Справа № 806/2053/16
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року м.Житомир справа № 806/2053/16

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

секретар судового засідання Матвєєва В.К.,

за участю: представника позивача Гофмана О.А.,

представника відповідача Томчука М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини ПП НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить витребувати з в/ч ПП НОМЕР_1 довідку згідно Форми №5 про обставини одержаної травми під час виконання ним бойового завдання. Також просить стягнути з в/ч ПП НОМЕР_1 на його користь 40000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що в серпні 2014 року будучи ст. солдатом контрактної служби виконував бойове завдання в зоні проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей. 13 серпня 2014 року особовий склад підрозділу в/ч ПП НОМЕР_1 , де позивач проходив службу, перебуваючи в районі Савур-Могили Донецької області попав під мінометний обстріл, під час якого він отримав травму - контузію. Вказав, що командування в/ч ПП НОМЕР_1 не визнає факт одержаної травми саме при виконанні бойового завдання в зоні АТО чим створює перешкоди у одержанні ним одноразової грошової допомоги та подальшій реабілітації згідно з Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Вважає, що командування в/ч ПП НОМЕР_1 ігнорує факт отримання травми, тому дії відповідача щодо невидачі довідки про обставини травми Форми №5 є протиправними. Крім того зазначив, що внаслідок публічних принижень стосовно умисного ухилення від виконання службових обов`язків з боку відповідача отримав моральну травму, гіпертонічний криз та безліч психічних зривів, на підставі чого просить стягнути 40000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги, з підстав викладених у позові.

Представник відповідача заперечив проти позову, просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що за заявою ОСОБА_1 командуванням в/ч ПП НОМЕР_1 було проведено службове розслідування по факту отримання ним контузії 13 серпня 2014 року в районі Савур-Могили Донецької області. Згідно проведеного розслідування отримання контузії позивачем у зазначений період не підтверджено, тому підстави для видачі довідки встановленої форми №5 у відповідача відсутні. Крім того зазначив, що консультативний висновок Інституту отоларингології ім. професора О.С. Коломійченка Національної академії медичних наук України про значну втрату ОСОБА_1 звукосприйняття в результаті контузії не є належним доказом про причинно-наслідкові зв`язки отримання травми, тому вважав позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 з серпня 2014 року, відповідно до Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17 березня 2014 року №303/2014 та на підставі розпорядження вищого командування Збройних Сил України, відповідно до наказу командира військової частини ПП НОМЕР_1 від 27.07.2014 №26 виконував бойове завдання в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей ( а.с.7).

У лютому 2016 року позивач письмово звернувся з рапортом на ім`я командира з вимогою провести службове розслідування по факту одержання ним 13 серпня 2014 року травми - контузії пов`язаної з виконанням бойового завдання.

На підставі наказу командира військової частини ПП НОМЕР_1 №279 від 15.02.2016 по факту отримання травми військовослужбовцем військової служби за контрактом старшим солдатом ОСОБА_1 було призначено проведення службового розслідування. ( а.с. 56)

За результатами проведення перевірки складено акт проведення службового розслідування від 18.03.2016, відповідно до якого встановлено, що випадок отримання травми ОСОБА_1 не підтверджується поясненнями командирів підрозділу та суперечливими показами свідків, що ставить під сумнів факт отримання травми старшим солдатом (а.с. 49 - 51).

Не погоджуючись з даними висновками та невизнанням командуванням військової частини в/ч ПП НОМЕР_1 факту отриманої ним травми при виконанні бойового завдання в зоні АТО, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України. (далі - Положення).

Згідно п.п.1.1 п.1 Розділу І Положення військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до п.п.2.1 п.2 Розділу І Положення для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Центральна військово-лікарська комісія є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України. (п.п.2.3 п.2 Розділу І Положення).

Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України встановлений у главі 2 Розділу 2 Положення.

Згідно п.21.1-.21.3. глави 21 Розділу 2 Положення у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною 3 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до п.21.5. глави 2 Положення постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), а також при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань.

б) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії.

д) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

ґ) "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що 13 серпня 2014 року в районі Саур - Могили Донецької області, під час виконання позивачем обов`язків військової служби (бойового завдання), під час безпосередньої участі в районі проведення АТО їх підрозділ попав під мінометний обстріл. Він та інші бійці кинулися ховатися до найближчих бліндажів. Позивач скочив в недобудований бліндаж, і оскільки той був заповнений бійцями, тому сів біля входу і прикрився бронежилетом. Одна із мін вибухнула в кількох метрах від бліндажа, де вони розміщувалися, і його накрило ударною хвилею. У ОСОБА_1 пішла з лівого вуха та носа кров. Пізніше постійно нудило, дуже боліла голова, він нічого не чув на ліве вухо. Про дану травму він командира не повідомляв. Оскільки їх постійно обстрілювали, було багато поранених з більш тяжкими травмами. Позивач надіявся, що його травма пройде сама. Крім того він був наймолодший в підрозділі, і думав, що якщо він звернеться до командира щодо отриманої травми, то його будуть вважати боягузом і подумають, що він хоче ухилитися від подальшого проходження військової служби.

