Справа № 350/1374/16-а
Суддя: Бейко А.М. А. М.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 350/1374/16-а
номер провадження 2-а/350/53/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі :

головуючого судді Бейка А.М.

секретаря Маєвської С.П.

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Рожнятівському районі про визнання неправомірними дій, призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій, призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання.

Позивач просить визнати дії УПФ України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області області протиправними в частині встановлення щомісячного грошового утримання в меншому розмірі, без врахування половини строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті ім.Ф.Е.Дзержинського з 01.09.1984 року по 24.06.1988 року, а також щодо відмови у нарахуванні до розміру довічного грошового утримання 20% надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського; зобов'язати УПФ України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області зарахувати до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі - у Харківському юридичному інституті ім.Ф.Е.Дзержинського з 01.09.1984 року по 24.06.1988 рік, що становить 01 рік 10 місяців 12 днів й починаючи з 04.10.2016 року нараховувати та виплачувати щомісячне довічне грошового утримання судді відповідно до ст.141 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" в розмірі 84% заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області провести перерахунок довічного грошового утримання у відповідності з вимогами ч.2 ст.6 З У «Про статус гірських населених пунктів в Україні» з 04 жовтня 2016 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що з 09.01.1996 року по 26.03.2004 року працювала суддею Калуського міського суду, а з 27.03.2004 року по 03.10.2016 року - суддею Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області

Наказом голови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.10.2016 р. № 02-06.2/82, на підставі постанови Верховної Ради України від 22.09.2016 р. № 1600-VIII «Про звільнення суддів» позивачку відраховано зі штату Калуського міськрайонного суду у зв'язку з поданням заяви про відставку.

З 04.10.2016 р. відповідачем позивачу було призначено виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80% грошового утримання судді, виходячи із стажу 20 років та без нарахуванні до розміру довічного грошового утримання 20% надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського.

Не погоджуючись із розміром щомісячного довічного утримання, позивачка звернулася із відповідною заявою до Управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі.

Проте, листом від 03.11.2016 р. № 198/Г-15 з приводу зарахування до стажу судді половини строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті ім.Ф.Е.Дзержинського та доплату в розмірі 20% як жителю гірського населеного пункту відповідно до ЗУ „Про статус гірських населених пунктів" УПФ України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області була надана відповідь з посиланням не те, що у відповідності до ЗУ „Про судоустрій та статус суддів" №2453- VI від 07.07.2010 р. щомісячне довічне грошове утримання виплачується за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років. Також вважають, що довічне грошове утримання судді у відставці виплачується державою, як гарантія незалежності суддів при здійснені ними правосуддя та гарантованим ст.46 Конституції України правом на соціальний захист, на яке не поширюється дія ст.6 ЗУ «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

Позивачка посилаючись на п.3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 p. N 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», зазначила, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів. На її думку, відповідачем не було враховано при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання, вказаний стаж навчання. Також зазначає, що вона проживає в с.Цінева Рожнятівського району, має статус особи, що проживає на території гірського населеного пункту , а отже має право на гарантії і пільги , встановлені ЗУ «Про статус гірських населених пунктів в Україні», зокрема на збільшення грошового утримання на 20 відсотків.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Іванів О.В. в судове засідання не з'явився, однак направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та заперечення на позов.

Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст.11 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свобод в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зі змісту ст.ст.19, 46, 55 Конституції України вбачається, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Гарантії незалежності суддів, включаючи заходи їх правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані іншими нормативними актами України.

Згідно з ч.2 ст.141 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених ст.37 ЗУ"Про державну службу".

В судовому засіданні встановлено, що позивачка з 09.01.1996 року по 26.03.2004 року працювала суддею Калуського міського суду, а з 27.03.2004 року по 03.10.2016 року - суддею Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області

Наказом голови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.10.2016 р. № 02-06.2/82, на підставі постанови Верховної Ради України від 22.09.2016 р. № 1600-VIII «Про звільнення суддів» її відраховано зі штату Калуського міськрайонного суду у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 10.10.2016 року та розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 10.10.2016 р., виданого Калуським міськрайонним судом стаж роботи позивачки на посаді судді, що дає право на відставку і отримання щомісячного грошового утримання складає 22 роки 7 місяців і 8 днів, з яких 1 рік 10 місяців 12 днів термін навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті ім.Ф.Е.Дзержинського.

12.10.2016 року позивачка подала до Управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області документи щодо призначення довічного грошового утримання.

Позивачці, як судді у відставці відповідно до ч.2 ст.141 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» призначено щомісячне довічне грошове утримання.

На письмове звернення від 27.10.2016 року з приводу зарахування до стажу судді половини строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті ім.Ф.Е.Дзержинського та доплату в розмірі 20% як жителю гірського населеного пункту відповідно до ЗУ „Про статус гірських населених пунктів" УПФ України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області була надана відповідь за № 198/Г-15 від 03.11.2016 р. про відмову з посиланням не те, що у відповідності до ЗУ „Про судоустрій та статус суддів" №2453- VI від 07.07.2010 р. щомісячне довічне грошове утримання виплачується за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років. Також вважають, що довічне грошове утримання судді у відставці виплачується державою, як гарантія незалежності суддів при здійснені ними правосуддя та гарантованим ст.46 Конституції України правом на соціальний захист, на яке не поширюється дія ст.6 ЗУ «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

Як вбачається із запису трудової книжки НОМЕР_2 позивачка 01.09.1984 року була зарахована студентом до Харківського юридичного інституту ім.Ф.Е.Дзержинського згідно з наказом №136-с від 25.08.1984. Наказом №113-с від 29.06.1988 р. позивачка відрахована з вищого навчального закладу з підстав закінчення навчання.(а.с.30-33).

Як вбачається із диплома НОМЕР_3 позивачка в 1984 році поступила в Харківський юридичний інститут ім.Ф.Е.Дзержинського і в 1988 році закінчила повний курс названого інституту. Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 24.06.1988 року присвоєно кваліфікакацію юриста.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 8 частини 4 статті 48 ЗУ«Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VI незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина 6 статті 47 вказаного Закону).

Згідно з ч.4 ст.43 ЗУ від 15.12.1992 р. № 2862-XII «Про статус суддів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що судді у відставці, які мають стаж роботи на посаді судді не менш 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більш ніж 90% заробітку судді.

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 р. №545, до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

З 03.10.2010 р. введено в дію Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VI, що був чинним на час звільнення позивача у відставку та призначення йому щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до пункту 11 Перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Тобто, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, суд приходить до висновку, що законодавець вказуючи на те, що підставою для збільшення розміру грошового утримання на 2% за кожен рік роботи понад 20 років роботи на посаді судді, виходив з того, що до цього стажу зараховується і період не пов'язаний з перебуванням на посаді судді.

Такої ж думки дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 01.06.2016 у справі № К/9991/55900/12 (щодо зарахування половини строку навчання).

Частиною третьою статті 141 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. №1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

З огляду на зазначене, до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати половину часу навчання позивача за денною формою у вищому навчальному закладі (з 01.09.1984 р. по 24.06.1988 р.) один рік, десять місяців та 12 днів, з урахуванням врахованого відповідачем суддівського стажу 20 років 8 місяців та 26 днів, загальний стаж судді складає - 22 роки 7 місяців та 8 днів, що становить 84 відсотки заробітної плати судді.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 11 серпня 1995 року № 647, с.Цінева Рожнятівського району Івано-Франківської області надано статус гірського.

Відповідно до ст.5 ЗУ «Про статус гірських населених пунктів в Україні» статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка.

Посвідченням серія 2Б №201687 від 12 жовтня 2016 року, виданим позивачу Цінівською сільською радою про те, що вона має право на гарантії і пільги встановлені ЗУ «Про статус гірських населених пунктів в Україні» підтверджується факт постійного проживання в с.Цінева Рожнятівського району.

Положеннями ст.6 ЗУ «Про статус гірських населених пунктів в Україні» передбачено, що розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка зверталася в УПФ України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області про нарахування підвищення до призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на 20 відсотків, як жителю гірського населеного пункту , однак листом №198/Г-15 від 03.11.2016 р року УПФ України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області у задоволенні заяви позивачки відмовило, мотивуючи тим, що підвищення як жителю гірського населеного пункту до довічного грошового утримання суддів не передбачено.

Згідно з ч.2 ст.138 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених ст.37 ЗУ "Про державну службу".

В пункті 7 Рішення Конституційного суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року зазначено що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Умови і порядок його виплати визначено ЗУ «Про статус суддів».

Зазначене узгоджується з правовою позицією Конституційного Суду України, за якою щомісячне довічне грошове утримання є гарантованою державою щомісячною звільненою від сплати податків грошовою виплатою, що слугує забезпеченню належного утримання судді, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді (абзац п'ятий пункту 7 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2005 року N 8-рп/2005; абзац третій підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 18 червня 2007 року N 4-рп/2007).

Разом з тим, аналіз норм ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про державну службу» свідчить про можливість вибору суддею, який пішов у відставку та має не менш ніж двадцятирічний стаж суддівської роботи, одного з двох варіантів соціального забезпечення за настання зазначеного юридичного факту (оформлення виходу у відставку) - отримання пенсії з урахуванням віку та стажу роботи на умовах, визначених ст.37 ЗУ «Про державну службу», або неоподаткованого щомісячного довічного грошового утримання у відповідних відсотках (від 80 до 90- залежно від стажу роботи на посаді судді) від заробітної плати працюючого на аналогічній посаді судді.

Щомісячне довічне грошове утримання належить до соціального забезпечення судді у відставці, а тому приймаючи до уваги розширене тлумачення ст.6 ЗУ «Про статус гірських населених пунктів в Україні» через призму Європейської хартії про статус суддів, позивачка має право на збільшення отримуваного грошового утримання на 20% як така, що одержала статус особи, що проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського.

Таким чином, суд приходить до висновку про неправомірність відмови УПФ України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області щодо не зарахування позивачці ОСОБА_2 до стажу судді половини строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі та не нарахування підвищення в розмірі 20% як жителю гірського населеного пункту, до призначеного їй щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як зазначено в ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст.94 КАС України.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки судом першої інстанції адміністративний позов задоволено повністю, а позовна заява містить вимогу немайнового характеру, то понесені позивачем судові витрати в сумі 551, 20 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись вимогами ст.ст.69-71, 94, 183-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду в Рожнятівському районі Івано-Франківської області - задоволити.

Визнати дії УПФ України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області протиправними в частині встановлення ОСОБА_2 щомісячного грошового утримання в меншому розмірі, без врахування половини строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті ім.Ф.Е.Дзержинського з 01.09.1984 року по 24.06.1988 року, а також щодо відмови у нарахуванні до розміру довічного грошового утримання 20% надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського.

Зобов'язати УПФ України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі - у Харківському юридичному інституті ім.Ф.Е.Дзержинського з 01.09.1984 року по 24.06.1988 року, що становить 01 рік 10 місяців 12 днів й починаючи з 04.10.2016 року нараховувати та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді відповідно до ст.141 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" в розмірі 84% заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов'язати УПФ України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області провести ОСОБА_2 перерахунок довічного грошового утримання у відповідності з вимогами ч.2 ст.6 ЗУ «Про статус гірських населених пунктів в України з 04 жовтня 2016 року.

Зобов'язати УПФ України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили.

Стягнути на користь ОСОБА_2 ( інд.код НОМЕР_1) сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн.за рахунок бюджетних асигнувань УПФ України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рожнятівський районний суд протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя А.М.Бейко