Справа № 808/1732/16
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 листопада 2016 рокусправа № 808/1732/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого судді: Коршуна А.О. (доповідач)

суддів: Чередниченка В.Є. Іванова С.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги - Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області - Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС
на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06.09.2016р. у справі №808/1732/16
за позовом:Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів»
до: про:Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС та Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області визнання протиправною бездіяльності та стягнення пені

ВСТАНОВИВ:

31.05.2016р. Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів (далі - ПАТ «Запорізький завод феросплавів») звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - СДПІ з обслуговування ВП у м. Запоріжжі) та Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області (далі УДКСУ у м. Запоріжжі ) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення пені /а.с. 5-10/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.06.2016р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №808/1732/16 та справу призначено до судового розгляду / а.с. 1 /.

Позивач, посилаючись у позовній заяві з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог /а.с. 58-59/ на те, що 20.01.2016р. ним було подано до СДПІ з обслуговування ВП у м. Запоріжжі податкову декларацію з податку на додану вартість (далі ПДВ) за грудень 2015 року, якою визначено суму ПДВ, що підлягала бюджетному відшкодуванню з Державного бюджету України на рахунок платника у банку в розмірі 19577780 грн., яка була ним отримана на поточний рахунок лише 27.05.2016р., тоді як це мало відбутися до 04.03.2016р., така затримка виникла внаслідок неподання СДПІ з обслуговування ВП у м. Запоріжжі висновку із зазначенням суми ПДВ, що підлягала відшкодуванню з бюджету на користь позивача по декларації з ПДВ за грудень 2015 року в розмірі 19577780 грн., до УДКСУ у м. Запоріжжі. Отже, позивач вважає протиправною бездіяльність податкового органу щодо неподання висновків до органу державного казначейства, а тому з урахуванням положень п. 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, на суму бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ має бути нарахована пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ за весь час прострочення, тобто за період з 05.03.2016р. по 27.05.2016р.., тому просив суд: - визнати протиправною бездіяльність відповідача - СДПІ з обслуговування ВП у м. Запоріжжі, яка виразилась у неподанні відповідачу УДКСУ у м. Запоріжжі висновку із зазначенням суми ПДВ, яка підлягала відшкодуванню з бюджету на користь позивача по декларації з ПДВ за грудень 2015 року в розмірі 19577780 грн.; - стягнути з Державного бюджету України на свою користь пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість по декларації з ПДВ за грудень 2015 р. у розмірі 1116254 грн. 41 коп.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 06.09.2016р. у справі №808/1732/16 адміністративний позов задоволено частково; стягнуто з Державного бюджету України на користь ПАТ «Запорізький завод феросплавів» пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за грудень 2015 року у розмірі 1116254 грн. 41 коп., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено, присуджено на користь ПАТ «Запорізький завод феросплавів» за рахунок бюджетних асигнувань УДКСУ у м. Запоріжжі судові витрати у розмірі 16789грн. 69коп. (суддя Стрельникова Н.В.) /а.с. 137-140/.

Відповідач - УДКСУ у м. Запоріжжі , не погодившись з постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 06.09.2016р. у даній справі в частині розподілу судових витрат, подав апеляційну скаргу / а.с. 147-150/, у яких посилаючись на те, що управління під час здійсненні виплати бюджетного відшкодування з ПДВ певному платнику податків не приймає будь-яких самостійних рішень з цього приводу, а здійснює таке відшкодування тільки на підставі певних висновків податкового органу, тому після отримання такого висновку від СДПІ з обслуговування ВП у м. Запоріжжі були вчинені відповідні дії, і відповідач вважає, що суд першої інстанції безпідставно поклав на УДКСУ у м. Запоріжжі обовязок щодо повернення позивачу сплаченого ним судового збору, оскільки вини управління у затримці повернення позивачу ПДВ під час розгляду справи не було встановлено, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції від 06.09.2016р. в частині розподілу судових витрат, та постановити у цій частині нове рішення, яким присудити на користь ПАТ «Запорізький завод феросплавів» судові витрати у розмірі 16789грн. 69коп. за рахунок бюджетних асигнувань СДПІ з обслуговування ВП у м. Запоріжжі .