Як вбачається з матеріалів справи, в акті проведення службового розслідування по факту отримання ОСОБА_1 травми, описані пояснення свідків з нотаріально - завірених заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно з цими заявами, свідки зазначили, що під час проведення АТО їх підрозділ знаходився у районі Саур-Могили Донецької області, і 13 серпня 2014 року потрапив під обстріл 120 мм міномета з боку ДНР. В один з чергових обстрілів, одна з мін впала в декількох метрах від їх бліндажу, але так як вони не встигли його добудувати (одна стіна була відсутня) їх накрило ударною хвилею. Ближче всіх до виходу сидів старший солдат, ОСОБА_1 який прикривався бронежилетом. Коли він побачив його після закінчення обстрілу, то в нього пішла кров з лівого вуха і з носа, та його постійно рвало, але в тій обстановці ніхто цьому не придав значення, оскільки були бійці з більш тяжкими пораненнями. Медиків поблизу не було і ніхто не міг одержати кваліфіковану медичну допомогу. В районі Саур - Могили Донецької області вони пробули біля 2-х тижнів, і їх постійно обстрілювали з боку ДНР.

Дані обставини підтвердив і командир гармати 4 батареї, крім того зазначив, що за допомогою позивач не звертався і жодних зовнішніх ознак травмування не спостерігалось.

Суд не погоджується з висновками акту проведення службового розслідування, що даний випадок отримання травми не підтверджується поясненнями командирів та суперечливими показами свідків, а тому ставить під сумнів отримання травми ОСОБА_1 , оскільки суд вважає, що дані висновки є безпідставними і спростовуються доказами і показами свідків, які є логічними і послідовними.

Крім того, наявність отриманої ОСОБА_1 13 серпня 2014 року травми під час виконання бойового завдання підтверджується наступним.

У травні 2015 року позивач звернувся до медичної частини в/ч НОМЕР_1 за наслідком чого його було направлено до Житомирського військового госпіталю де діагностували травму пов`язану міновибуховим враженням, на підтвердження даного факту було проведено аудіограмму.

Відповідно до виписного епікризу ОСОБА_1 перебував на стаціонарному обстеженні і лікуванні в ЛОР відділенні в/ч НОМЕР_2 з 15.01.2016 р. по 26.01.2016 р. з діагнозом : наслідки мінно - вибухової акубаротравми (08.2014року) у вигляді лівобічної сенсоневральної приглуховатості із стійким зниженням слуху при сприйнятті шепітної мови (а.с. 75).

Згідно висновку акту проведення службового розслідування, для встановлення факту отримання травми військовослужбовцем військової служби за контрактом, старшим навідником першого гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону старшим солдатом ОСОБА_1 , його доцільно направити на повторне проходження військово-лікарської комісії. ( а.с.51)

За результатами повторного проходження військово- лікарської комісії, 06 травня 2016 року госпітальна ВЛК хірургічного профілю військової частини НОМЕР_2 за розпорядженням командира військової частини ПП НОМЕР_1 від 20.04.2016 №82 провела огляд ОСОБА_1 , де в розділ 12 Свідоцтва про хворобу №534 "діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення контузії, каліцтва" зазначила - наслідки перенесеної мінно - вибухової травми, контузії головного мозку, акубаротравми ( 13.08.2014 анамнестично) у вигляді посттравматичногго церебрального арахноїдити з вегето - судинною дисфункцією, розсіяною дрібно - вогнищевою симптоматикою, помірним цефалгічним синдромом, двобічної сенсоневральної приглуховатості зі стійким зниженням слуху на обидва вуха при сприйнятті шепітної мови, Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Крім того зазначено, що стан після перенесення гострої реакції на стрес у вигляді астеноневротичного синдрому з виходом в одужання, нейроциркуляторна дистонія за гіпертензивним типом, стійка, помірно виражена, сечосолевий діатез, - Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

В матеріалах справи міститься витяг з протоколу засідання Центральної військово -лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №3887 від 09.09.2016 року, відповідно до якого постанову по причинному зв`язку захворювань за свідоцтвом госпітальної ВЛК хірургічного профілю в/ч НОМЕР_2 №534 від 06.05.2016 р. відмінено, встановлено що захворювання, Так, пов`язані із захистом Батьківщини.

Пунктами 21.7.-21.8. глави 21 розділу 2 Положення передбачено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року N 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за N 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва). На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється у 2 примірниках, перший подається у госпітальну (гарнізонну) ВЛК, а другий зберігається постійно в особовій справі військовослужбовця. У виняткових випадках допускається розгляд ВЛК копії вказаної довідки, засвідченої відповідною посадовою особою та скріпленої гербовою печаткою військової частини (закладу охорони здоров`я Збройних Сил України).

