Справа № 821/3747/15-а
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/3747/15-а
15 год. 00 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Попова В.Ф.,

при секретарі: Харик В.Г.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідачів - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Головного управління Національної поліції в Херсонській області

про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (далі управління МВС, відповідач 1), Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі ГУ НП, відповідач 2), в якому з врахуванням уточнень позовних вимог просить:

визнати незаконним та скасувати наказ УМВС України в Херсонській області від 06.11.2015 № 411 в частині звільнення його, старшого прапорщика міліції, з посади інспектора дорожньо-патрульної служби взводу з обслуговування стаціонарного посту № 1 батальйону ДПС ДАІ з обслуговування стаціонарних постів та забезпечення супроводження УМВС (м. Херсон);

поновити його на зазначеній посаді;

стягнути з УМВС України в Херсонській області на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу;

зобов'язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області розглянути його кандидатуру для зайняття посади у відповідності до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" у Головному управлінні Національної поліції в Херсонській області та видати відповідний наказ.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги, обґрунтовуючи їх посилаються на те, що позивач оскаржуваним наказом був звільнений з посади згідно з п.п. 10, 11 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про національну поліцію" через скорочення штатів. Вважають звільнення незаконним, оскільки зазначеним Законом передбачено, що працівники міліції, які відмовились від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Стверджують, що позивач від подальшого проходження служби в рядах Національної поліції не відмовлявся, про що свідчить відсутність такої заяви. А, навпаки, надав рапорт ОСОБА_4, який на той час виконував обов'язки командира взводу і був його безпосереднім начальником, про своє бажання бути переведеним в ряди Національної поліції. Оскільки чіткої процедури щодо подачі заяви про бажання подальшого проходження служби чи відмови від такого у перехідних та прикінцевих положеннях Закону України "Про національну поліцію" не передбачено, відсутність відмови та поданий рапорт і є доказами, які засвідчують зворотне - бажання про подальше проходження служби в рядах Національної поліції.

Представник відповідача 1 та відповідача 2 позов не визнала, заперечення мотивує тим, що за Законом України "Про національну поліцію" працівники міліції могли бути прийняті на службу в поліції протягом трьох місяців з дня опублікування цього Закону у разі виявлення ними бажання та відповідності вимогам до поліцейського. Позивач не надав доказів виявлення такого бажання, а саме подання заяви або рапорту, а отже управління МВС, видаючи спірний наказ, діяло в межах чинного законодавства, підстав для поновлення позивача на посаді та задоволення інших позовних немає, в задоволенні позову просила відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що в задоволенні позову належить відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ в грудні 1998 року, в період з 08.10.2014 по 06.11.2015 перебував на посаді інспектора дорожньо-патрульної служби взводу з обслуговування стаціонарного посту № 1 батальйону ДПС ДАІ з обслуговування стаціонарних постів та забезпечення супроводження УМВС (м. Херсон).

Наказом від 06.11.2015 № 415 о/с, виданим начальником управління МВС, ОСОБА_1 звільнено у запас Збройних Сил з 06 листопада 2015 року через скорочення штатів відповідно до пунктів 10, 11 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та п. 63 "з" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному наказу, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини та приписи законодавства.

Закон України № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) був прийнятий 2 липня 2015 та набрав чинності 7 листопада 2015 року.

Відповідно до пунктів 9 11 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VIII працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції (п. 9).

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів (п. 10).

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону (п. 11).

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підставі для висновку, що однією з обов'язкових умов прийняття працівників міліції на службу до поліції є виявлення ними бажання проходити службу в поліції.

Згідно з довідкою управління МВС від 25.12.2015 № 1/3090 станом на 06.11.2015 року від ОСОБА_1 рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ 06.11.2015 року за пп. "к" п. 63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в органи поліції не надходив, у журналах вхідної кореспонденції не реєструвався, у зв'язку з чим, керівництвом УМВС України в Херсонській області не розглядався.

Посилання позивача на те, що відсутність його відмови від проходження служби в поліції та поданий рапорт командиру взводу і є доказами, які засвідчують бажання про подальше проходження служби в рядах Національної поліції, суд не може взяти до уваги.

Виявлення бажання передбачає вчинення певних дій, в даному разі це волевиявлення щодо подальшого проходження служби у формі заяви або рапорту, поданих у встановленому порядку на ім'я керівника установи, тобто через відділ (канцелярію), відповідальну особу, які здійснюють реєстрацію заяв або засобами поштового звязку. Саме такі докази можуть бути належними та враховані судом при прийнятті рішення. Тому суд критично оцінює пояснення позивача щодо передачі рапорту про бажання продовжити службу в органах поліції через командира взводу і не вбачає підстав для з'ясування цих обставин.

Таким чином, не можна вважати відсутність відмови від подальшого проходження служби доказом виявлення бажання, а жодних доказів подання заяви або рапорту, позивачем суду не надано.

Відтак, підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 161-163 КАС України,

постановив:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 22 листопада 2016 р.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 12.3