Справа № 804/2708/16
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 серпня 2016 р. Справа №804/2708/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сидоренка Д.В., при секретарі Гелетій М.Т., за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2,

до ОСОБА_3 акціонерного товариства "АКТАБАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Актабанк" ОСОБА_4

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про обов'язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_3 акціонерного товариства "АКТАБАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Актабанк" ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, у якому просила:

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "АКТАБАНК" ОСОБА_4 включити вимоги ОСОБА_2 в загальному розмірі 208 745,29грн. 29 коп. до реєстру акцептованих вимог кредиторів ОСОБА_3 акціонерного товариства "АКТАБАНК" та внести пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "АКТАБАНК".

- зобов'язати виконавчу дирекцію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до акцептованих вимог кредиторів ПАТ " АКТАБАНК", згідно яких включити вимоги ОСОБА_2 в загальному розмірі 208 745,29 грн.29 коп. до реєстру акцептованих вимог кредиторів ОСОБА_3 акціонерного товариства "АКТАБАНК".

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові та розглядати позов у даному суді.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа до судового засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи..

Судом встановлено, що 29 серпня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ "АКТАБАНК" укладено Договір банківського вкладу "Класік з щомісячною виплатою відсотків" № В20-20585/Т, згідно якого позивач- Вкладник, як сторона за Договором, розмістила на депозитному рахунку № 0023 депозит (вклад) в гривні в розмірі 129 000,00 грн. строком до 17 вересня 2014 р. включно, з нарахуванням 18,70 % річних на умовах, визначених в Договорі.

Також, 28 серпня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 акціонерним товариством "АКТАБАНК", було укладено Договір банківського вкладу "Класік з щомісячною виплатою відсотків" № В20-20241/Т, згідно якого Позивач- Вкладник, як сторона за Договором, розмістила на депозитному рахунку № 0023 депозит (вклад) в іноземній валюті в розмірі 20 000,00 доларів США, строком до 16 вересня 2013р. включно, з нарахуванням 10% річних на умовах, визначених в Договорі.

На умовах, визначених п.2.10. Договору, з 16 вересня 2013 року строк його дії було прлонговано на анологічний період на вищезазначених умовах.

Як вбчається з матеріалів справи, у ПАТ "АКТАБАНК" було запроваджено тимчасову адміністрацію , а саме: в зв'язку з віднесенням Відповідача до категорії неслпатоспроможних згідно Постанови Правління Національного банку України № 576 від 16.09.2014р. "Про віднесення ОСОБА_3 акціонерного товариства "АКТАБАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.09.2014р. № 90 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Актабанк", згідно з яким з 17 вересня 2014 року по 17 грудня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ "АКТАБАНК".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 144 від 15.12.2014р. строк тимчасової адміністрації в ПАТ "Актабанк" продовжено до 17.01.2015 року включно.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 15.01.2015 року № 19 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "АКТАБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.01.2015р. № 6 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "АКТАБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "АКТАБАНК" з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Актабанк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4 строком на 1 рік з 16.01.2015 року по 15.01.2016 року включно.

На підставі п.2 ч.5 ст.12, ч.1 ст.35, ч.5 ст.44, ч.3 ст.48 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 23 грудня 2015р. № 237 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ "АКТАБАНК" до 15 січня 2018р. включно.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлені Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (далі Закон №4452).

Ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства (п.6 ст.2 Закону №4452).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закон №4452 Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до ч.1-2 ст.26 Закону №4452 Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобовязань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобовязань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно до положень ст.27 Закону №4452 уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Статтею 1 Закону України Про банки та банківську діяльність вказано, що даний закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

Метою цього Закону є правове забезпечення стабільного розвитку і діяльності банків в Україні і створення належного конкурентного середовища на фінансовому ринку, забезпечення захисту законних інтересів вкладників і клієнтів банків, створення сприятливих умов для розвитку економіки України та підтримки вітчизняного товаровиробника.

Згідно статті 12 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконаннігосподарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги(виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенціїКонституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палатиз питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

41) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Виходячи із системного аналізу частини третьої статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, статті 1 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ Про банки та банківську діяльність, пункту шостого статті 2 Закону № 4452-VI та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

При цьому абзацом другим частини другої статті 215 ЦК передбачено, що у випадках, встановлених ЦК, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

За таких обставин, на думку суду, спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Вказана позиція тотожна позиції Верховного суду України, викладеної в ухвалі від 15.06.2016р. у справі 21-286а16 (номер реєстру 58986596).

Відповідно до ч.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства "АКТАБАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Актабанк" ОСОБА_4 ,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про обов'язання вчинити певні дії закрити.

У судовому засіданні 02.08.2016 року оголошена вступна та резолютивна частина ухвали.

Ухвалу оформлено та підписано 08.08.2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження усправі.

Роз'яснити позивачу право зверненя до компетентного суду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя Д.В. Сидоренко