Справа № П/811/2436/15
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" листопада 2016 р. м. Київ К/800/6442/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні

касаційну скаргуОСОБА_4
на постановуКіровоградського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року
та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року
у справі№811/2436/15
за позовомОСОБА_4
доДержавного реєстратора Реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Головного управління юстиції в Кіровоградській області Пономарьової Лариси Богданівни Державного реєстратора Реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Головного управління юстиції в Кіровоградській області Демецької Тетяни Миколаївни
треті особиОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
проскасування державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_4.) звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Державного реєстратора Реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Головного управління юстиції в Кіровоградській області Пономарьової Лариси Богданівни (далі по тексту - відповідач 1, Державний реєстратор Реєстраційної служби Бобринецького РУЮ ГУЮ в Кіровоградській області Пономарьова Л.Б.), треті особи: ОСОБА_7 (далі по тексту - третя особа 1, ОСОБА_7.), ОСОБА_8 (далі по тексту - тертя особа 2, ОСОБА_8.), в якому, з урахуванням заяви про зміну та доповнення адміністративного позову, просила:

визнати нечинною та скасувати Державну реєстрацію права оренди земельної ділянки (номер запису про інше речове право 9538285), здійснену 28 квітня 2015 року Державним реєстратором Бобринецького РУЮ ГУЮ в Кіровоградській області Пономарьовою Л.Б. на підставі договору оренди землі, укладеного ОСОБА_7 з ОСОБА_8 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21038974 від 30 квітня 2015 року);

зобов'язати Державного реєстратора Бобринецького РУЮ ГУЮ в Кіровоградській області Пономарьову Л.Б. внести записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав оренди земельної ділянки за договором укладеним ОСОБА_7 з ОСОБА_8 27 квітня 2015 року;

визнати протиправним та нечинним рішення (дію) від 31 березня 2015 року Державного реєстратора Реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Головного управління юстиції в Кіровоградській області Демецької Тетяни Миколаївни про визнання та реєстрацію припинення договору оренди земельної ділянки, що належить ОСОБА_7 та скасувати Державну реєстрацію припинення зазначеного договору оренди, здійснену 22 квітня 2015 року.

Ухвалами Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року та від 05 листопада 2015 року до участі у справі як співвідповідача залучено Державного реєстратора Реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Головного управління юстиції в Кіровоградській області Демецької Тетяни Миколаївни (далі по тексту - відповідач 2, Державний реєстратор Реєстраційної служби Бобринецького РУЮ ГУЮ в Кіровоградській області Демецька Т.М.) та як третю особу - ОСОБА_9 (далі по тексту - третя особа 3, ОСОБА_9.).

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Відповідачі та треті особи заперечень на касаційну скаргу не надали.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 14 квітня 2010 року між ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_11 було укладено договір оренди землі (а.с.7).

Відповідно до умов вказаного договору, ОСОБА_7 (орендодавець) надав, а ФОП ОСОБА_11 (орендар) прийняв в строкове (на 10 років), платне користування земельну ділянку для ведення товарного с/г виробництва.

Об'єктом оренди, за договором, була земельна ділянка загальною площею 17,41 га, у тому числі 17,41 га ріллі згідно Державного акту серії НОМЕР_1 (а.с.8).

10 грудня 2013 року ОСОБА_11 помер, усі права та обов'язки, які належали йому на час смерті успадкували ОСОБА_4 та ОСОБА_9, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 травня 2015 року (а.с.9).

ОСОБА_7 31 березня 2015 року звернувся до реєстраційної служби із заявою про припинення іншого речового права на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 17,41 га розташованої на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, на підставі рішень Бобринецького районного суду №383/746/ц від 26 вересня 2014 року та апеляційного суду Кіровоградської області №22-7/78/13064/14 від 23 грудня 2014 року.

31 березня 2015 року відповідачем 2, у розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №08 здійснила реєстраційну дію щодо припинення іншого речового права №9238154.

28 квітня 2015 року, до реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції звернувся ОСОБА_8 із заявою щодо реєстрації іншого речового права на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 17,41 га розташованої на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, на підставі договору оренди землі від 27 квітня 2015 року, який було укладено між ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Відповідачем 1, у розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №08, було здійснено реєстраційну дію 28 квітня 2015 року щодо реєстрації іншого речового права №9538285.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачі у справі як суб'єкти владних повноважень, діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.

Переглядаючи рішення судів попередніх інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі по тексту - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Розглядаючи справу, суди виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

За правилами пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи те, що у справі в частині позовних вимог про визнання нечинною та скасування Державної реєстрації права оренди земельної ділянки (номер запису про інше речове право 9538285), здійсненої 28 квітня 2015 року Державним реєстратором Бобринецького РУЮ ГУЮ в Кіровоградській області Пономарьовою Л.Б. на підставі договору оренди землі, укладеного ОСОБА_7 з ОСОБА_8 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21038974 від 30 квітня 2015 року), спірні правовідносини пов'язані із виконанням, на думку позивача, цивільно-правової угоди, колегія суддів дійшла висновку, що спір у відповідній частині не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Такі висновку суду узгоджуються з позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 14 червня 2016 року у справі №826/4858/15.

Згідно норм частини 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, прийняті у справі рішення у відповідній частині підлягають скасуванню із закриттям провадження в адміністративній справі.

