Справа № 212/3999/16-а
Суддя: Дехта Р. В.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/3999/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі головуючого судді Дехта Р.В., за участю секретаря Більченко Ю.О., позивача ОСОБА_1, представника відповідача Логінова Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої у місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

Встановив:

В 08 липня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом, в якому, просив визнати та зобов'язати:

- визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради щодо невнесення позивача до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги;

-зобов'язати Управління соціального захисту населення виконкому Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради включити позивача до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги;

- зобов'язати Управління соціального захисту населення виконкому Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради надати позивачу пільги щодо сплати 50% на оплату житлової площі, комунальних послуг, а також палива, згідно до Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року з 01.07.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 26 грудня 2006 року наказом № 224о/с УМВС України в Дніпропетровської області, згідно з Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, позивач був звільнений з органів внутрішніх справ у відставку Збройних сил України по п. 65 «а» (за віком). 28 грудня 2006 року УМВС України в Дніпропетровської області та надано довідку № 8077, відповідно до якої позивачу та членам сім'ї надано право на пільгу, а саме 50% знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг та палива відповідно до Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року - довічно. Зазначену довідку позивач надав до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради, де перебував на персоніфікованому обліку згідно довідки № 1 від 03.01.2007 року і отримував вищезазначені пільги.

Однак, з 01.07.2015 року надання пільг позивачу було призупинено. На запит позивача від 29.03.2016 року листом № 09-08/3111 від 05.04.2016 року УПСЗН повідомлено, що підставою призупинення надання мені пільг на 6 місяців є Закон України від 28.12.2014 р. № 76-УІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» та постанова Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 389 «Про затвердження порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї". Згідно з якими право на отримання пільг мають пільговики за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (в 2015 році - 1710,00 грн.). А оскільки середньомісячний дохід сім'ї позивача з січня по червень 2015 р. перевищував зазначені 1710 грн., тому позивач втратив право отримувати пільги з оплати житлово-комунальних послуг на 6 місяців, починаючи з 01.07.2015 року.Також стосовно відмови у наданні мені пільг, передбачених ст. 22 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 р., відповідач зазначає, що з 07 листопада 2015 року цей закон відповідно до п. 1 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію», втратив чинність. А тому з 07.11.2015 року позивач втратив право на пільги згідно із Законом України «Про міліцію». І на теперішній час чинним законодавством України не передбачено пільги з оплати за житло та комунальні послуги колишнім працівникам міліції.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, послався на обставини, що зазначенні в адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, послався на обставини, що зазначенні в запереченнях проти адміністративного позову.

Заслухавши пояснення учасників адміністративного процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Сторонами у справі визнано, матеріалами справи підтверджено що позивач працював в органах Міністерства внутрішніх справ України по 26 грудня 2006 року, звільнився з органів внутрішніх справ України у зв'язку з відставкою та має право на пенсію за вислугою років.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі довідки від 28 грудня 2006 року №83/29745 позивач і члени його сім'ї мають право відповідно до Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №583-ХІІ, на 50-процентну знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.

Згідно з листом Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради №09-08/3111 від 05 квітня 2016 року позивача повідомлено, що згідно ст.22 Закону України «Про міліцію» він маєте право на 50-відсоткову знижку при оплаті за користування житлово-комунальними послугами (газом, електроенергією тощо) згідно із встановленими соціальними нормативами. Однак, Верховною Радою України 28 грудня 2014 року прийнято Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратила чинність, деяких законодавчих актів України» (від 28 грудня 2014р.№76-VIІІ), яким внесено до окремих законів України (у т.ч. до Закону України «Про міліцію») зміни, згідно з якими з 1 липня 2015 року пільги надаються окремим категоріям пільговиків, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (у 2015 році - 1710грн.). На виконання зазначеного Закону постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015року № 389 затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї. Відповідно до пункту 8 Порядку пільговики, до сукупного доходу яких входять доходи, визначені пунктом 5 цього Порядку (крім пенсій та соціальної допомоги) або до складу яких входять працездатні особи, подають до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення декларацію про доходи сім`ї пільговика, а також довідки про доходи свої та членів сім`ї (крім довідок про розмір пенсії та соціальної допомоги) за шість місяців, що передують місяцю звернення, або документи, що підтверджують відсутність доходів за такий період.

Позивач, не погодившись із такими діями відповідача, звернувся до суду з позовом.