Відповідач - СДПІ з обслуговування ВП у м. Запоріжжі, не погодившись з постановою суду першої інстанції від 06.09.2016р.у даній справі, подав апеляційну скаргу / а.с. 159-150/, у якій посилаючись на те, що суд першої інстанції під час розгляду справи зробив висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушення норм чинного матеріального та процесуального права, тому просив скасувати постанову суду першої інстанції від 09.06.2016р. у даній справі та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у повному обсязі.

Позивач, у письмових запереченнях на апеляційну скаргу СДПІ з обслуговування ВП у м. Запоріжжі / а.с. 170-173/, заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом у даній справі постановлено обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу СДПІ з обслуговування ВП у м. Запоріжжі залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 06.09.2016р. у даній справі залишити без змін.

Відповідач - СДПІ з обслуговування ВП у м. Запоріжжі, у письмовому запереченні на апеляційну скаргу УДКСУ у м. Запоріжжі / а.с. 191-192/, заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу УДКСУ у м.Запоріжжі залишити без задоволення.

Представник відповідача - СДПІ з обслуговування ВП у м. Запоріжжі, у судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, заперечував проти доводів апеляційної скарги УДКСУ у м. Запоріжжі, просив суд апеляційну скаргу СДПІ з обслуговування ВП у м. Запоріжжі задовольнити, постанову суду першої інстанції від 06.09.2016р. у даній справі скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у повному обсязі, апеляційну скаргу УДКСУ у м. Запоріжжі залишити без задоволення.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційних скарг, підтримав доводи викладені у письмовому запереченні на апеляційну скаргу СДПІ з обслуговування ВП у м. Запоріжжі, та просив суд апеляційні скарги залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 06.09.2016р. у даній справі залишити без змін.

Представник відповідача - УДКСУ у м. Запоріжжі, у судове засідання не зявився. Відповідач УДКСУ у м. Запоріжжі про день, годину та місце розгляду справи апеляційним судом повідомлений належним чином / а.с. 166,169/.

Заслухавши у судовому засіданні представника відповідача - СДПІ з обслуговування ВП у м. Запоріжжі, представника позивача, перевіривши матеріали даної адміністративної справи та рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг відповідачів, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що ПАТ «Запорізький завод феросплавів», , зареєстровано як юридична особа / а.с. 11-22/, як платник податків позивач перебуває на податковому обліку в СДПІ по обслуговуванню ВП у м. Запоріжжі.

Як судом першої інстанції так і апеляційним судом під час розгляду справи встановлено, що 20.01.2016р. ПАТ «Запорізький завод феросплавів» було подано до СДПІ з обслуговування ВП у м. Запоріжжі податкову декларацію з ПДВ за грудень 2015р., якою визначено суму ПДВ, що підлягала бюджетному відшкодуванню з Державного бюджету України на рахунок платника у банку в розмірі 19577780 грн., заявлена позивачем сума бюджетного відшкодування була перевірена податковим органом (відповідачем у справі) і оскільки ПАТ «Запорізький завод феросплавів» відповідало критеріям платників, які мають право на отримання бюджетного відшкодування, що визначені п. 200.19 ст. 200 Податкового кодексу України , СДПІ з обслуговування ВП у м. Запоріжжі було своєчасно сформовано реєстр заяв про повернення сум бюджетного відшкодування платникам податку, до якого включено і ПАТ «Запорізький завод феросплавів» на суму 19577780 грн., 22.02.2016р. податковим органом за місцем податкового обліку позивача було складено висновок № 276-20 про суми відшкодування податку на додану вартість за декларацією № НОМЕР_1 від 20.01.2016р. за грудень 2015 року у розмірі 19577780 грн., у п. б) рядка 07 якого зазначено «підлягає автоматичному відшкодуванню з бюджету» /а.с. 64/.

З ксерокопії наданого суду реєстру висновків про суми відшкодування податку на додану вартість, переданих до органів Державної казначейської служби України № 6 від 23.02.2016р., у якому під порядковим номером 2 зазначено висновок №276-20 від 22.02.2016, відповідний висновок отримано УДКСУ у м. Запоріжжі 23.02.2016р. / а.с. 65/.

