Справа № 204/6116/16-а
Суддя: Черкез Д. Л.
Дата ухвалення: 2016-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/6116/16-а
Провадження № 2-а/204/172/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2016 року м. Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

при секретарі Онбиш А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи Машталер А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 6-ї роти Соборного району м. Дніпро Бабенко Олексія Олексійовича, третя особа: Управління патрульної поліції у місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського 6-ї роти Соборного району м. Дніпро Бабенко О.О. про скасування постанови. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 12 серпня 2016 року інспектором патрульної поліції 6-ї роти Соборного району м. Дніпро Бабенко О.О. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія АР № 001303, згідно з якою його, ОСОБА_1, було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 510 грн. за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме зупинку на смузі для громадського транспорту. Він з постановою не згоден, вважає, що вона є незаконною, оскільки відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, позбавив позивача можливості скористатись у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, порушив вимоги щодо процедури розгляду справи та проігнорував порядок встановлений ст.ст. 278-279 КУпАП, а тому постанова підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, інспектор Бабенко О.О. зупинив позивача, водія ОСОБА_1, 12 серпня 2016 року о 16 год. 05 хв. за адресою: пр. Карла Маркса, 62, повідомивши, що останній здійснив зупинку на смузі для громадського транспорту о 16 год. 05 хвилин на пр. Карла Маркса, 62, після чого інспектор Бабенко О.О. виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, повноважними органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП. Відповідно рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України». Ч. 3 ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Вважає, що інспектор Бабенко О.О. не дотримався положень закону, розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, а не як вказує ст. 276 КУпАП, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, в даному випадку за адресою: 49044, м. Дніпро, вул. Жуковського, 11, де розташоване Управління патрульної поліції м. Дніпро. Позивач також зазначив, що інспектор Бабенко О.О., незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, суттєво порушив права позивача, не дав останньому можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливив виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Крім того, позивачем зазначено, що своїми діями відповідач грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП, оскільки з боку інспектора Бабенко О.О. не було будь-якої підготовки до розгляду справи, не оголошувались посадова особа, яка розглядає справу, та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не вирішувались клопотання, не досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у справі. Вважає, що незаконний розгляд справи на місці зупинки автомобілю, позбавлення позивача можливості скористатися в повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, та порушення процедури розгляду справи є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія АР №001303 від 12.08.2016 pоку про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Враховуючи наведене просив визнати дії інспектора поліції щодо розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу протиправними, а винесену ним постанову скасувати.

В судовому засіданні представником третьої особи Патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції Машталер А.А. були надані письмові пояснення, згідно яких просили у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. В обґрунтування зазначено, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Під час патрулювання 12 серпня 2016 року відповідачем був помічений автомобіль марки CHEVROLET LACETTI, номерний знак НОМЕР_1, який здійснив зупинку та стоянку на смузі для маршрутних транспортних засобів позначених знаком 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів», чим порушив вимоги п. 17.1 Правил дорожнього руху (затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р. надалі - Правила), а саме, здійснив зупинку на смузі для громадського транспорту в м. Дніпропетровськ, на пр. Карла Маркса, біля будинку № 62 в зоні дії знаку 5.11. Керуючись Правилами дорожнього руху, забороняється в'їзд, рух, зупинка та стоянка на смузі, призначеній лише для руху маршрутних транспортних засобів, які рухаються за встановленими маршрутами попутно із загальним потоком транспортних засобів. На дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів та громадського транспорту, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, дозволяється заїжджати тільки для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини. Кожний має право розраховувати на те, що й інші учасники чітко виконують Правила. Дія учасників дорожнього руху не повинна створювати перешкоду для руху інших учасників. За кермом знаходився Позивач, ОСОБА_1, який і передав документи для перевірки інспектору патрульної поліції. При цьому посилався на ст. 10 КАСУ, ст. 251, ст. 252, ч. 2 ст. 258 КУпАП. Відповідачем було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог Правил до Позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 510 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 001303 від 12.08.2016 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395. При цьому посилався на Пункт 24 Постанови Пленуму Верховного суду від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». Відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Що стосується посилання позивача на неможливість винесення постанови та розгляду справи поліцейськім «прямо на дорозі», то треба зазначити, що згідно з ч. 3 ст. 258 КУпАП у випадках, коли не складається протокол, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення. Він вважає, що позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними. Враховуючи вищевказане, вважає, що винесена постанова є правомірною. Також зазначив, що позивачу ОСОБА_1 було роз'яснено положення ст. 307, 308, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП. В постанові чітко описане правопорушення, яке були скоєне позивачем. Просив суд відмовити у задоволені позовних вимог позивача.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Також пояснив, що 12 серпня 2016 року він припар кувався у передбаченому для цього місці на пр. Карла Маркса, 12 та пішов по своїм справам. Коли повернувся побачив, що інший автомобіль зупинився і шукає місце для парковки, він виїхав заднім ходом зі свого паркувального місця, тим самим звільнив місце для паркову іншому автомобілю. В цей час у дзеркало заднього ходу він побачив як під'їхала патрульна поліція, після чого інспектор звинуватив його у порушенні правил дорожнього руху і виніс оскаржувану постанови. При цьому позивач посилався на п. 17.12 ПДР України, згідно якого водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Відповідач Бабенко О.О. в судове засідання не з'явився, 04 листопада 2016 року на адресу суду від Управління патрульної поліції надійшла довідка про те, що капрал поліції Бабенко О.О., поліцейський роти № 6 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у місті Дніпропетровську ДПП звільнений зі служби поліції відповідно до п. 7 (за власним бажанням), з 26 вересня 2016 року.

