Справа № 804/7281/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2016 р. Справа № 804/7281/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Компанії «Еквітіз Едвайзорі ЛТД» до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання протиправними та скасування реєстраційних дій,-
Компанія «ЕКВІТІЗ ЕДВАЙЗОРІ ЛТД» (EQUITIES ADVISORY LTD) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, у якому позивач просив суд:
Позивач у судове засідання не прибув, представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги у повному обсязі та просив задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку статті 38 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується матеріалами справи, причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим суд, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив проводити розгляд справи без участі відповідача. Поряд із цим, відповідач правом на подання письмових заперечень на позов або пояснень не скористався.
Згідно статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
На підставі зазначеної постанови, 30 серпня 2016 року та 31 серпня 2016 року, державним реєстратором Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, вчинені реєстраційні дії, які полягали в скасуванні деяких зазначених реєстраційних дій щодо ТОВ «АГРОФІРМА«АГРОСТЕП», внаслідок яких єдиним власником (засновником) ТОВ «АГРОФІРМА«АГРОСТЕП» став ОСОБА_8.
Як зазначає позивач та вбачається із наявних у матеріалах справи доказів, 5 вересня 2016 року ОСОБА_8, перебуваючи в статусі єдиного засновника ТОВ «АГРОФІРМА«АГРОСТЕП», звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради із заявою про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу (ТОВ «АГРОФІРМА«АГРОСТЕП»), що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Однак, судом також встановлено, що 1 вересня 2016 року компанією «ЕКВІТІЗ ЕДВАЙЗОРІ ЛТД» подано апеляційну скаргу на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.08.2016 року у справі №804/2690/16.
Більш того, 25 жовтня 2016 року ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду було задоволено апеляційну скаргу «ЕКВІТІЗ ЕДВАЙЗОРІ ЛТД» (EQUITIES ADVISORY LTD) на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.08.2016 року у справі №804/2690/16 та скасовано зазначену постанову, а позов ОСОБА_9 залишено без розгляду, у звязку з чим реєстраційні дії вчинені 30.08.2016 року та 31.08.2016 року державним реєстратором Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_4, повязані з реєстрацією змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА«АГРОСТЕП» були фактично скасовані.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Нормативно-правовим актом, що регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV (далі Закон №1952-IV).
Статтею 3 Закону №1952-IV визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до частини 4 статті 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.
Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Отже, вимоги Закону щодо заборони втручання у діяльність державних реєстраторів прав на нерухоме майно, пов'язаної з проведенням державної реєстрації прав, стосуються також і Міністерства юстиції України незалежно від того, чи перебувають державні реєстратори у трудових відносинах з останнім.
Тож, Міністерство юстиції України, як орган державної влади, в силу положень чинного законодавства не може впливати на прийняття державним реєстратором рішень щодо реєстрації прав або відмови у ній.
Статтею 15 Закону №1952-IV визначено порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень.
Так, відповідно до частини 1 статті 19 вказаного Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;
4) внесення записів до Державного реєстру прав;
5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;
6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону №1952-IV державний реєстратор:
1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);
відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;
відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;
наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього закону;
наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.
2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.
Згідно з частиною 3 статті 17 Закону №1952-IV документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини 3 статті 16 Закону №1952-IV разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.
Зміни до установчих документів юридичної особи, а також зміна прізвища та/або імені, та/або по батькові (далі - імені) або місця проживання фізичної особи - підприємця підлягають обов'язковій державній реєстрації шляхом внесення відповідних змін до записів Єдиного державного реєстру в порядку, встановленому цим Законом.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані рішення від 05.09.2016 року приймалися державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради ОСОБА_3.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №1952-IV державній реєстрації прав підлягає право власності.
Статтею 27 Закону №1952-IV визначено підстави для реєстрації права власності. Так, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Як встановлено судом з матеріалів справи, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року по справі №804/2690/16 не набрало законної сили, оскільки 1 вересня 2016 року на постанову надійшла апеляційна скарга від компанії «ЕКВІТІЗ ЕДВАЙЗОРІ ЛТД» та Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року скановано вищевказану постанову.
Поряд з цим з матеріалів справи вбачається, що реєстраційні дії вчинені 30.08.2016 року та 31.08.2016 року державним реєстратором Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_4, повязані з реєстрацією змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА«АГРОСТЕП» були фактично скасовані Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2016 року, оскільки скасована Постанова від 15.08.2016 року у справі №804/2690/16, яка й була підставою їх внесення.
Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно частини першої та другої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Поряд з цим за змістом частини девятої статті 19 Закону «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» запис про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, вноситься державний реєстратором лише за відсутності підстав для залишення без розгляду документів про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі.
Отже, відповідачем було порушено вищенаведені вимоги Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».
Згідно частини першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У ході судового розгляду адміністративної справи відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність оскаржуваних дій.
Таким чином, із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Адміністративний позов Компанії «ЕКВІТІЗ ЕДВАЙЗОРІ ЛТД» до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання протиправними реєстраційних дій задовольнити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1