Справа № 2а/0270/2995/12
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/0270/2995/12

Головуючий у 1-й інстанції: Жернаков М.В.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

10 листопада 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Хмельницького обласного управління юстиції, Територіального управління Державної судової адміністрації в Хмельницькій області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення заборгованої заробітної плати та зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до головного управління юстиції у Хмельницькій області, територіального управління державної судової адміністрації в Хмельницькій області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення заборгованої заробітної плати та зобов'язання до вчинення дій .

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 17.09.2012 р., залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013 р., позовні вимоги в частині періоду з серпня 1996 року по липень 2001 року залишено без розгляду.

Вищим адміністративним судом України ухвалою від 21 вересня 2016 року скасовано ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2013 року та направлено справу на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник посилався на не врахування судом першої інстанції положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України, зокрема скаржник зауважував, що про неправильне нарахування заробітної плати, позивач дізнався лише у 2006 році, тобто після одержання від ТУ ДСА України в Хмельницькій області довідок про виплату заробітної плати та перевірки правильності цих виплат спеціалістом.

Крім того, в обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що склад колегії суддів, яка ухвалила рішення в суді першої інстанції, відмінний від складу, визначеного за результатами автоматизованого розподілу судової справи, підстави для повторного автоматизованого розподілу судової справи були відсутні, що викликає сумнів у безсторонності нового складу суду під час дії розгляду.

З урахуванням викладеного, апелянт просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження її розгляду.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 відповідно до Указу Президента України від 27 червня 1996 року № 482/96 призначений суддею Хмельницького районного суду. Указом Президента України від 23 березня 2004 року за № 358/2004 року у зв'язку з ліквідацією Хмельницького районного суду позивач був переведений на посаду судді Хмельницького міськрайонного суду, де працював до 04.01.2011 року.

В свою чергу, як свідчить зміст адміністративного позову ОСОБА_2, у період з 01 серпня 1996 року по грудень 2002 року апелянту не нараховано та не виплачено заробітну плату в повному розмірі та компенсації втрати частини доходу через порушення термінів виплати заробітної плати за період з серпня 1996 року на момент звернення позивача до суду, у зв'язку з чим останній просив суд стягнути на його користь заборговану заробітну плату в розмірі 17219,36 грн. за період з 01 серпня 1996 року по 31 грудня 2002 року та зобов'язати провести індексацію та нарахування компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати за період з 01.08.1996 року по час виплати заборгованої заробітної плати.

Суд першої інстанції залишаючи без розгляду частину позовних вимог виходив із того, що позивачем не доведено, а судом не встановлено поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Стосовно тверджень скаржника про несвоєчасне виявлення помилки в нарахуванні заробітної плати, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтею 99 КАС України визначено, що строк звернення до адміністративного суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, апелянт починаючи з 1996 року працює на посаді судді, а відтак обізнаний про нормативно-правові акти, якими врегульовано питання розміру та складових заробітної плати.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що апелянт в період з січня 1996 року, отримуючи заробітну плату судді, повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, суд апеляційної інстанції не бере до уваги посилання апелянта на положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України, з огляду на слідуюче.

Так, частиною 1 статті 233 Кодексу законів про працю України (яка діяла до 01.08.2001р.) встановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного (міського) суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Постанова Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999р. "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", передбачає, що суди мають враховувати, що у справах про оплату праці діє тримісячний строк звернення із заявою до суду, який обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (статті 225, 233 КЗпП), і відповідно до цього з'ясовувати зазначену дату.

З аналізу змісту апеляційної скарги вбачається, що жодного доказу на підтвердження поважності пропущення позивачем строку звернення до суду не надано.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Колегія суддів, приймаючи до уваги рішення Вищого адміністративного суду України від 21 вересня 2016 року, прийшла до висновку щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права при ухваленні оскаржуваної ухвали.

Так, відповідно до частини 3 статті 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, у судах загальної юрисдикції функціонує автоматизована система документообігу.

Персональний склад суду для розгляду конкретної справи визначається автоматизованою системою документообігу за принципом вірогідності розподілу справ під час реєстрації в суді позовних заяв, клопотань та скарг.

Відповідно до пункту 1 статті 15-1 КАС України в адміністративних судах функціонує автоматизована система документообігу суду, що забезпечує об'єктивний та неупереджений розподіл справ між суддями з додержанням принципів черговості та однакової кількості справ для кожного судді.

Порядок автоматизованого розподілу судових справ, а також підстави та порядок повторного автоматизованого розподілу врегульовано Положенням про автоматизовану систему документообігу суду (затв. ОСОБА_3 суддів України 26.11.2010р. № 30).

Відповідно до частини другої статті 26 КАС у разі неможливості продовження розгляду адміністративної справи одним із суддів до розгляду залучається інший суддя, який визначається в порядку, встановленому частиною третьою статті 15-1 цього Кодексу.

Так, з матеріалів адміністративної справи судом апеляційної інстанції встановлено, що судовий розгляд справи розпочала колегія суддів Вінницького окружного адміністративного суду у складі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, однак, судове рішення по суті спору прийняте колегією суддів у складі ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 При цьому інформація про підстави повторного розподілу судової справи в матеріалах справи відсутня.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушив вимоги процесуального права щодо незмінності складу суду під час прийняття судового рішення.

В той же час, позивач в обґрунтування апеляційної скарги посилався на такі обставини, а відтак, апеляційна скарга є частково обґрунтованою.

Згідно з п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання та ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

За наведених обставин, з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 01.12.2015 р. у справі №21-3345а15, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 17.09.2012 р., проте залишити без розгляду позовні вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності, стягнення заборгованої заробітної плати та зобов'язання до вчинення дій за період з серпня 1996 року по липень 2001 року.

Керуючись ст.ст. 155, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Хмельницького обласного управління юстиції, Територіального управління Державної судової адміністрації в Хмельницькій області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення заборгованої заробітної плати та зобов'язання до вчинення дій скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Хмельницького обласного управління юстиції, територіального управління державної судової адміністрації в Хмельницькій області в частині визнання протиправною бездіяльності Хмельницького обласного управління юстиції щодо ненарахування та невиплати позивачу заробітної плати в повному розмірі за період з серпня 1996 року по липень 2001 року (включно), стягнення на користь позивача заборгованої заробітної плати за період з серпня 1996 року по липень 2001 року (включно) та зобов'язання провести індексацію та нарахування компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати за період з серпня 1996 року по липень 2001 року (включно) залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Боровицький О. А.