Справа № 826/11962/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2016 року м. Київ № 826/11962/16

Окружний адміністративний суд м. Києва, у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області

третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації

про визнання дій протиправними, зобов»язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, в якій просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни, зобов»язати відповідача встановити позивачу статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Так, як зазначено у позовній заяві, позивач залучався до формувань цивільної оборони по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, став інвалідом 2 групи, причина інвалідності - профзахворювання, пов»язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Однак, не зважаючи на вказані обставини, відповідачем протиправно, на думку позивача, відмовлено у видачі позивача посвідчення інваліда війни з огляду на недостатність наданих позивачем документів, які б містили інформацію про розпорядчий документ по лінії Цивільної оборони про залучення підприємства, на якому працював позивач, до вказаного формування та розпорядчий документ по підприємству про залучення позивача до складу цього формування.

Відповідачем скеровано до суду письмові заперечення на адміністративний позов, згідно яких позовні вимоги вважає необґрунтованими та просить відмовити у їх задоволенні.

В обґрунтування власної правової позиції у справі, відповідач зазначає, що долучені позивачем до матеріалів справи докази не містять інформації про те, що позивач безпосередньо входив до складу формувань Цивільної оборони та у складі таких формувань був направлений на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації у письмових поясненнях від 23.09.2016 р. №01.1-23/1717 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Як йдеться у вказаних письмових поясненнях, в архіві Департаменту під грифом «обмеження доступу» наявні розпорядження начальника Цивільної оборони (ЦО) Київської області з питань ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, видані з 26.04.1986 р. Зазначені розпорядчі документи начальника ЦО Київської області містять прямі вказівки щодо організації заходів ЦО, завдання з цього приводу всім службам ЦО Київської області, а також обласним організаціям та установам. При цьому вони не містять відомостей щодо залучення до цих робіт конкретних підприємств та окремих громадян.

А відтак, на думку третьої особи, громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи, залучались до виконання цих робіт цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Так, за результатами дослідження наявних у справі матеріалів, суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Отже, розглянувши наявні у справі документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 згідно наявної у справі копії посвідчення НОМЕР_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 1).

Звернувшись до відповідача із заявою про видачу посвідчення інваліда війни, позивачем додано: копію посвідчення від 21.06.2016 р. №302986; копію витягу із акту МСЕК від 28.04.2015 р. №837, копію експертного висновку від 01.04.2015 р. №1604 на підтвердження отримання інвалідності внаслідок захворювань, пов»язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи; копії документів, які підтверджують участь позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань ЦО,а саме: копію наказу від 08.08.1986 р. №40, копію наказу від 26.02.1997 р. №10, копію архівної довідки від 29.01.2015 р. №01-27/23.

Водночас у відповідь на звернення позивача листом від 26.07.2016 р. №2339 Управлінням праці зазначено, що довідки щодо участі особи в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, які не містять інформації про розпорядчий документ (наказ чи розпорядження) щодо залучення особи до формувань Цивільної оборони та усіх відомостей про роботу, яку виконував громадянин під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не дають правових підстав для визначення статусу інваліда війни відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В той же час, як йдеться у вказаному листі, серед наданих позивачем документів відсутні розпорядчі документи (накази розпорядження) про залучення позивача до формувань Цивільної оборони.

З огляду на наведене відповідач дійшов висновку про неможливість задоволення звернення позивача та видачі йому посвідчення інваліда війни, так як надані позивачем документи не підтверджують факт залучення і виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Відтак, вважаючи протиправним рішення відповідача, позивач за захистом порушених прав та інтересів звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства з приводу даного спору, а також заслухавши пояснення представників сторін та оглянувши позицію судів вищих інстанцій з приводу аналогічних спорів, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»від 22.10.1993 р. № 3551-XII, до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов»язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

За змістом ч. 2 ст. 4 цього Закону до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Статтею 18 згаданого Закону встановлено, що ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Відповідно до п. 3 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. №302 інвалідам війни видаються посвідчення з написом «Посвідчення інваліда війни - інвалід».

