Справа № 812/1074/16
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 листопада 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1074/16

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чиркіна С.М.,

за участю

секретаря судового засідання Михальченко Д.С.,

та

представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

від І-го відповідача - Єфімова С.І.,

від ІІ-го відповідача - не прибув,

від третьої особи - Єфімова С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Луганській області, начальника Управління Укртрансбезпеки у Луганській області Галугана Володимира Віталійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна служба України з безпеки на транспорті, про визнання незаконними та скасування постанов від 25 серпня 2016 року № 039289, № 039290 про застосування адміністративно-господарського штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

08 вересня 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - Позивач) до Управління Укртрансбезпеки у Луганській області (далі - І-ий Відповідач) про визнання незаконними та скасування постанов від 25 серпня 2016 року № 039289, № 039290 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Ухвалою суду від 24.10.2016 як ІІ-го Відповідача залучено начальника Управління Укртрансбезпеки в Луганській області Галуган Володимира Віталійовича (а.с. 98).

Ухвалою суду від 04.11.2016 як третю особу залучено Державну службу України з безпеки на транспорті (а.с. 109).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Позивач зареєстрований як фізична особа - підприємець та здійснює підприємницьку діяльність з вантажних перевезень автомобільним транспортом. Під час виконання маршруту з перевезення вантажу 01.07.2016 та 21.07.2016 посадовими особами Відповідача було здійснено зупинку транспорту Позивача, яким керував водій ОСОБА_5, з метою перевірки документів, за результатами яких складено постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу за відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа або індивідуальної книжки водія. Вважає, що зазначені постанови складені з порушенням вимог діючого законодавства, а саме: не містять усіх необхідних відомостей, визначених Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою КМУ від 08.11.2006 № 1567. Також вважає, що Закон України «Про автомобільний транспорт», порушення абзацу 3 частини першої статті 60 якого послугувало застосуванням штрафних санкцій, не містить норми, яка б зобов'язувала перевізників, які здійснюють внутрішні перевезення вантажу, мати в наявності протокол перевірки та адаптації тахографа або індивідуальної книжки водія.

В додаткових поясненнях зазначив, що акти перевірки не були надані для ознайомлення водію та Позивачу чим порушені вимоги пунктів 20, 21 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567.

Стверджував, що стаття 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» не передбачає як обов'язкові документи індивідуальні контрольні книжки водія або контрольні пристрої - тахографи при здійснені внутрішніх перевезень.

І-й Відповідач позов не визнав надав заперечення, в яких із посиланням на вимоги Закону України «Про автомобільний транспорт» та нормативні акти прийняті на його виконання стверджував про правомірність дій уповноважених осіб Відповідача (а.с. 41-45).

ІІ-й Відповідач позов не визнав просив розглянути справу за його відсутності (а.с 110).

В судовому засіданні Позивач та його представник, додатково до даних зазначених в позовній заяві зазначили, що є суб'єктом підприємницької діяльності та надає послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом. Має у власності вантажний автомобіль НОМЕР_1. Та з метою здійснення підприємницької діяльності, укладає цивільно-правові договори з працівниками, які в свою чергу керують транспортним засобом. 07.07.2016 та 21.07.2016 працівниками І-го Відповідача були складені акт про порушення Закону України «Про автомобільний транспорт» в частині надання послуг з перевезення вантажу без оформлення протоколу перевірки та адаптації «Тапографу» або індивідуальної книжки водія, на підставі зазначених актів ІІ-м Відповідачем були винесені постанови № 039290 та № 039289 про притягнення до відповідальності. Стверджував, що зазначені протоколи перевірки та індивідуальна книжка водія не є обов'язковими документами передбаченими статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та їх відсутність не можу слугувати підставою для притягнення до відповідальності.

Також зазначив, що посадовими особами І-го Відповідача був порушений порядок проведення перевірок, оскільки акти своєчасно не складались та копія акту не вручалась водію.

При цьому після дослідження актів перевірки в судовому засідання разом із водієм ОСОБА_5, не висловлював зауважень до змісту актів та визнав, що був повідомлений про місце та час їх розгляду але не з'явився до Відповідача за браком часу (а.с. 52, 64).

Додатково зазначив, що адміністративно-господарський штраф, це міра відповідальності за скоєння учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Згідно Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», а саме статтею 3 встановлено мораторій на проведення перевірок органами і посадовими особами уповноваженими законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності у період та на території проведення антитерористичної операції.

Також згідно статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Стосовно повноважень представника І-го Відповідача, зазначив, що Єфімов С.І., який приймає участь як представник І-го Відповідача, не має повноважень оскільки Управління Укртрансбезпеки у Луганській області не видавало останньому довіреність.

