи наявні податкові накладні, виписані ТОВ «Промторг-Холдинг» в адресу ТОВ «ТД «Полімакс», а також видаткові накладі та товарно - транспортні накладні, складені на підтвердження постачання товару від ТОВ «Промторг-Холдинг» до позивача (а.с. 166 248, т.2; а.с. 1 70, т. 3).
За результатами взаємовідносин із ТОВ «Промторг - Холдинг» позивачем включено до складу податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 655567,00 грн.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Судами першої та апеляційної інстанцій у даній справі зазначено, що матеріалами справи підтверджено фактичне отримання товару, оплату позивачем як покупцем товару сум податку на додану вартість в ціні таких товарів постачальнику, тому позивачем сума податку на додану вартість включена до складу податкового кредиту правомірно. Отже, фактично судами першої та апеляційної інстанції вже надано правову оцінку взаємовідносинам ТОВ «ТД «Полімакс» із ТОВ «Промторг Холдинг» за період, що перевірявся: лютий, травень 2014 року, досліджені первинні документи, складені за результатами такої взаємодії, у тому числі податкові накладні.
Суд відзначає, що оскільки така розбіжність виникла не внаслідок недекларування господарських операцій постачальником - ТОВ «Український ОСОБА_5», а саме через зміну податковим органом фактичних показників декларацій означеного підприємства, то такі доводи контролюючого органу не можуть свідчити про недобросовісність контрагента та направлення мети діяльності підприємств на мінімізацію податкових зобов'язань.
Наявність актів про неможливість проведення зустрічної звірки не може слугувати підставою для висновку податкового органу про відсутність реального здійснення господарської операції, оскільки таких висновків він може дійти виключно в ході проведення документальної перевірки підприємства та дослідження відповідних первинних документів.
Суд зазначає, що докази, отримані за процедурою, встановленою Кримінально-процесуальним кодексом України, підлягають оцінці судом при прийнятті рішення у кримінальній справі та за відсутності обвинувального вироку і доведеності певних фактів у кримінальній справі не можуть носити преюдиційний характер в адміністративному процесі під час вирішення адміністративної справи.
Більш того, з наданих відповідачем доказів неможливо визначити яке саме відношення вказана особа мала до діяльності ПП «Довіра - Сервіс», ТОВ «Ревреалпрод», ТОВ «Український ОСОБА_5», ТОВ «Промторг - Холдинг».
Як пояснив позивач, ТОВ "ТД "Полімакс" не співпрацювало з такими контрагентами як ПП "ОСОБА_6 - Пріор", ТОВ "Укреколайн".
Що стосується спеціальної правосубєктності контрагентів позивача - ПП «Довіра - Сервіс», ТОВ «Ревреалпрод», ТОВ «Український ОСОБА_5», ТОВ «Промторг - Холдинг», то згідно з відомостями Інформаційного ресурсу (www.usr.minjust.gov.ua) на момент господарських взаємовідносин вказані підприємства були зареєстровані як юридичні особи та відповідно до інформації, наявної на офіційному сайті Державної фіскальної служби України (www.sfs.gov.ua) на момент вчинення господарських правовідносин з позивачем зареєстровані як платники ПДВ.
Судом також встановлено, що весь придбаний позивачем у зазначених контрагентів товар - соняшник у 2014 році поставлявся на ТОВ «Градолія», з яким у свою чергу ТОВ «ТД «Полімакс» було укладено угоду давальницької переробки № 06/2013 від 09 вересня 2013 року. Готова продукція, виготовлена із соняшника (шрот соняшниковий, олія соняшникова), придбаного у зазначених контрагентів в подальшому була реалізована позивачем, згідно договору поставки № 02/13-10 від 08.10.2013 з дод. № 1 від 31.12.2013 з ПП «Фенікс Агро», №10-2014 від 15.05.2014, № 11/2014 від 02.07.2014 з ТОВ «Агропромисловий комплекс Насташка», № 101/2014-1 від 21.03.2014 з ТОВ «ОСОБА_6 Трейд», копії вказаних договорів містяться в матеріалах справи та підтверджується специфікаціями, видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними, довіреностями, банківськими виписками по рахунку, належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи.
Також, представником позивача надані зведена таблиця рентабельності позивача, докази подальшої переробки та реалізації, придбаного у зазначених контрагентів товару, оригінал витягу з реєстру прийнятої сировини, поставленої контрагентами позивача на ТОВ «ГРАДОЛІЯ», оригінал листа № 05/120 від 17.06.2016 ТОВ «ГРАДОЛІЯ», докази проведення розрахунків з переробником ТОВ «ГРАДОЛІЯ», належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Мотивуючи висновок щодо нереальності господарських операцій позивача із зазначеними контрагентами відповідач посилається також і на результати аналізу інформації з аналітично - інформаційних баз податкового органу, у результаті якого встановлено, що у ПП «Довіра - Сервіс», ТОВ «Ревреалпрод», ТОВ «Український ОСОБА_5», ТОВ «Промторг - Холдинг» недостатня кількість працюючих та відсутні матеріальні ресурси для здійснення господарських операцій, задекларованих з позивачем.