А відтак, обов'язковими умовами, за наявності яких особу можна віднести до інвалідів війни згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" є не лише наявність у особи інвалідності, а й наявність доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про Цивільну оборону України» силами цивільної оборони є її війська, спеціалізовані та невоєнізовані формування.

Згідно ж до ст. 11 цього Закону невоєнізовані формування цивільної оборони створюються в областях, районах, містах Києві та Севастополі, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ст. 12 Закону України «Про Цивільну оборону України» для забезпечення заходів з цивільної оборони, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій та проведення спеціальних робіт у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, місцевих державних адміністраціях, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування створюються спеціалізовані служби цивільної оборони: енергетики, захисту сільськогосподарських тварин і рослин, інженерні, комунально-технічні, матеріального забезпечення, медичні, оповіщення і зв'язку, протипожежні, торгівлі і харчування, технічні, транспортного забезпечення та інші. Для проведення евакуаційних заходів в умовах надзвичайних ситуацій на базі місцевих державних адміністрацій створюються евакуаційні комісії.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженого наказом начальника ІДО СРСР від 06 червня 1975 року № 90, встановлено, що формування ЦО, в тому числі - невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при ліквідації аварій, катастроф, стихійних сил, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення. Тобто, завдання виробничого характеру на них не покладалися та не покладаються.

При цьому варто відмітити, що у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь формування, що створювалися в іншому порядку ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялися у райони виконання робіт згідно розпорядження керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Під час судового розгляду справи згідно наданої відповідачем копії трудової книжки встановлено, що позивач працював трактористом Чорнобильського районного ремонтно-будівельного управління з 20.04.1982 р. Водночас з 01.04.1986 р. позивача прийнято на роботу до Ремонтно-транспортного підприємства Чорнобильського РАПО, звідки 06.11.1986 р. звільнено у зв»язку із евакуацією із зони ЧАЕС.

Згідно наявної у справі довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №020680 від 28.04.2015 р. позивачу встановлено 2 групу інвалідності з 24.04.2015 р. з причини захворювання, пов»язаного з роботами по ліквідації наслідків на ЧАЕС.

Відповідно до експертного висновку від 01.04.2015 р. №1604 Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України захворювання позивача пов»язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Довідкою від 28.04.2015 р. серії АВ №0206808 про результати визначення втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги визначено ступінь втрати працездатності позивача у розмірі 80%.

Згідно ж наказу від 08.08.1986 р. №40 управляючого Чорнобильського РАПО за час перебування на евакуаційній території в м. Чорнобиль працівниками цього підприємства, приймаючому участь у виконанні усіх видів робіт з 26.04.1986 р. по 04.05.1986 р. включно, прийнято рішення виплатити заробітну плату в 2-кратному розмірі.

Відповідно до наказу від 26.02.1997 р. №10 першого заступника начальника управління сільського господарства та продовольства Київської області відновлені табелі робочого часу працівників Чорнобильського РТП по навантаженню піску у Левівському кар»єрі, складених комісією, необхідно рахувати дійсним документом, який підтверджує виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

У справі також наявна архівна довідка від 29.01.2015 р. №01-27/23 Іванківського районного Трудового архіву, згідно якої ОСОБА_1, працюючи на Чорнобильському РАПО, був задіяним на погрузці піску, зокрема, в період з 29 - 30 квітня по 8 годин щоденно та 1-2 травня по 8 годин щоденно. Між тим у справі наявна копія табелю обліку використання робочого часу підприємства за квітень-травень 1986 р., до якого включено також і ОСОБА_1

Відтак, матеріалами справи підтверджується факт безпосередньої зайнятості позивача на територіях радіоактивного забруднення під час ліквідації наслідків в аварії на Чорнобильській АЕС та причинно-наслідковий зв"язок інвалідності із ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до п. 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою КМ України від 12.05.1994 р. №302, посвідчення інваліда війни видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Згідно п. 10 цього ж Положення посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Так, зокрема, інвалідам війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

За таких обставин, зважаючи на наявні у справі докази на підтвердження фактичної участі позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони та віднесення до завдань Цивільної оборони характеру виконуваних позивачем робіт, враховуючи при цьому пояснення Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог та визнання протиправним рішення відповідача щодо відмови у встановленні позивачу статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни.

3. Зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська