Справа № 433/1164/16-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ляшенко М.А.
Суддя-доповідач - Геращенко Ігор Володимирович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року справа №433/1164/16-а

84301, Донецька область, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області на постанову Троїцького районного суду Луганської області від 08 вересня 2016 року у справі № 433/1164/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області (далі - управління, відповідач), в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у відновлені виплат раніше призначеної пенсії по інвалідності, як інваліду третьої групи загального захворювання по зору з 01 червня 2015 року та зобов'язати відповідача відновити з 01 червня 2015 року виплату раніше призначеної пенсії по інвалідності, як інваліду третьої групи загального захворювання по зору, яка призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування», здійснити виплату раніше нарахованої пенсії в сумі 13324,00 грн. (а.с.2-5)

Постановою Троїцького районного суду Луганської області від 08 вересня 2016 року, прийнятою в порядку скороченого провадження, позов - задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області у відмові відновлення виплати раніше призначеної пенсії по інвалідності 21 листопада 2013 року, призначеної їй відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області відновити ОСОБА_2 виплату раніше призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» по інвалідності з 01 червня 2015 року. (а.с.50-51)

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, управління звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та зазначає, що виплата пенсії позивачу припинено відповідно до вимог діючого законодавства України. (а.с.55-57)

Позивач в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, з клопотанням про особисту участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції не зверталась.

Відповідач в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, в апеляційній скарзі зазначив про розгляд справи без участі їх представника.

За нормами статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити - частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати, прийняти нову постанову про часткове задоволення позову, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено та не оспорюється сторонами, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області з 21 листопада 2013 року, як інвалід третьої групи загального захворювання по зору, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». (а.с. 23)

З 01 квітня 2015 року по 22 липня 2015 року ОСОБА_2 працювала на посаді головного спеціаліста відділу з призначення пенсій Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області, яка відповідно до Закону України «Про державну службу», відноситься до державної служби. З 23 липня 2015 року по теперішній час працює на посаді головного спеціаліста організаційного відділу Троїцької районної ради, яка відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування віднесена до посад посадових осіб місцевого самоврядування (а.с.13-22).

У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, як пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, виплату пенсії по інвалідності позивачу було призупинено з 01 квітня 2015 року, у зв'язку з чим вона звернулась до відповідача. (а.с.24)

Листом від 02 червня 2016 року № 13/К-14 Управлінням Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області у поновленні виплати пенсії їй було відмовлено, з посиланням на те, що даний вид пенсії не виплачується тимчасово - до законодавчого врегулювання пенсійного забезпечення. (а.с.6)

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що 01 червня 2015 року виплата пенсії по інвалідності, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню, а УПФУ необґрунтовано відмовлено в цьому. (а.с.50-51)

Колегія суддів апеляційної інстанції частково погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовим актами.

Встановлено, що призупинення виплати пенсії позивачу було здійснено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 2 березня 2015 року, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року.

Цим законом до абзацу другого частини 1 статті 47 Закону України № 1058 «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» були внесені зміни, якими встановлено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», « Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Таким чином, законодавчо встановлено заборону виплати з 01 квітня 2015 року пенсій призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі державним службовцям відповідно до Закону України «Про державну службу».

Водночас, пунктом 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судове експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу» Податкового та Митного кодексів України, «Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що вона чітко визначає подію з ненастанням якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів» та інших спеціальних законів.

Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

У зв'язку із цим, необхідно констатувати, що вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положенні» Закону № 213-УІІІ від 02 березня 2015 року закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був, а тому з вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» та інших спеціальних Законів щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цими Законами не призначаються.

Враховуючи те, що з 01 червня 2015 року для позивача як державного службовця скасовано норми, що передбачають право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», колегія суддів дійшла висновку, що відсутні правові підстави для припинення виплати позивачу пенсії за віком, яку призначено відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», у зв'язку з чим відпали підстави для призупинення виплати позивачу пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Як вбачається з пункту 6 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

Згідно статті 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» принципами загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, поряд з іншими, є рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат; державна гарантія реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом, відповідальність суб'єктів системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків.

Відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи інших людей.

Статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожній людині, яка знаходиться під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі 1 цієї Конвенції.

Стаття 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим. 4.Х1.195( (Європейська конвенція про захист прав і основних свобод людини) передбачає, що здійснення прав і свобод, викладених у цій Конвенції, гарантується без будь-якої дискримінації за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного або соціального походження, належності до національних меншин майнового стану, народження або інших обставин.

Відтак, суд першої інстанції правильно зазначив, що діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантоване статтею 46 Конституції України, обмеження якого неможливе, враховуючи положення норм вище проаналізованого чинного законодавства.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання була висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 травня 2016 року справа № 333/6710/15-а.

Однак, відповідно до статті 47 Закону №1058 (у редакції цієї статті згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII (далі - Закон №911) визначено, що тимчасово з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру» «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Статтею 46 та пунктом 6 статті 92 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

Відтак, згідно із абзацами 2 і 3 статті 47 Закону № 1058 (в редакції цієї статті згідно із змінами внесеними п. 22 розділу І Закону № 911) з 1 січня 2016 року позивачу, який працює на посаді та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», призначена пенсія по інвалідності не виплачується відповідачем правомірно.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача відновити виплату пенсії по інвалідності з 01 червня 2015 року, оскільки згідно з частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановлюється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області з заявою про поновлення виплати пенсії 01 червня 2016 року, а до суду з адміністративним позовом 10 червня 2016 року та в позові просить задовольнити вимоги з 01 червня 2015 року. Клопотання про поновлення строку звернення до суду не заявлялося.

Спірні правовідносини виникли з приводу виплати пенсії, яка за своєю правовою природою не є одноразовою виплатою, а носить щомісячний та безстроковий характер. Про припинення виплати пенсії позивач дізнався у відповідному місяці.

Враховуючи, що позовну заяву було подано 10 червня 2016 року, колегія суддів приходить до висновку про пропущення позивачем строку звернення до суду за захистом свого права щодо отримання пенсії за період з 01 червня 2015 року по 10 грудня 2015 року, що з урахуванням приписів статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення позову у вказаній частині без розгляду, порушені права та інтереси підлягають захисту з 11 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, а так само порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення згідно статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 160, 167, 183-2, 195, пунктом 3 статті 198, пунктом 4 частини 1 статті 201, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області на постанову Троїцького районного суду Луганської області від 08 вересня 2016 року у справі № 433/1164/16-а задовольнити - частково.

Постанову Троїцького районного суду Луганської області від 08 вересня 2016 року у справі № 433/1164/18/16 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області по визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області щодо відмови ОСОБА_2 у відновлені виплати раніше призначеної пенсії по інвалідності, як інваліду третьої групи загального захворювання по зору.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області відновити та здійснити виплату раніше призначеної пенсії по інвалідності, як інваліду третьої групи загального захворювання по зору, яка призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_2 з 11 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області про визнання протиправними дій щодо відмови у відновлені виплати раніше призначеної пенсії по інвалідності, як інваліду третьої групи загального захворювання по зору та зобов'язання відновити і здійснити виплату раніше призначеної пенсії по інвалідності, як інваліду третьої групи загального захворювання по зору, яка призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01 червня 2015 року по 10 грудня 2015 року - залишити без розгляду.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення та підлягає оскарженню в частині залишення позовної заяви без розгляду, в іншій частині оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г. М. Міронова