Суд зазначає, що нереальність господарських операцій з придбання платником податку послуг має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема, обумовлюватися лише фактом порушення вимог законодавства при веденні підприємствами - постачальниками товарів (послуг) фінансово-господарської діяльності чи фактом порушення вимог податкового законодавства, зафіксованим податковим органом в акті перевірки. Відсутність у підприємства - контрагента основних засобів, складських та інших умов, на що також посилається відповідач, само собою не може свідчити про нереальне вчинення господарської операції з постачання товару.
Стан виконання податкових обов'язків визначається виключно дотриманням норм податкового законодавства. В основі оподаткування лежить фактичний рух активів з урахуванням ділової мети такого руху та його зв'язку з господарською діяльністю платника податків. Це випливає з того, що норми податкового законодавства пов'язують формування податкового кредиту з фактом придбання товарів чи послуг з метою використання в господарській діяльності.
Таким чином, віднесення до складу податкового кредиту суми у розмірі 1360656,00грн. на підставі податкових накладних, виписаних ПП «Довіра - Сервіс», ТОВ «Ревреалпрод», ТОВ «Український ОСОБА_5», ТОВ «Промторг - Холдинг» відповідає вимогам законодавства, а використання позивачем придбаного товару у власній господарській діяльності підтверджується матеріалами справи та випливає з характеру діяльності підприємства.
З урахуванням вищевикладеного та досліджених під час розгляду справи первинних документів судом встановлений рух активів від ПП «Довіра - Сервіс», ТОВ «Ревреалпрод», ТОВ «Український ОСОБА_5», ТОВ «Промторг - Холдинг» до ТОВ «ТД «Полімакс».
З огляду на все вищевикладене, суд зазначає, що доводи податкового органу про нереальність господарських операцій з постачання товару від ПП «Довіра - Сервіс», ТОВ «Ревреалпрод», ТОВ «Український ОСОБА_5», ТОВ «Промторг - Холдинг» в адресу ТОВ «ТД «Полімакс» спростовані встановленими під час розгляду справи обставинами та наявними матеріалами справи, отже, податковий кредит за результатами взаємодії із зазначеними постачальниками у сумі 1360656,00 грн. позивачем сформований правомірно та відповідно до вимог ПК України підтверджений документами первинного бухгалтерського обліку.
У відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій, в т.ч. з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Як визначено у п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Нормами статті 201 ПК України визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до п.п. 14.1.27. п. 14.1. ст. 14 ПК України встановлено, що витрати це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Відповідно до п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об'єктом оподаткування на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу (пункт 135.1. ст.135 ПК України).
Пунктом 135.2 статті 135 ПК України визначено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно з пп. 136.1.1, 136.1.2 п. 136.1 ст. 136 ПК України, для визначення об'єкта оподаткування не враховуються доходи: сума попередньої оплати та авансів, отримана в рахунок оплати товарів, виконаних робіт, наданих послуг; суми податку на додану вартість, отримані/нараховані платником податку на додану вартість, нарахованого на вартість продажу товарів, виконаних робіт, наданих послуг, за винятком випадків, коли підприємство - продавець не є платником податку на додану вартість.
Склад витрат та порядок їх визначення передбачені статтею 138 ПК України. Вказаною статтею, що витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (пп. 138.1.1, п. 138.1 ст. 138 ПК України).
Як визначено в п. 138.2. ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.
В пп. 139.1.9 п. 139.1 ст.139 ПК України зазначено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Зі змісту акта перевірки встановлено, що грошові зобов'язання з податку на прибуток донараховані позивачу внаслідок невизнання витрат на придбання товарів від ПП «Довіра - Сервіс», ТОВ «Ревреалпрод», ТОВ «Український ОСОБА_5», ТОВ «Промторг - Холдинг».
Враховуючи те, що факт здійснення вищеописаних господарських операцій позивача із ПП «Довіра - Сервіс», ТОВ «Ревреалпрод», ТОВ «Український ОСОБА_5», ТОВ «Промторг - Холдинг» підтверджується наявними в матеріалах справи копіями первинних документів, в тому числі, податковими накладними, видатковими накладними та з урахуванням встановленого під час розгляду справи руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивача із вказаними підприємствами, суд дійшов висновку, що такі витрати позивачем здійснені правомірно, отже і суми за операціями із вищеперерахованими контрагентами у перевіряємому періоді до валових витрат позивачем віднесені правомірно.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
На підставі викладеного, суд, перевіривши рішення на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, доходить висновку про те, що і податкове повідомлення - рішення Криворізької центральної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 17.07.2015 № НОМЕР_3, прийняте податковим органом без урахування усіх обставин, що мають значення у справі, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 11, 50, 70, 71, 72, 86, 94, 159 163, 186, 254 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Криворізької центральної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 17.07.2015 № НОМЕР_1 (форми «В4»).
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Криворізької центральної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 21.10.2015 № НОМЕР_2 (форми «Р»)
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 23 серпня 2016 року

Суддя ОСОБА_1