Вимоги позивача про зобов'язання Державного реєстратора Бобринецького РУЮ ГУЮ в Кіровоградській області Пономарьову Л.Б. внести записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав оренди земельної ділянки за договором укладеним ОСОБА_7 з ОСОБА_8 27 квітня 2015 року є похідної з вимоги про визнання нечинною та скасування Державної реєстрації права оренди земельної ділянки (номер запису про інше речове право 9538285) здійсненої 28 квітня 2015 року Державним реєстратором Бобринецького РУЮ ГУЮ в Кіровоградській області Пономарьовою Л.Б. на підставі договору оренди землі укладеного ОСОБА_7 з ОСОБА_8 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21038974 від 30 квітня 2015 року), а тому колегія суддів приходить до висновку, що у відповідній частині провадження також підлягає закриттю.

Переглядаючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині позовних вимог про визнання протиправним та нечинним рішення (дії) від 31 березня 2015 року Державного реєстратора Реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Головного управління юстиції в Кіровоградській області Демецької Тетяни Миколаївни про визнання та реєстрацію припинення договору оренди земельної ділянки, що належить ОСОБА_7 та скасувати Державну реєстрацію припинення зазначеного договору оренди, здійснену 22 квітня 2015 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як зазначено у постанові Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року, на час звернення ОСОБА_7 із заявою про припинення іншого речового права на земельну ділянку, договір оренди земельної ділянки від 14 квітня 2010 року укладений між ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_11 був припиненим, що встановлено судовим рішенням в цивільній справі.

Так, рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2014 року, в справі №383/746/14-ц, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 про розірвання договору оренди землі відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд дійшов висновку, що договір оренди земельної ділянки від 14 квітня 2010 року укладений між ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_11 є припиненим, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2014 року рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2014 року, в справі №383/746/14-ц, залишено без змін.

Посилаючись на пункту 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (далі по тексту - Порядок №868), суд дійшов висновку про правомірність вчинення відповідачем 2 реєстраційної дії по припиненню договору оренди на підставі рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2014 року, в справі №383/746/14-ц, яке набрало законної сили та яким встановлено, що договір оренди є припиненим.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками Кіровоградського окружного адміністративного суду погодився.

Крім того зауважив на тому, що позивачем не було надано доказів реєстрації ним права оренди зазначеної земельної ділянки.

Проте, колегія суддів вважає такі висновки передчасними.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, реєстраційну дію по припиненню договору оренди та внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проведено на підставі рішення від 22 квітня 2015 року №20861378.

Підставою припинення зазначено актовий запис про смерть, серія та номер: 32, виданий 11 грудня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоукраїнського районного управління юстиції Кіровоградської області (а.с. 169).

На обґрунтування правомірності прийнятого рішення відповідач 2 посилається на статтю 31 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до положень названої статті Договір оренди землі припиняється в разі смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки.

Отже обов'язковою умовою для визнання договору оренди припиненим у зв'язку зі смертю орендаря є відмова осіб, зазначених у статті 7 Закону України «Про оренду землі», від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки.

Тим часом, ані судом першої, ані судом апеляційної інстанції не було встановлено подання такої відмови відповідачу 2 для проведення реєстраційної дії по припиненню договору оренди.

Посилання ж судів на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2014 року у справі №383/746/14-ц на обґрунтування правомірності висновку про припинення договору оренди, колегія суддів вважає помилковим.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Однак, при ухваленні судових рішень у даній справі до уваги були прийняті не обставини, встановлені при розгляді іншої справи, а висновки суду щодо правовідносин сторін.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судів у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та нечинним рішення (дії) від 31 березня 2015 року Державного реєстратора Реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Головного управління юстиції в Кіровоградській області Демецької Тетяни Миколаївни про визнання та реєстрацію припинення договору оренди земельної ділянки, що належить ОСОБА_7 та скасувати Державну реєстрацію припинення зазначеного договору оренди, здійснену 22 квітня 2015 року є передчасними та підлягають скасуванню із направленням справи у відповідній частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, для чого в разі необхідності зобов'язати сторони надати докази, яких не буде вистачати для з'ясування цих обставин, або ж витребувати такі докази у інших осіб, в яких вони можуть знаходитися, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, без дослідження і з'ясування наведених вище обставин всі постановлені у цій справі рішення не можна вважати законними та обґрунтованими і визнати правильними чи хибними правові висновки оскарженого рішення.

За змістом частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Під час нового розгляду суду першої інстанції слід врахувати вищенаведене та прийняти обґрунтоване та законне рішення за результатами повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За вказаних обставин, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про необхідність скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 157, статтями 220, 222, 223, 227, частиною 1 статті 228, статтями 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року у справі №811/2436/15 - скасувати.

Провадження у справі №811/2436/15 за позовом ОСОБА_4 до Державного реєстратора Реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Головного управління юстиції в Кіровоградській області Пономарьової Лариси Богданівни, Державного реєстратора Реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Головного управління юстиції в Кіровоградській області Демецької Тетяни Миколаївни, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання нечинною та скасування Державної реєстрації права оренди земельної ділянки (номер запису про інше речове право 9538285)? здійсненої 28 квітня 2015 року Державним реєстратором Бобринецького районного управління юстиції Головного управління юстиції в Кіровоградській області Пономарьовою Ларисою Богданівною на підставі договору оренди землі? укладеного ОСОБА_7 з ОСОБА_8 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21038974 від 30 квітня 2015 року) та зобов'язання Державного реєстратора Бобринецького районного управління юстиції Головного управління юстиції в Кіровоградській області Пономарьову Ларису Богданівну внести записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав оренди земельної ділянки за договором укладеним ОСОБА_7 з ОСОБА_8 27 квітня 2015 року - закрити.

Роз'яснити позивачу право на звернення до місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині справу №811/2436/15 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута в частині закриття провадження у справі Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України. В іншій частині ухвала перегляду не підлягає.

Судді