Справа № 185/1215/14-а
Суддя: Головін В. О.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/1215/14-а
Провадження № 2-а/185/41/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2014 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О. при секретарі судового засідання Михайловій Н.І., з участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про визнання незаконною відмову в призначенні пенсії по втраті годувальника та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ

Позивач в позові посилається на те, що 19.08.2013 року помер її чоловік ОСОБА_4 На його утриманні знаходилися позивач та її неповнолітня донька від першого шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На її звернення до Пенсійного фонду про призначення пенсії на дитину у зв'язку з втратою годувальника було відмовлено, тому вона змушена звернутися з позовом до суду, в якому просить суд визнати незаконною відмову відповідача в призначенні пенсії та зобов'язати відповідача призначити таку пенсію з моменту смерті ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач позов підтримала, обгрунтовуючі його обставинами викладеними в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав посилаючись на те, що неповнолітня ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 не має право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Представник третьої особи просила суд, в інтересах дитини, позов задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі зареєстрованому 24.10.2003 року відділом РАЦС, згідно актового запису №763 (а.с.9).

Позивач від першого шлюбу має неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, баком якої в свідоцтві про народження зазначений ОСОБА_6 (а.с.11).

Рішенням суду від 29.10.2009 року ОСОБА_6 був позбавлений батьківських прав відносно доньки (а.с.18).

19.08.2013 року ОСОБА_4 помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть, актовий запис №947 (а.с.10).

Рішенням суду від 30.10.2013 року встановлено факт перебування неповнолітньої ОСОБА_5 на утриманні ОСОБА_4 та факт втрати неповнолітньою ОСОБА_5 джерела засобів до існування після смерті ОСОБА_4 (а.с.19).

02.12.2013 року позивач звернулася з письмовою заявою до відповідача з вимогою про призначення дитині пенсії у зв'язку з втратою годувальника (а.с.20).

Листом від 19.12.2013 року Пенсійний фонд відмовив позивачу в призначенні пенсії у зв'язку з відсутністю законних підстав для призначення такої пенсії (а.с.21-22).

Рішенням суду від 31.03.2014 року з ОСОБА_6 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 (а.с.56).

Відповідно до постанови державного виконавця від 07.04.2014 року відмовлено у прийнятті виконавчого документа на виконання (а.с.56).

Таким чином, позивач не отримує аліментів, які стягнуто з батька дитини на утримання неповнолітньої доньки.

Відповідно до ст.36 Закону України "Про загально обов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Пасинок і падчерка мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника нарівні з рідними дітьми, якщо вони не одержували аліментів від батьків.

Відповідно до ст.32 Закону України "Про загально обов'язкове державне пенсійне страхування" особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для інвалідів II та III груп - від 49 років до досягнення особою 51 року включно - 12 років.

ОСОБА_4 родився 25.02.1963 року (а.с.9). На час смерті ОСОБА_4 досяг п'ятдесятирічного віку.

Згідно записів в трудовій книжці, ОСОБА_4 має трудовий стаж з 01.09.1980 року по 02.08.2013 року, тобто більше 12 років. Крім того, його було звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію, за ст.38 КЗпП України (а.с.5-7).

Таким чином в судовому засіданні встановлено, факт перебування неповнолітньої ОСОБА_5 на утриманні ОСОБА_4 та факт втрати неповнолітньою ОСОБА_5 джерела засобів до існування після його смерті.

Крім того встановлено, що рідний батько неповнолітньої ОСОБА_5 був позбавлений батьківських прав і аліментів за рішенням суду на утримання дитини не виплачує.

Тому суд дійшов висновку про те, що є всі підстави для призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв'язку зі смертю її годувальника ОСОБА_4 починаючи з 07 травня 2014 року.

Вирішуючи питання про строк з якого слід призначити пенсію, суд приходить до наступного. За приписами Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсія призначається з часу звернення за призначенням такої пенсії. Але, за думкою суду, право на призначення пенсії виникло з часу настання всіх умов передбачених ст. 36 Закону України "Про загально обов'язкове державне пенсійне страхування". Так, на час звернення позивача з заявою до Пенсійного фонду про призначення пенсії, позивачем не було надано документів на підтвердження того, що аліменти з батька дитини стягнуто за рішенням суду і не виплачуються боржником.

Вже під час розгляду даної адміністративної справи в суді, позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_6 і отримавши виконавчий лист пред'явила його до виконання в Державну виконавчу службу. Державним виконавцем було відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

Зазначені обставини сталі відомі відповідачу тільки в судовому засіданні 07.05.2014 року, після пред'явлення позивачем відповідних документів суду.

Таким чином і право на пенсію виникло тільки 07.05.2014 року.

За зазначених вище підстав відповідач, на час звернення до нього позивача, прийняв законне рішення про відмову в призначенні пенсії, а тому визнати дії відповідача не законними не має підстав. Тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.94 КАС України, судові витрати слід віднести за рахунок Держави.

Керуючись ст.ст. 69, 159, 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про визнання незаконною відмову в призначенні пенсії по втраті годувальника та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області призначити пенсію у зв'язку з втратою годувальника на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв'язку зі смертю її годувальника ОСОБА_4 починаючи з 07 травня 2014 року.

Судові витрати віднести за рахунок Держави.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Головін.