Представник третьої особи Управління патрульної поліції у місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції Машталер А.А. в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на письмові заперечення, зазначив, що доводи позивача є безпідставними та нічим недоведеними.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 12 серпня 2016 року інспектором 6 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції, капралом поліції Бабенко О.О. була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 001303 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. (а.с. 7).

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 001303 від 12 серпня 2016 року, ОСОБА_1, 12 серпня 2016 року о 16 год. 05 хв. в м. Дніпропетровську, по пр. Карла Маркса, 62, керуючи транспортним засобом CHEVROLET LACETTI, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку на смузі для громадського транспорту, чим порушив вимоги дорожнього знаку п.5.11 Правил дорожнього руху України (а.с.7).

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесеної постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов'язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Згідно з ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124 1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132 1, частинами шостою і одинадцятою статті 133 1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо посилання позивача на рішення Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015р. у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення слід зазначити наступне.

Згідно вказаного рішення конституційний суд прийшов до висновку, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Нормою частини 1 статті 276 КУпАП передбачено загальне правило розгляду справи про адміністративне правопорушення, згідно якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно ч. 1 ст. 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Однак, законодавцем передбачені випадки, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення, може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Такий випадок передбачений ч. 4 ст. 258 КУпАП, згідно якої у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Ч. 4 ст. 258 КУпАП є імперативною спеціальною нормою, яка надає право уповноваженим особам Національної поліцій України у випадках встановлених законом, виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення.

Саме на це і звертає увагу Конституційний суд України у вказаному рішенні та зазначає, що аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Тобто, законом передбачені спеціальні випадки коли постанова може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення, та загальне правило, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення виноситься за місцем його вчинення за результатами розгляду справи про таке правопорушення, які не слід ототожнювати оскільки вони різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Підсумовуючи наведене слід дійти висновку, що посилання позивача на те, що відповідач не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення є безпідставними та неаргументованими, оскільки позивач помилково тлумачить рішення Конституційного суду України на свою користь.

З огляду на наведене суд приходить до переконливого висновку про те, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 001303 від 12 серпня 2016 року поліцейський роти № 6 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у місті Дніпропетровську, капрал поліції Бабенко О.О. діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання дій відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці зупинки транспортного засобу протиправними, задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про скасування постанови від 12.08.2016 року слід зазначити наступне.

Позивач в судовому засіданні заперечував, що він вчинив 12 серпня 2016 року інкриміноване йому адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП та порушив вимоги дорожнього знаку № 5.11 правил дорожнього руху України.

Згідно п. 17.12 ПДР України, згідно якого водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач пересік смугу для руху маршрутних транспортних засобів з метою паркування на спеціально відведеному для цього місці (паркувальне місце), яким обладнана ділянка дороги по пр. Карла Маркса, 62 в м. Дніпропетровську, після чого виїхавши з місця стоянки його було зупинено працівниками поліції. Доказів, які б спростовували твердження позивача про те, що він не порушував ПДР, відповідачем суду не надано, хоча в даній категорії справ обов'язок доводити правомірність прийнятого рішення покладено саме на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 80 КАС України речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а тому в цій частині позовні вимоги слід задовольнити та оскаржувану постанову скасувати.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі ст.ст. 122, 213, 222, 254, 258, 288 КУпАП, та керуючись ст.ст. 1, 2, 11, 69, 71, 80, 86, 94, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 6-ї роти Соборного району м. Дніпро Бабенко Олексія Олексійовича, третя особа: Управління патрульної поліції у місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови - задовольнити частково.

Постанову серії АР № 001303 від 12 серпня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. - скасувати.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Д.Л. Черкез