У подальшому УДКСУ у м. Запоріжжі 29.03.2016р. повернуло вищезазначений висновок податковому органу /а.с. 73/ з посиланням на приписи п. 9 Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів Державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №39 від 17.01.2011 р. у звязку із тим, що в управлінні відсутня узагальнена інформація щодо визначених у висновках обсягів сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Також з аналогічних підстав УДКСУ у м. Запоріжжі вказаний висновок повертався також листами за вих. №04-08.14/394-1106 від 06.04.2016р. /а.с. 76/ , за вих. №04-08.14/419-1317 від 14.04.2016р. /а.с. 79/, за вих. №04-08.14/446-1331 від 22.04.2016р. /а.с. 82/, за вих. №04-08.14/475-1409 від 04.05.2016р. /а.с. 85/, за вих. №04-08.14/469-1481 від 13.05.2016р. /а.с. 88/, за вих. №04-08.14/497-1550 від 23.05.2016р. /а.с. 91/.

27.05.2016 УДКСУ у м. Запоріжжі отримано узагальнену інформацію № 18 щодо обсягів сум бюджетного відшкодування ПДВ, сформовану за зверненням головних управлінь ДФС /а.с.94-96/.

Відшкодування ПДВ за декларацією за грудень 2015 року в сумі 19577780 грн. позивачем фактично отримано 27.05.2016, що підтверджується копією платіжного доручення № 689 /а.с.97/.

Приймаючи до уваги вищенаведені фактичні обставини справи, та враховуючи положення ст. 200 Податкового кодексу України, яка регулює відносини, які виникли між сторонами у даній справі оскільки встановлює порядок визначення суми податку , що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України, строки проведення розрахунків, колегія суддів приходить до висновку про те, що граничний строк отримання позивачем бюджетного відшкодування ПДВ по податковій декларації за грудень 2015 року у розмірі 19577780 грн. - 04.03.2016р., і оскільки у цей день відшкодування ПДВ позивачу не було здійснено, то сума ПДВ у розмірі 19577780 грн., яка не була відшкодована позивачу вважається заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, на яку відповідно до п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України нараховується пеня на рівні 120% облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені протягом строки її дії включаючи день погашення.

Отже враховуючи, що судом під час розгляду даної справи встановлено, що фактично відшкодування позивачу ПДВ по податковій декларації за грудень 2015 року у розмірі 19577780 грн., при граничному строку виплати - 04.03.2016р., відбулось 27.05.2016р., то строк прострочення становить 84 дня, і відповідно до п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України сума пені за увесь час прострочення виплати становить 1116254, 41 грн.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи зробив правильний висновок, що своєчасне відшкодування позивачу ПДВ за декларацією за грудень 2015 року в сумі 19577780 грн. не відбулось з вини УДКСУ у м. Запоріжжі, тоді як податковий орган- СДПІ з обслуговування ВП у м. Запоріжжі, виконав усі покладені на нього функції щодо перевірки суми ПДВ заявленої платником податку до відшкодування з Державного Бюджету України та своєчасно подав до органа державного казначейства усі необхідні та визначені законом документи для здійснення такого відшкодування, і обґрунтовано задовольнив заявлені позивачем вимоги частково та стягнув Державного бюджету України на користь ПАТ «Запорізький завод феросплавів» пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за грудень 2015 року у розмірі 1116254 грн. 41 коп., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено, і з урахуванням положень ст.. 94 КАС України присудив на користь ПАТ «Запорізький завод феросплавів» понесені ним судові витрати у розмірі 16789грн. 69коп за рахунок бюджетних асигнувань УДКСУ у м. Запоріжжі, оскільки своєчасно виплата бюджетного відшкодування ПДВ позивачу у справі сталась з вини цього органу державного казначейства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, не було встановлено, тому постанову суду першої інстанції від 06.09.2016р. у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги відповідачів залишити без задоволення, оскільки доводи апеляційних скарг зводяться до переоцінки заявниками апеляційних скарг доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення норм матеріального та процесуального права, і не можуть бути підставою для скасування постанови суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області та Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС- залишити без задоволення. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06.09.2016р. у справі №808/1732/16 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 212 КАС України.

Повний текст виготовлено 21.11.2016р.

Головуючий: А.О. Коршун

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов