Справа № 826/22440/15
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 року м. Київ К/800/8359/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Єрьоміна А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні

касаційну скаргуОСОБА_4
на постановуОкружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2015 року
та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2016 року
у справі№826/22440/15
за позовомОСОБА_4
доДепартаменту містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
провизнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту - відповідач, Департамент містобудування та архітектури КМДА), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту містобудування та архітектури КМДА, що викладено листом від 25 серпня 2015 року №10937/0/12/27-15 щодо відмови у видачі ОСОБА_4 будівельного паспорту забудови земельної ділянки АДРЕСА_1.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Відповідач заперечень на касаційну скаргу не надав.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач на підставі договору дарування частини житлового будинку є власником 1/2 (одна друга) частини житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1.

З метою визначення порядку користування земельною ділянкою та виділення її в натурі, позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва з відповідним позовом.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 травня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 04 жовтня 2012 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Визначено порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться в АДРЕСА_1, площею 0,0434 га. відповідно до ідеальних часток співвласників домоволодіння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наступним чином: за співвласником ОСОБА_5 частка 1/2, було закріплено земельну ділянку площею 0,0271 га (земельна ділянка №1-1 згідно до висновку №2979/10-15 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 29 липня 2010 року); за співвласником ОСОБА_4 частка 1/2 закріплено земельну ділянку площею 0,0271 га (земельна ділянка №2-1 згідно до висновку №2979/10-15 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 29 липня 2010 року).

17 серпня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу КМДА із заявою, у якій просив видати йому будівельний паспорт забудови земельної ділянки для побудови нового житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Однак, 25 серпня 2015 року Департамент містобудування та архітектури КМДА листом №10937/0/12/27-15 повернув позивачу документи надані щодо надання будівельного паспорту для будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку у зв'язку з некомплектністю пакету документів відповідно до пункту 2.4. Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05 липня 2011 року №103 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25 лютого 2013 року №66), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 липня 2011 року за №902/19640.

Водночас повідомлено, що для подальшого опрацювання питання розробки будівельного паспорту, позивачу необхідно привести поданий на розгляд пакет документів у відповідність до Порядку та доповнити його доопрацьованими матеріалами, а саме надати: засвідчену в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію; ескізні наміри забудови (фасади та плани поверхів об'єктів в тому числі господарських будівель і споруд розміщених на суміжних земельних ділянках, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що планується до застосування, тощо).

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що рішення відповідача про повернення позивачу пакету документів, поданих останнім для видачі будівельного паспорта, є законним та обґрунтованим.

Переглядаючи рішення судів попередніх інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Основним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини є Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон України №3038-VI).

Відповідно до частини 2 статті 5 названого Закону вимоги містобудівної документації є обов'язковими для виконання всіма суб'єктами містобудування.

Суб'єктами містобудування, згідно з частиною 2 статті 4 Закону України №3038-VI є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.

Відповідно до частини 1 статті 27 згаданого Закону забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт).

Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів.

Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Згідно з частиною 4 названої статті порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

На виконання наведеної правової норми Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 05 липня 2011 року видано наказ №103 «Про затвердження Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 липня 2011 року за №902/19640 (далі по тексту - Порядок №103).

Відповідно до пункту 1.1 Порядку №103 цей Порядок розроблений відповідно до статті 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і призначений для використання уповноваженими органами містобудування та архітектури та іншими суб'єктами містобудування при вирішенні питань забудови присадибних, дачних і садових земельних ділянок.

Згідно з пунктом 1.2 Порядку №103 будівельний паспорт забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт) визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення на земельній ділянці.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку №103 видача будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг. Будівельний паспорт надається уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять:

заява на видачу будівельного паспорта зі згодою замовника на обробку персональних даних за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку;

засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію;

ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об'єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об'єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо);

проект будівництва (за наявності);

засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.

Згідно з пунктом 2.9 Порядку №103 до складу будівельного паспорта входять: пакет документів, наданий замовником відповідно до пунктів 2.1, 2.2 цього розділу; схема забудови земельної ділянки, наведена у додатку 3 до цього Порядку; пам'ятка замовнику індивідуального будівництва.

Пунктом 2.10 Порядку №103 передбачено, що у схемі забудови земельної ділянки визначається місце розташування запланованих об'єктів будівництва, червоні лінії, лінії регулювання забудови, під'їзди до будівель і споруд, відстань від об'єкта будівництва до вулиць (доріг), мінімальні відстані від об'єкта будівництва до меж земельної ділянки, а також будівель і споруд, розташованих на суміжних земельних ділянках, місця підключення до інженерних мереж (за наявності).

Відповідно до пункту 2.4 Порядку №103 пакет документів для видачі будівельного паспорта повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з підстав неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу.

Отже, у разі ненадання пакета документів, передбаченого пунктом 2.1 уповноважений містобудування та архітектури зобов'язаний прийняти рішення про повернення пакета документів замовнику з відповідним обґрунтуванням у строк, який не перевищує строк надання будівельного паспорта.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередній інстанцій, підставою для повернення позивачу пакету документів, поданих для видачі будівельного паспорта, стало неподання заявником:

копії документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію;

засвідченої в установленому порядку згоди співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову;

ескізних намірів забудови, які не містили всієї інформації, яка зазначена у пункту 2.1 Порядку №103.

Посилання позивача в касаційній скарзі на рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 травня 2012 року, яким було визначено порядок користування земельною ділянкою, яке, на його переконання і є документом, що засвідчує право користування земельною ділянкою, колегія суддів вважає помилковим.

Як вірно зазначено судами, відповідно до частини 3 статті 126 Земельного кодексу України документом, що засвідчує право користування, є акт на право постійного користування земельною ділянкою.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 травня 2012 року встановлює порядок користування земельною ділянкою, проте не засвідчує право позивача на користування земельною ділянкою.

Не є документом, що засвідчує право власності або право користування позивача відповідною земельною ділянкою, і договір дарування частини житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом 21 грудня 2007 року.

Також колегія суддів погоджується з висновками судів про необхідність подання позивачем засвідченої в установленому порядку згоди співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову, оскільки позивач є власником Ѕ частини будинку.

Тільки у випадку виділення частини будинку в окреме домоволодіння та присвоєння йому окремої адреси фактично утворюється два житлових будинки (домоволодіння), які мають спільну капітальну стіну і є фактично незалежними один від одного. У такому випадку кожному із цих домоволодінь може бути окремо визначено земельну ділянку та приватизовано її окремо на кожного власника домоволодіння.

Будь-яких доказів на підтвердження належності позивачу саме окремого домоволодіння останнім не надано.

Крім того, наявними у матеріалах справи документами, а саме ескізними намірами забудови, підтверджується відсутність у них інформації, визначеної у пункті 2.1 Порядку №103, а саме: відстані до розташованих на сусідніх земельних ділянках об'єктів, інженерних мереж і споруд, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо.

Отже суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про ненадання позивачем повного пакета документів для отримання будівельного паспорту забудови земельної ділянки АДРЕСА_1.

Посилання позивача на обмеження його права на доступ до правосуддя колегія суддів вважає помилковим, оскільки в оскаржуваних судових рішеннях надано правову оцінку доводам позивача та розглянуто справу по суті, що в розумінні Конвенції з прав людини і є реалізацією права на доступ до правосуддя.

Крім того, касаційна скарга не містить обґрунтувань у чому саме полягає обмеження права позивача на доступ до правосуддя та які порушення Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод допущені судами першої та апеляційної інстанцій.

Посилання позивача на обмеження його права на доступ до правосуддя колегія суддів вважає помилковим, оскільки в оскаржуваних судових рішеннях надано правову оцінку доводам позивача та розглянуто справу по суті, що в розумінні Конвенції з прав людини і є реалізацією права на доступ до правосуддя.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2016 року у справі №826/22440/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Т.Г. Стрелець

Судді: О.В. Голяшкін

А.В. Єрьомін