Справа № 826/26324/15
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 року м. Київ К/800/23503/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
секретар судового засідання Носенко Л.О.,

за участі представників: Міністерства економічного розвитку і торгівлі України Харабари Т.І., Генеральної прокуратури України Кузнецової Ю.В., Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" Перепелиці А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у касаційному порядку у залі суду адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "Укрнафта" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправним та скасування наказу за касаційною скаргою Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ПАТ "Укрнафта" в Окружному адміністративному суді

м. Києва пред'явило позов до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправним та скасування наказу.

Просило визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27 жовтня 2015 року № 1350 "Про нарахування пені ПАТ "Укрнафта".

Позовні вимоги обґрунтовувало протиправністю оскаржуваного рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2016 року у задоволенні адміністративного позову ПАТ "Укрнафта" відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ "Укрнафта" задоволено.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2016 року скасовано.

Ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано Наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27 жовтня 2015 року № 1350 "Про нарахування пені ПАТ "Укрнафта".

Присуджено за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на користь ПАТ "Укрнафта" 181 218,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України подало касаційну скаргу, в якій вказало на те, що оскаржуване рішення судом апеляційної інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2016 року.

У доповненнях до касаційної скарги представник Міністерства економічного розвитку і торгівлі України висловив правову позицію про те, що даний спір не має ознак публічно-правового характеру, що на його думку, виключає можливість розгляду справи відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України. У зв'язку із цим вважає, що провадження у справі підлягає закриттю.

Проте, у судовому засіданні представник Міністерства економічного розвитку і торгівлі України Харабара Т.І. на задоволенні касаційної скарги Міністерства наполягав, клопотання про закриття провадження у справі з вказаних підстав не підтримав, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в законній силі рішення суду першої інстанції.

Представник ПАТ "Укрнафта" Перепелиця А.В. у судовому засіданні касаційну скаргу не визнала, просила залишити касаційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року - без зміни.

Ухвалою колегії суддів від 09 листопада 2016 року до участі у розгляді справи допущено прокуратуру.

Представник Генеральної прокуратури України Кузнецова Ю.В. касаційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України підтримала, просила її задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши учасників судового розгляду, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що прибуток ПАТ "Укрнафта" за 2014 рік розподілено загальними зборами акціонерів позивача, які відбулись 22 липня 2015 року. За результатами проведення зборів складено протокол № 23.

Згідно із вказаним протоколом загальними зборами акціонерів прийнято рішення щодо затвердження розміру та порядку розподілу прибутку Товариства за 2014 рік. Вирішено направити на виплату дивідендів акціонерам 100 відсотків або максимально наближений до 100 відсотків, але не менше 99,9 відсотків розміру чистого прибутку Товариства за 2014 рік за даними річної фінансової звітності, підтвердженої аудиторським висновком. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, вирішено встановити в сумі 23,32 грн., решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства.

Також цим рішенням встановлено дату складення переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, - 03 серпня 2015 року. Виплату дивідендів здійснити у строк з 03 серпня 2015 року по 03 жовтня 2015 року.

Виплату дивідендів акціонеру Товариства - НАК "Нафтогаз України" здійснити шляхом перерахування відповідної суми дивідендів до Державного бюджету України.

В матеріалах справи наявні копії платіжних доручень про перерахування позивачем дивідендів до Державного бюджету України у розмірі

632 304 449,92 грн. з відповідними відмітками банківської установи про їх виконання, а саме:

- від 28 вересня 2015 року № 15451-ПБ15 на суму 100 000 000,00 грн.;

- від 29 вересня 2015 року № 15473-ПБ15 на суму 100 000 000,00 грн.;

- від 01 жовтня 2015 року № 15774-ПБ15 на суму 200 000 000,00 грн.;

- від 02 жовтня 2015 року № 15898-ПБ15 на суму 232 304 449,92 грн.

У реквізитах вказаних платіжних доручень позивачем зазначено, що призначенням платежу є сплата дивідендів за 2014 рік на підставі рішення загальних зборів, протокол від 22 липня 2015 року № 23. Кошти перераховано на код класифікації доходів бюджету 21010500 "Дивіденди (доход), нараховані на акції (частки, паї) господарських товариств, у статутних капіталах яких є державна власність".

27 жовтня 2015 року Міністерством економічного розвитку і торгівлі України на підставі абзацу 7 частини п'ятої статті 11 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" та пункту 7 Порядку нарахування пені на суму дивідендів на державну частку, несвоєчасно сплачених господарським товариством, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, та господарським товариством, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) якого знаходяться у статутному капіталі господарського товариства, частка держави якого становить 100 відсотків, затвердженого Наказом Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 02 липня 2013 року № 725 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 жовтня 2013 року, реєстраційний номер 1830/24362, прийнято Наказ № 1350 "Про нарахування пені ПАТ "Укрнафта", яким затверджено розрахунок пені ПАТ "Укрнафта" за несвоєчасно сплачені до Державного бюджету України дивіденди.

Відповідно до розрахунку сума пені ПАТ "Укрнафта" за несвоєчасно сплачені дивіденди за результатами діяльності у 2014 році визначена у розмірі 90 451 967,83 грн.

ПАТ "Укрнафта", вважаючи Наказ від 27 жовтня 2015 року № 1350 таким, що виданий з порушенням чинного законодавства, що призвело до порушення його права на вільний розподіл прибутку, звернулося з позовом до суду.

Задовольняючи позов суд апеляційної інстанції виходив із того, що оспорюваний наказ прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, а тому є протиправним.

Така правова позиція апеляційного суду є правильною, оскільки вона ґрунтується на повно та всебічно встановлених обставинах справи та відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на таке.

При прийнятті Наказу від 27 жовтня 2015 року № 1350 "Про нарахування пені ПАТ "Укрнафта" Міністерство економічного розвитку і торгівлі України керувалося нормами абзацу 5 і 7 частини п'ятої статті 11 Закону України від 21 вересня 2006 року № 185-V "Про управління об'єктами державної власності" (в редакції, чинній на момент прийняття спірного Наказу; далі - Закон № 185-V).

У відповідності до абзацу 5 і 7 частини п'ятої статті 11 Закону

№ 185-V господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, сплачують до Державного бюджету України дивіденди у строк не пізніше 01 липня року, що настає за звітним, нараховані пропорційно розміру державної частки (акцій, паїв) у їх статутних капіталах.

На суму дивідендів на державну частку, несвоєчасно сплачених господарським товариством, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, та господарським товариством, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) яких знаходяться у статутному капіталі господарського товариства, частка держави якого становить 100 відсотків, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, нараховується пеня, яка сплачується до загального фонду Державного бюджету України з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України від суми недоплати, розрахованої за кожний день прострочення платежу, починаючи з наступного дня після настання строку платежу і по день сплати включно.

З аналізу наведених норм Закону № 185-V вбачається, що нарахування пені може мати місце лише за наявності державної частки в статутному капіталі ПАТ "Укрнафта" і у разі порушення останнім строків виплати дивідендів, нарахованих на таку державну частку.

У відповідності з додатком 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 25 травня 1998 року № 747 "Про утворення Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" Відкрите акціонерне товариство "Укрнафта", правонаступником якого є ПАТ "Укрнафта", віднесено до Переліку відкритих акціонерних товариств, пакети акцій яких залишені у державній власності і передаються до статутного фонду Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України". Згідно з цим же додатком до статутного фонду Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" передано пакет акцій Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" в кількості 50 відсотків акцій плюс одна акція.

Як вбачається з матеріалів справи, державна частка у статутному фонді ПАТ "Укрнафта" відсутня, оскільки 50 відсотків плюс одна акція (27114256 простих іменних акцій) в його статутному фонді належить ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Суд апеляційної інстанції у своєму рішенні правильно вказав на те, що Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" є власником акцій ПАТ "Укрнафта" у кількості 27114256 штук, пославшись на Сертифікат акцій серії А № 1 та Довідку депозитарію від 16 серпня 2012 року, копії яких наявні у даній справі.

Між тим, згідно з частиною четвертою статті 5 Закону України від 10 грудня 1997 року № 710/97-ВР "Про національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні" (в редакції на момент набуття права власності на акції) сертифікат акцій засвідчує та підтверджує право власності на цінні папери.

Також відповідно до статті 6 Закону України 23 лютого 2006 року № 3480-IV "Про цінні папери і фондовий ринок" акція - це іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника.

Крім того, відсутність державної частки в статутному капіталі ПАТ "Укрнафта" підтверджується такими судовими рішеннями:

- ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 лютого 2009 року у справі за адміністративним позовом Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Києві про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення;

- постановою Вищого господарського суду України від 06 грудня 2006 року у справі № 32/234 за позовом Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" до Закритого акціонерного товариства КБ "Приватбанк" в особі філії "Розрахунковий центр" про зобов'язання вчинити дії.

Зазначені обставини не потребують доказування, оскільки вказаними вище судовими рішеннями підтверджується те, що акції ПАТ "Укрнафта" у кількості 50 відсотків плюс 1 акція не належать державі.

У відповідності до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Окрім того, згідно з частиною першою статті 1 Закону України від 09 грудня 2011 року № 4107-VI "Про Фонд державного майна України" (далі -

Закон № 4107-VI) Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі й корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Повноваження Фонду державного майна України закріплені в статті 5 цього Закону.

