Справа № 804/5381/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2016-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 серпня 2016 р. Справа № 804/5381/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Степаненко В.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2016 року до Дніпропетровського оружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобовязання вчинити певні дії, у якому просить суд:

- зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повернути шляхом виплати в натурі позивачу суму коштів реального збитку, завданого відповідачем, у розмірі 1 569,85 доларів США в національній валюті України гривні у розмірі 40 688,38 грн.

Згідно частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви зясовує, зокрема, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними) та чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України або іншими законами.

Частина 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до частини 1 статті 103 Кодексу адміністративного судочинства України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

З матеріалів справи вбачається, що 14 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) від 14.11.2014 року №2067479 на суму 5 000 доларів США 00 центів строком на три місяці до 14 лютого 2015 року.

5 лютого 2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову №83 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних».

На підставі зазначеної постанови Правління Національного банку України, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.02.2015 року № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра», згідно з яким з 06.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 4 червня 2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015 року № 113, «Про початок процедури ліквідації публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» ОСОБА_2 строком на 1 рік з 5 червня 2015 року до 4 червня 2016 року включно.

У звязку з викладеним, 3 липня 2015 року через банк-агент ОСОБА_3 «Аваль» ОСОБА_1 отримав від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб кошти за договором строкового банківського вкладу (депозиту) від 14.11.2014 року №2067479 у сумі 91 958,99 грн., однак позивач не згоден з розміром суми відшкодованих коштів.

Частина 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до частини 2 вищевказаної статті позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно приписів пункту 9 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд залишає без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Як зазначено Європейським судом з прав людини, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків звернення до суду за захистом порушених прав (рішення від 22.10.1996р. у справі «Стаббігс та інші проти Великобританії» та рішення від 27.02.1980р. у справі «Девеер проти Бельгії»).

У відповідності до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Розглядаючи заявлене позивачем клопотання про поновлення строку звернення до суду, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вказує сам позивач у своєму позові, про порушення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб свої прав та інтересів він дізнався 3 липня 2015 року, коли отримав у банку-агенті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3 «Аваль» суму у розмірі 91 958, 99 грн., яка, на думку позивача, не є еквівалентом суми вкладу та нарахованих процентів за договором строкового банківського вкладу (депозиту) від 14.11.2014 року №2067479.

Позивач вважає поважними причини пропуску строку звернення до суду, оскільки ОСОБА_1 04 січня 2016 року звернувся до Павлоградського міськрайонного суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобовязання повернення майна.

Судом встановлено, що ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 11 січня 2016 року у справі №185/29/16-а (провадження №2-а/185/39/16) позовну заяву повернуто ОСОБА_1 у звязку з порушенням правил предметної підсудності, у вказаній ухвалі судом позивачу було розяснено право на звернення із зазначеним позовом до окружного адміністративного суду.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень та ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 квітня 2016 року у справі №К/800/10639/16, ухвалу Павлоградського міськрайонного суду від 11 січня 2016 року у справі №185/29/16-а було залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року.

В той же час, суд звертає увагу, що Вищим адміністративним судом України відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на вищевказані ухвали Павлоградського міськрайонного суду та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, у звязку з відсутністю підстав вважати, що судами неправильно застосовано норми матеріального або процесуального права.

Однак, судом встановлено, що позивач дізнався про порушення правил підсудності заявленого спору після отримання ухвали Павлоградського міськрайонного суду від 11 січня 2016 року у справі №185/29/16-а (провадження №2-а/185/39/16).

Поряд із цим, суд приходить до висновку, що позивач скориставшись правом на оскарження вищевказаної ухвали у апеляційному та касаційному порядку, не був позбавлений права звернуть за захистом порушених прав до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, втім не скористався таким правом, а звернувся лише 22 серпня 2016 року.

Зважаючи на викладене, суд не знайшов підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду та задоволення клопотання про поновлення строку звернення із адміністративним позовом до суду, тому приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобовязання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Копію ухвали разом із матеріалами позовної заяви направити позивачу.

Роз'яснити позивачу положення частини третьої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали згідно статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у порядку та у строки, встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_4