Отже, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем було отримано акубаротравми 13 серпня 2014 року в районі Саур - Могили Донецької області під час виконання ним обов`язків військової служби (бойового завдання) та під час безпосередньої участі в районі проведення антитерористичної операції.

В судовому засідання представник позивача пояснив, що травму ОСОБА_1 отримав 13.08.2014, весь час не придавав значення болю до ускладнень, тому за допомогою звернувся лише в травні 2015 року, службове розслідування по даному факту проводилось тільки в березні 2016 року, акт про нещасний випадок чи довідка про обставини отримання травми не складалася.

Висновками МСЕК від 15.08.2016 за первинним оглядом позивачу встановлено третю групу інвалідності з 24.06.2016: захворювання, так, пов`язані з захистом Батьківщини (а.с.10)

У позовній заяві позивач зазначає, що ненадання відповідачем довідки про обставини травми, для встановлення причинно - наслідкового зв`язку, що поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини створює перешкоду у визначені втрати працездатності, одержанні одноразової грошової допомоги та подальшій реабілітації.

Суд погоджується з такими доводами позивача, оскільки як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 у жовтні 2016 року звертався до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 з документами для виплати одноразової грошової допомоги, на що отримав відмову у зв`язку з відсутністю документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва). Таким документом може бути акт про нещасний випадок, складений за матеріалами розслідування військової частини, або довідка командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва).

Тобто неправомірні дії відповідача стосовно не надання такої довідки про причини та обставини поранення порушують право ОСОБА_4 на отримання гарантованих законом виплат.

За таких обставин та враховуючи, що обов`язковою умовою для встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв які ТАК, пов`язані з захистом Батьківщини є наявність довідки про обставини травми встановленого зразка у якій зазначається, що військовослужбовець одержав поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини або Акта про нещасний випадок, суд вважає, що дії військової частини ПП НОМЕР_1 щодо ненадання такої довідки є неправомірними.

У відповідності до ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.

Враховуючи, що дії Військової частини ПП НОМЕР_1 щодо ненадання довідки позивачу є протиправними, належним способом захисту порушеного права буде визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, а саме зобов`язати Військову частину ПП НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) згідно з додатком №5 до наказу міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 "Про затвердження положення про військово - лікарську експертизу в Збройних силах України".

Щодо вимоги про стягнення на користь позивача 40000 грн. моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Заявляючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 40000 грн., позивач посилається на те, що у зв`язку з публічним приниженням стосовно ухилення від виконання службових обов`язків, обвинуваченнями про подачу сумнівних медичних довідок, які не відповідають реальному стану здоров`ю, він набув гіпертонічне захворювання та захворювання пов`язані із гострою реакцією перенесення стресу.

Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

З урахуванням суб`єктного складу спірних правовідносин, до застосування підлягають положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме: стаття 56 Конституції України, статі 23, 1167, 1173 ЦК України.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями, вини останнього в її заподіянні. Суд зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральної шкоди чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Аналізуючи обставини справи та доводи позивача, суд вважає, що позивач безумовно зазнав моральних страждань внаслідок неправомірних дій відповідача. Матеріалами справи підтверджено, що позивач з серпня 2014 року виконував свій конституційний обов`язок щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості в зоні АТО.

Позивач неодноразово проходив курси лікування, пов`язані з отриманими травмами під час виконання бойових завдань. Крім того, заперечення факту отримання травми при виконанні службово-бойового завдання, всупереч об`єктивним свідченням стало приниженням честі та гідності позивача як особи, яка чесно виконувала свій обов`язок перед Батьківщиною. Доведення у судовому порядку факту отримання травми, стало черговим приниженням. Ненадання довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) та посилання відповідача на різні свідчення ОСОБА_1 стосовно подій, які відбувались 13.08.2014 року, позивач розцінює як намагання показати його як симулянта, що хоче отримати неналежні йому соціальні гарантії. Все це істотно вплинуло на його, і без того підірване здоров`я, зумовило погіршення самопочуття. Для оперативного вирішення питань відновлення прав йому доводиться вживати додаткові заходи правового захисту - консультування, лікування та звернення до суду.

Ненадання відповідної довідки про обставини травми, призвели до прикладення багатьох зусиль для відповідних звернень та принижує гідність позивача, у зв`язку з неможливістю доведення факту отримання ним травми під час бойових дій.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позивач перебував у стані гострої реакції на стрес, маючи астено - невротичний інсомнічний синдром.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню, проте виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, та враховуючи тяжкість вимушених змін у його житті, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Керуючись статтями 11, 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Військової частини ПП НОМЕР_1 щодо ненадання довідки про обставини одержаної травми (поранення, контузії, каліцтва) ОСОБА_1 .

Зобов`язати Військову частину ПП НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) згідно з додатком №5 до наказу Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 "Про затвердження положення про військово - лікарську експертизу в Збройних силах України".

Стягнути з Військової частини ПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя С.В. Черноліхов

Повний текст постанови виготовлено: 21 листопада 2016 р.