Справа № 806/1420/16
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Токарева М.С.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"17" листопада 2016 р. Справа № 806/1420/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

представників позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "30" серпня 2016 р. у справі за позовом Комунального підприємства "Житомирське трамвайно-тролейбусне управління" Житомирської міської ради до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Житомирське трамвайно-тролейбусне управління" Житомирської міської ради звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. В обґрунтування позову зазначає, що Житомирською ОДПІ було проведено перевірку своєчасності сплати частини чистого прибутку (доходу) до місцевого бюджету. За результатами проведеної перевірки було складено акт від 04.07.2016 №3826/12-04 у якому зафіксовано порушення терміну сплати самостійно визначеного відрахування з частини чистого прибутку (доходу) протягом строків, визначених Рішенням Житомирської міської ради від 03.03.2011 №62 із змінами від 07.12.2011 року. На підставі вказаного акту відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № від 20.07.2016, яким на підставі ст.126 ПК України зобов'язано позивача сплатити суму штрафу у розмірі 131453,70 грн. Позивач вважає спірне податкове повідомлення-рішення таким, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому просить визнати його протиправним та скасувати.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 30.08.2016 року позовні вимоги Комунального підприємства "Житомирське трамвайно-тролейбусне управління" задоволено.

Суд першої інстанції визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 20.07.2016 №.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 04.07.2016 року Житомирською ОДПІ було проведено перевірку своєчасності сплати частини чистого прибутку (доходу) до бюджету. За результатами проведеної перевірки було складено акт від 04.07.2016 №3826/12-04, у якому зафіксовано порушення терміну сплати самостійно визначеного відрахування з частини чистого прибутку (доходу) протягом строків визначених Рішенням Житомирської міської ради від 03.03.2011 №62.

На підставі вказаного акту відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № від 20.07.2016, яким на підставі ст.126 Податкового кодексу України за затримку на 9 календарних днів сплату грошового зобов"язання в сумі 1314537 грн.00 коп. зобов'язано позивача сплатити 10 % штрафу в сумі 131425 грн. 70 коп.

Позивач не заперечує факт того, що він порушив термін сплати частини чистого прибутку, однак представники позивача наполягають, що частина чистого прибутку не відноситься за своєю природою до податків, зборів у розумінні ПК України, а тому у цьому випадку не можливо застосувати приписи ст. 126 ПК України для визначення штрафу.

Колегія суддів вважає доводи позивача обгрунтованими з огляду на таке.

Порядок відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями визначений постановою Кабінету міністрів України від 23.02.2011 №138 (далі - Порядок № 138) на підставі статей 5 і 11 Закону України "Про управління об'єктами державної власності".

Відповідно до пункту 3 Порядку №138 частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, визначається державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями відповідно до форми розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та зазначається у декларації з податку на прибуток підприємства.

Статтею 1 Податкового кодексу України ( у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до ст. 6 Податкового кодексу України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу. Збором (платою, внеском) є обов'язковий платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій. Сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.

У відповідності до п. 8.1 ст. 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки і збори.

Згідно ст. 9 Податкового кодексу України до загальнодержавних належать такі податки та збори: податок на прибуток підприємств; податок на доходи фізичних осіб; податок на додану вартість; акцизний податок; збір за першу реєстрацію транспортного засобу; екологічний податок; рентна плата за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами природного газу та аміаку територією України; плата за користування надрами; плата за землю; збір за користування радіочастотним ресурсом України; збір за спеціальне використання води; збір за спеціальне використання лісових ресурсів; фіксований сільськогосподарський податок; збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства; мито; збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, крім електроенергії, виробленої кваліфікованими когенераційними установками; збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності.

Статтею 10 Податкового кодексу України передбачено, що до місцевих податків та зборів належать: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; єдиний податок; збір за провадження деяких видів підприємницької діяльності; збір за місця для паркування транспортних засобів; туристичний збір.

З аналізу вказаних вище норм вбачається, що до переліку загальнодержавних податків (зборів), встановлених у статях 9 та 10 Податкового кодексу України, не віднесено такий податок (збір) як "частина чистого прибутку (доходу)".

Разом з тим, на теперішній час до податкової системи України не включена частина чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями до державного бюджету.

Крім того, Податковий кодекс України не мітить норм, які б регулювали порядок сплати державними підприємствами частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до бюджету за результатами щоквартальної фінансово-господарської діяльності, відтак колегія суддів вважає, що такий платіж не є податком.

Зі змісту апеляційної скарги слідує, що відповідач також не вважає податковим платежем в розумінні Податкового кодексу сплату частини чистого прибутку (доходу).

Стаття 126 Податкового кодексу України визначає штраф у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом.

За приписами п.п.14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Враховуючи те, що Податковий кодексу України не містить норм, які б регулювали порядок сплати державними підприємствами частини чистого прибутку, що вилучаються до державного чи місцевого бюджету, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач не мав законних підстав для накладення штрафу на позивача за порушення правил сплати (перерахування) податків, передбаченого статтею 126 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 10.03.2015 у справі № 2а-13613/11/1370.

З огляду на зазначене, суд дійшов правильного висновку про те, що податкове повідомлення-рішення від 20.07.2016 № прийняте відповідачем безпідставно, а тому підлягає скасуванню.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "30" серпня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Повний текст cудового рішення виготовлено "18" листопада 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Комунальне підприємство " Житомирське трамвайно-тролейбусне управління" Житомирської міської ради вул.Вітрука 11,м.Житомир,10025

3- відповідачу: Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

- ,