Єфімов С.І. пояснив, що він має повноваження давати пояснення та приймати участь як представник третьої особи державної служби України з безпеки на транспорті «Укртранзбезпеки» на підставі довіреності (а.с. 31) та представляти інтереси І-го Відповідача - Управління Укртрансбезпеки у Луганській області, посадові особи якої вчиняли дії та приймали оскаржені рішення, оскільки управління згідно із Положенням не є юридичною особою, не має право видавати довіреності, тому належною є саме довіреність видана Укртранзбезпекою.

Стосовно предмету спору пояснив, що уповноваженими особами проводились рейдові перевірки, у тому числі дотримання водієм Позивача режиму відпочинку та його контролю на проведення яких відсутня заборона. Перевірка була проведена відповідно до вимог діючого законодавства, у зв'язку із виявленням порушень режиму праці та відпочинку водієм були складені відповідні акти, за результатами розгляду яких застосовані передбачені Законом санкції.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника І-го відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), зареєстрований фізичною особою підприємцем виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради Луганської області 27.03.1992, основний вид економічної діяльності вантажний автомобільний транспорт (а.с. 10-13).

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року Затверджено Положення про державну службу України з безпеки на транспорті (далі - ПКМ № 103).

Згідно із ПКМ № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

На підставі підпункту 19 пункту 5 ПКМ № 103 Укртрансбезпека у тому числі здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Згідно із пунктом 8 ПКМ № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Наказом Укртранзбезпеки від 23.05.2016 № 251 затверджено Положення про Управління Укртранзбезпеки в Луганській області (а.с 70-84, далі - Положення).

Згідно із пунктом 2.1. Положення основним завдання І-го Відповідача у тому числі є здійснення відповідно до вимог законодавства України державного нагляду за безпекою на автомобільному транспорті (а.с. 72). До функцій Відповідача також віднесено здійснення державного нагляду за безпекою на автомобільному транспорті та винесення в установленому порядку постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відповідач - це суб'єкт владних повноважень, а у випадках передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Предметом спору є правомірність винесення постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу начальником управління Укртрансбезпеки у Луганській області.

Таким чином, належними Відповідачами в справі повинні бути управління Укртрансбезпеки у Луганській області та його керівник.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344).

Згідно із статтею 60 Закону № 2344 розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Приймаючи до уваги, що Відповідачі виконують передбачені діючим законодавством функції державного нагляду та контролю за безпекою на автомобільному транспорті з правом винесення в установленому порядку постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу, суд дійшов висновку, що останні в розумінні вимог пунктів 7, 9 частини першої статті 3 КАС України є належними Відповідачами у даній справі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок № 1567)

Відповідно до пункту 3 Порядку № 1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи.

Згідно із пунктом 12 Порядку № 1567 рейдова перевірка додержання суб'єктом господарювання, зокрема іноземним, вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

На виконання пунктів 12, 13 Порядку № 1567 керівником третьої особи затверджений щотижневий графік проведення рейдових перевірок (а.с. 46).

У власності Позивач перебуває транспортний засіб марки MAN реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 14).

Між Позивачем та водієм ОСОБА_5 укладено цивільно-правовий договір від 01.07.2016 б/н (а.с. 15-17).

04.07.2016 та 21.07.2016 уповноваженими особами здійснено перевірку транспортного засобу Позивача, керування яким здійснював водій ОСОБА_5. Результати перевірок відображені у відповідних актах від 21.07.2016 та 04.07.2016 (а.с. 53, 68).

В актах перевірок зазначені тотожні порушення, а саме відсутність протоколів перевірок та адаптації тахографів або індивідуальних контрольних книжок.

Відповідно до пункту 26 Порядку № 1567 перевізник був запрошений для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт до Управління Укртрансбезпеки у Луганській області. Позивач на розгляд не прибув, тому згідно за пунктом 27 Порядку № 1567, у випадку неявки уповноваженої особи в зазначений термін, справа про порушення розглядалася без її участі.

Допитаний у судовому засіданні як свідок водій ОСОБА_5 підтвердив факт керування транспортним засобом, який належить Позивачу без оформлення протоколу адаптації тахографу та контрольної книжки відпочинку водія. Свідок також підтвердив факт складання актів перевірки в його присутності, які він відмовлявся підписувати 04.07.2016 та 21.07.2016. Про проведені перевірки та необхідність прибуття до Відповідача повідомляв Позивача.

25.08.2016 начальником управління Укртрансбезпеки у Луганській області з посиланням на вимоги абзацу статті 60 Закону № 2344 винесено постанови № 039289, №039290 про застосування адміністративно-господарських санкцій в сумі 1700,00 грн (а.с. 21, 22). У постановах зазначені порушення частини першої абзацу 3 статті 60 Закону № 2344.

