Справа № 475/827/16-а
Суддя: Якименко Л. М.
Дата ухвалення: 2016-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/827/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18.11.2016смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Якименко Л.М., при секретарі Куш О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт.Доманівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сейка Романа Руслановича інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Житомирі Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду із позовною заявою на дії інспектора роти №3 батальйону УПП в м.Житомирі Сейка Р.Р. щодо винесення постанови серії АР №322159 від 25.09.2016р. про накладення на позивача штрафу у розмірі 510грн. за вчинення адмінправопорушень, передбачених ст.132-1, ст.121 ч.5 КУпАП, у якій зазначено, що 25.09.2016р. о 16:10год. на 84км. автодороги Київ-Чоп, позивач керував транспортним засобом автомобілем DAF 85 CF, належним ПП "Автомагістраль", н/з НОМЕР_1 і здійснював перевезення великогабаритного і великовагового вантажу вагою понад 40 т, а саме: 46 т без відповідних дозвільних документів, чим порушив п.22.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП, а також не користувався ременем безпеки та порушив п.2.3 в) ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП. Вважає дії інспектора поліції протиправними, адміністративне правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі, оскаржувану постанову - незаконною. Вказує, що за спеціальними Правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, великогабаритних та великовагових вантажів, проте, після зупинки автомобіля будь-який габаритно-ваговий контроль не здійснювався, відповідні вимірювання, зокрема осьове навантаження, не проводились, також не конкретизовано які саме норми і Правила порушені водієм ОСОБА_1 До того ж, на погляд представника позивача, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ч.3 ст.283, ст.284 КУпАП, а також порушені вимоги ч.1 ст.36 КУпАП. Посилаючись на відсутність належних і допустимих доказів вини водія, на ст.19, ст.62 Конституції України, ст.ст. 9, 10 КУпАП, ст.ст. 2, 6-11, 69, 71 КАСУ, просить суд визнати протиправними дії інспектора поліції по винесенню постанови щодо адмінправопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, а також скасувати оскаржувану постанову.

У запереченнях на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнає, наголошує на порушенні водієм вимог п.22.5 ПДР, зокрема, фактичною масою понад 40т., допустимі навантаження на вісь, посилаючись на Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, затв. пост. КМУ №30 від 18.01.2001р., на зміни до КУпАП, внесені ЗУ від 14.07.2015р. №596-УП, щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також правомірність дій по накладенню стягнення у виді штрафу на водія за два адмінправопорушення.

В судове засідання позивач та його представник не з'явились, подали письмову заяву про судовий розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують з підстав, вказаних в адміністративному позові, який просять задовольнитим.

Відповідач Сейко Р.Р. направив суду клопотання про його бажання прийняти участь у судовому розгляді справи в режимі відеоконференції з приміщення Богунського райсуду м.Житомира та допиті в такому режимі свідка інспектора поліції ОСОБА_4, а тому ухвалою судді від 20.10.2016р. вказані клопотання були задоволені, копії ухвали електронним зв"язком направлені до відома та виконання на адресу вказаного суду та Департаменту патрульної поліції УПП у м.Житомирі для передачі відповідачеві, проте, ні відповідач, ні свідок у вказаний час в зазначений суд м.Житомира не з"явились.

З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, взявши до уваги заперечення відповідача, а також дослідивши докази по справі, як долучені до позовної заяви, так і відеозапис, який надійшов від відповідача поштовим зв"язком, суд встановив наступне.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 2.3 (в) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Згідно п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України габаритно-ваговий контроль - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в т. ч. механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою КМУ від 27.06.2007 р. №879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (п. 2 пп.2); габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів (п.2 пп.4); місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю (п.2 пп.7); стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю - позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів (п.2 пп.8); пересувний пункт габаритно-вагового контролю - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками (п.2 пп.9).

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (п.6 зазначеного вище Порядку).

Окрім того, п.2 пп.5-1 вказаного Порядку передбачено також документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу, проте, належні, допустимі і достатні докази того, що під час розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу та складанні оскаржуваної постанови, здійснювався документальний габаритно-ваговий контроль транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1, який підтвердив би загальну масу транспортного засобу і вантажу, вказану в постанові - 46 тонн, у справі відсутні.

Так, відповідач, вказуючи у запереченнях на позовну заяву, що водій ОСОБА_1 порушив п.22.5 ПДР Ураїни тому, що перевозив вантаж (щебінь), вага якого 46 тонн, надає відеозапис, в якому зафіксована фотокопія товаро-транспортної накладної, з якої чітко вбачається вага вантажу (щебінь) - 31 тонна, а також свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на якому вказана маса транспортного засобу - 8950кг., інших вагових даних транспортного засобу - не вказано і не зафіксовано на відеодиску, а тому загальна маса становить: 38950 кг. (31т.+8950кг.), тобто менше 40 тонн.

У разі, якщо проводився документальний габаритно-ваговий контроль, інспектор повинен був надати суду докази вказаної в постанові маси, яка перевищую 40т, тобто докази вчинення водієм порушення, передбаченого п.22.5 ПДР. Вказуючи у постанові загальну масу 46 т., інспектор не підтвердив вказане відповідними доказами.

Згідно зі статтями 8 і 19 Конституції України та ст. 9 КАС України, суд при розгляді цієї справи, виходить з принципів верховенства права й законності, відповідно до яких органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи справу, суд зазначає, що згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, тощо.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у т. ч. тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі неподання доказів на пропозицію суду, справа вирішується на основі наявних доказів.

При перевірці судом постанови відповідача будь-які докази, а тим більше належні і допустимі, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, стосовно порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України не надано, а тому оскаржувану постанову не можна вважати правомірною.

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи копію постанови Вишгородського районного суду Київської області від 11 жовтня 2016 року у справі №363/3825/16-а за позовом ОСОБА_5 до інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції в м. Житомир Департаменту патрульної поліції Сейко Романа Руслановича про скасування постанови серії про адміністративне правопорушення, згідно якої адміністративний позов задоволено та визнано дії саме цього інспектора Сейка Р.Р. незаконними.

Оскаржуваною постановою інспектор притягнув водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.121 ч.5 КУпАП за порушення правил користування ременями безпеки, проте, не надав суду доказів, що саме при керуванні т/з ОСОБА_1 був не пристебнутий ременем безпеки, а наданий відеозапис відображає момент, коли автомобіль зупинився, інспектор спілкується з водієм, який на вимогу надає посвідчення водія та інші документи. Відеозапис не відображає водія ОСОБА_1 в момент руху автомобіля, який би підтверджував вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП.

За таких обставин оскаржувана постанова не може вважатися законною, обґрунтованою та вмотивованою, і підлягає скасуванню.

На підставі викладеного і керуючись статтями 160-163, 171-2 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції в м. Житомир Департаменту патрульної поліції Сейка Романа Руслановича щодо складання постанови серії АР №322159 від 25 вересня 2016 року про накладення адміністративного стягнення за ст.ст. 132-1, 121 ч.5 КУпАП на ОСОБА_1 .

Постанову серії АР №322159 від 25 вересня 2016 року, винесену інспектором роти №3 батальйону управління патрульної поліції в м. Житомирі Департаменту патрульної поліції Сейка Романа Руслановича про накладення адміністративного стягнення за ст.ст. 132-1, 121 ч.5 КУпАП на ОСОБА_1 - скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги через Доманівський районний суд Миколаївської області.

Суддя :Л. М. Якименко