У відповідності до абзацу 2 пункту 3 частини першої статті 5 Закону

№ 4107-VI Фонд державного майна України здійснює управління корпоративними правами держави, що перебувають у сфері його управління.

Отже, у разі наявності державної частки в статутному капіталі ПАТ "Укрнафта", управління корпоративними правами має відбуватись державою в особі уповноваженого органу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 4 Закону № 4107-VI до основних завдань Фонду державного майна України належить управління об'єктами державної власності, зокрема корпоративними правами держави у статутних капіталах господарських товариств, щодо яких прийнято рішення про приватизацію та затверджено план приватизації або план розміщення акцій; товариств, утворених у процесі перетворення (у тому числі шляхом корпоратизації) державних підприємств, що належать до сфери його управління, а також товариств, утворених за участю Фонду державного майна України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2004 року № 155 затверджено Основні концептуальні підходи до підвищення ефективності управління корпоративними правами держави (далі - Основні концептуальні підходи).

Розділом ІІ Основних концептуальних підходів визначено, що корпоративні права держави - це право держави, частка якої визначається в статутному капіталі господарського товариства, що включає право на управління цим товариством, отримання певної частки його прибутку (дивідендів), активів у разі ліквідації відповідно до законодавства, а також інші права, передбачені законом та установчими документами.

У відповідності до норм пункту 2 розділу III Основних концептуальних підходів Фонд державного майна здійснює управління:

- корпоративними правами держави у відкритих акціонерних товариствах, утворених відповідно до законодавства про приватизацію (корпоратизацію);

- державними холдинговими (акціонерними, лізинговими та іншими) компаніями;

- корпоративними фондами;

- акціями закритих акціонерних товариств, що перебувають у власності держави, частками у спільних підприємствах, створених не в процесі приватизації;

- корпоративними правами держави в інших суб'єктах господарювання, що утворені за участю держави або в яких держава є правонаступником державних підприємств, установ та організацій.

Для обліку корпоративних прав держави Фонд державного майна за участю інших органів виконавчої влади формує та веде Реєстр корпоративних прав держави, який передбачається як складова частина Реєстру об'єктів державної власності.

Пунктом 1.1. Статуту ПАТ "Укрнафта" визначено, що Відкрите акціонерне товариство "Укрнафта" засноване відповідно до наказу Державного комітету України по нафті і газу від 23 лютого 1994 року № 57 шляхом перетворення державного підприємства "Виробниче об'єднання "Укрнафта" у відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України від 15 червня 1993 року № 210/93 "Про корпоратизацію підприємств".

Згідно з пунктом 1.3. Статуту ПАТ "Укрнафта" відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 22 березня 2011 року змінено тип та назву товариства з Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" на ПАТ "Укрнафта".

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що

ПАТ "Укрнафта" - це юридична особа, яка утворена в процесі корпоратизації і у разі наявності у власності держави частки в статутному фонді ПАТ "Укрнафта", належним суб'єктом управління від імені держави може бути Фонд державного майна України.

У відповідності до листа Фонду державного майна України від 20 лютого 2015 року № 10-31-2600, надісланого на запит суду першої інстанції, з липня 2003 року і на час підготовки тексту листа акції ВАТ "Укрнафта" на рахунку Фонду державного майна України не обліковуються.

Таким чином, судом апеляційної інстанції вірно встановлено ту обставину, що державна частка в статутному капіталі ПАТ "Укрнафта" відсутня, у зв'язку з чим відсутні й підстави для виплати дивідендів на користь держави. Такі дивіденди можуть бути виплачені його акціонеру - ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" або в інший визначений актами Уряду спосіб.

Право на нарахування пені за прострочення сплати дивідендів є похідним від права на отримання таких дивідендів, у зв'язку з чим наказ Міністерства від 27 жовтня 2015 року № 1350 "Про нарахування пені публічному акціонерному товариству "Укрнафта" виданий безпідставно та є таким, що суперечить абзацу 5 і 7 частини п'ятої статті 11 Закону № 185-V.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції правильно задовольнив позов ПАТ "Укрнафта". Ухвалене ним судове рішення є законним і обґрунтованим.

Щодо порушення, на думку представника Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, судом апеляційної інстанції принципу змагальності та офіційного з'ясування всіх обставин у справі, колегія суддів в цій частині зазначає наступне.

Згідно із статтею 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Процесуальні порушення, на які вказує у касаційній скарзі представник Міністерства, з урахуванням встановлених судом апеляційної інстанції обставин у справі не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Доводи касаційної скарги не містять у собі посилань на наявність порушень чинного законодавства, які є підставами для висновку про те, що апеляційним судом неправильно застосовані норми матеріального чи процесуального права і що призвело або могло призвести до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без зміни, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України залишити без задоволення, а оскаржувану постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року в адміністративній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправним та скасування наказу - без зміни.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.