Згідно із частиною першою статті 60 Закону № 2344 за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи у тому числі за порушення режимів праці та відпочинку водіями транспортних засобів - штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону № 2344 автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Так, згідно з частиною другою статті 48 Закону № 2344 такими документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, законодавець не обмежив перелік документів лише вимогами статті 48 Закону № 2344.

Статтею 2 Закону № 2344 передбачено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів. У країни «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, статті 18 Закону України «Про автомобільний транспорт» та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів наказом Міністерства транспорту та зв'язку України 07.06.2010 № 340 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - Конвенція та Положення № 340).

Зазначена Конвенція передбачає у тому числі введення компетентними органами країн підписантів контрольних книжок відпочинку водіїв, та встановлення обмежень тривалості роботи та обов'язок відпочинку водіїв. Пункти 5-й Положення № 340 передбачає право Відповідача здійснювати перевірки дотримання режимів праці та відпочинку водіями.

Відповідно до пункту 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 07.06.2010 № 340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за №811/18106, із змінами і доповненнями, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Згідно з пунктами 6.2, 6.3 Положення № 340 облік робочого часу у тому числі ведеться за допомогою контрольної книжки водія.

Пункт 7.1 Положення № 340 передбачає проведення перевірки додержання режиму праці та відпочинку водія Відповідачем з дотриманням вимог Порядку № 1567.

Пунктом 3.1 наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 07.06.2010 № 340, визначено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Системний аналіз зазначених норм свідчить про наявність у Відповідача права проводити перевірку дотримання водіями режиму праці та відпочинку при здійснені у тому числі внутрішніх перевезень.

Наявність наказів про затвердження щотижневих графіків проведення рейдових перевірок, направлень на перевірку, складання відповідних актів фіксації порушень, повідомлень Позивача про необхідність явки, свідчать про дотримання посадовими особами Відповідача порядку проведення перевірки (а.с. 46-49, 52, 53, 61, 68).

Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 24.06.2010 № 385, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2010 року за № 946/18241, затверджена Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті.

Згідно з пунктом 3.3 Інструкції водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Також, пункту 3.6 Інструкції встановлено, що перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов'язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Таким чином, законодавством закріплені вимоги до контрольних пристроїв та документів обліку часу відпочинку водія.

Суд критично оцінює посилання Позивача на обмеження проведення перевірок встановлені Законом України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції (далі - Закон № 1669) з наступних підстав.

Згідно із статтею 3 Закону № 1669 встановлений мораторій на проведення перевірок органами і посадовими особами, уповноваженими законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності. Органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику.

Між Позивачем та водієм ОСОБА_5, укладено цивільно-правовий договір від 01.07.2016 б/н (а.с. 15-17, далі - договір від 01.07.2016).

Згідно з умовами договору зазначений договір є трудовим, за яким Позивач є роботодавцем, а водій ОСОБА_5 є працівником. Таким чином на умови зазначеного договору розповсюджуються норми Кодексу законів України про працю та інше законодавство України, яке регламентує трудові взаємовідносини, серед яких є у тому числі Конституційна норма про право працівника на відпочинок (стаття 45 Конституції України).

Розділами 4, 5 Кодексу законів України про працю передбачено встановлення норм робочого часу та відпочинку.

За змістом статті 142 КЗпП України та пункту 5, 7 договору від 01.07.2016 Позивач зобов'язаний розробити та затвердити правила внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно із поясненнями Позивача зазначені правила відсутні.

Статтею 45 Конституції України передбачено право кожного хто працює на відпочинок.

З урахуванням викладеного, суд не ототожнює планові та позапланові перевірки господарської діяльності з рейдовою перевіркою режиму відпочинку водія, який керує засобом підвищеної небезпеки.

Під час дослідження доказів, не знайшли підтвердження посилання Позивача на відсутність в актах про порушення та постановах про застосування санкцій недоліків, щодо оформлення останніх.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У зв'язку із відмовою в задоволені позову судові витрати зі сплати судового збору Позивачу не відшкодовуються.

На підставі частини третьої статті 160 КАС України у судовому засіданні 08 листопада 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог частини другої статті 167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 11, 17, 18, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Луганській області, начальника Управління Укртрансбезпеки у Луганській області Галугана Володимира Віталійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна служба України з безпеки на транспорті, про визнання незаконними та скасування постанов від 25 серпня 2016 року № 039289, № 039290 про застосування адміністративно-господарського штрафу відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 22 листопада 2016 року.

Суддя С.М. Чиркін