Розглядаючи позов по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Правовий і соціальний захист працівників міліції та їх пенсійне забезпечення врегульовано Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року N 565-XII (далі - Закон №565-ХІІ), згідно частин 1 та 2 статті 22 якого передбачено, що держава гарантує працівникам міліції соціальний захист. Працівники міліції користуються пільгами при розподілі житла, встановленні квартирних телефонів, влаштуванні дітей у дошкільні заклади, вирішенні інших питань соціально-побутового забезпечення у порядку, передбаченому законодавством України.

Чинною на час призначення позивачу спірної пільги редакцією Закону №565-ХІІ було передбачено, що працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом (ч. 4, 6 ст. 22 Закону).

Підпунктом «в» підпункту 1 пункту 68 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у Законі України «Про міліцію» у статті 22 частину сьому доповнено словами «за умови, якщо середньомісячний сукупний доход сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Однак, зміни, внесені підпунктом «в» підпункту 1 пункту 68 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

Пунктом 12 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII у статті 22 Закону України «Про міліцію» частини шосту та сьому викладено у такій редакції: «За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом. Пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Пунктом 1 розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року N 76-VIII у Законі України «Про міліцію» частину сьому статті 22 викладено у такій редакції: «Установити, що пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою та шостою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

У зв'язку з прийняттям Закону України від 28 грудня 2014 р. N 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» Кабінетом Міністрів України 04 червня 2015 року прийнято постанову №389, якою затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї (набрав чинності з 01.07.2015 року). Вказаним порядком визначено механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, а також послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім'ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами.

Таким чином, до 01 липня 2015 року чинним законодавством встановлювалось право певного кола осіб відповідно до Закону України «Про міліцію» на отримання 50-процентної знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. Механізм реалізації вказаного права підзаконними нормативно-правовими актами не встановлювався. З набранням чинності Законом України №76-VIII внесено зміни до Закону України «Про міліцію», за змістом яких право на отримання працівниками міліції та членами їх сімей, а також працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, 50-відсоткової знижки плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо збережено, за змістом і колом осіб не звужено. Між тим, законодавцем встановлено умову, за наявності якої вказана пільга призначається, а саме: якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу. Кабінетом Міністрів України на виконання зазначеної норми закону затверджено механізм реалізації права на отримання зазначеного виду пільг, яким врегульовано в тому числі види доходів, які враховуються до складу сукупного доходу сім'ї пільговика.

Таким чином, при вирішенні спору застосуванню підлягає законодавча норма, що не визнана неконституційною та прийнята пізніше, тому в даному випадку мають застосовуватись норми Закону України «Про міліцію» зі змінами, внесеними Законом України від 28 грудня 2014 р. N 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України».

Згідно пункту 3 Порядку №389, пільги, зазначені у пункті 1 цього Порядку, надаються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

У відповідності до п.п.169.4.1 п.169.4 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата (інші прирівняні до неї відповідно до законодавства виплати, компенсації та винагороди), якщо його розмір не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2015 року - 1218 гривень (стаття 7 Закону).

В наступному, відповідно до пунктів 1 та 5 Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію» з 07 листопада 2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Водночас, 23 грудня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» № 900-VIII, у відповідності до п.3 якого, пункт 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» доповнено абзацами другим і третім такого змісту: «За колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Отже, з урахуванням вказаних вище норм, з 01 липня 2015 року та станом по день розгляду справи в суді, податкова соціальна пільга (у спірних правовідносинах - 50-відсоткова знижка плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо) застосовується виключно за умови, якщо середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує суму 1710 гривень.

Доказів того, що сукупний розмір доходу сім`ї позивача не перевищує суму в розмірі 1710 гривень суду не надано та позивачем не оскаржувалась, а тому, у відповідності до діючих на час призупинення пільги законодавчих актів з 01 липня 2015 року дії відповідача є правомірними і підстави для задоволення позову відсутні.

Оцінюючи доводи позивача на неприпустимість звуження змісту і обсягу пільг, компенсацій та гарантій, наданих громадянам України, шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Із цим конституційним правом громадян кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом, на що вказав Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

При цьому, оскільки положення Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року N 76-VIII, Постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №389 не скасовувались та не конституційними не визнавались, підстав для задоволення позову суд не вбачає, а дії відповідача вчинені в межах наданої компетенції, згідно вимог законодавства і порушень прав та законних інтересів позивача діями відповідача суд не вбачає

Керуючись ст.ст. 86, 159-162, КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої у місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Вступна та резолютивна частина рішення суду проголошена без присутності сторін по справі.

Повний текст постанови у повному обсязі складено 22 листопада 2016 року.

Суддя: Р. В. Дехта