Справа № 826/5730/14
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

17 листопада 2016 року 11:57 № 826/5730/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Дмитрієвій В.В., за участю представників сторін, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1
додержавної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 17 листопада 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України. Під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту постанови, визначеного статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.11.2013 №.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.04.2016 за результатами розгляду касаційної скарги державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві у даній адміністративній справі скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.06.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2014, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. У мотивувальній частині вказаної постанови Вищим адміністративним судом України вказано, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи на підставі належних та допустимих доказів не досліджено відповідних обставин та не встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець і платник єдиного податку та які види господарської діяльності йому надано право здійснювати згідно свідоцтва. Також, судовою колегією не вбачається обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про те, що отримані позивачем кошти для будівництва житлового будинку не є виручкою позивача у розумінні податкового законодавства, оскільки судами при розгляді справи також не досліджено та не встановлено факт отримання позивачем коштів від ОСОБА_2 для будівництва житлового будинку саме як фізичною особою-підприємцем. Таким чином, Вищим адміністративним судом України зроблено висновок, що з метою визначення дійсної бази оподаткування позивача податком з доходів фізичних осіб судам необхідно встановити, чи отримані позивачем кошти, які надані ОСОБА_2 для будівництва житлового будинку, як суб'єктом малого підприємництва в розумінні Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», чи як фізичною особою.

З огляду на викладене, розгляд справи здійснено з врахуванням частини п'ятої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, у відповідності до якої висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято контролюючим органом безпідставно, оскільки позивач не отримував доходу у вставленому відповідачем розмірі, оскільки розписка про отримання ОСОБА_1 грошових коштів видана останнім як повіреним гр. ОСОБА_2, як довірителю, виключно на підтвердження факту передачі у розпорядження позивача та під звіт грошових коштів, які у подальшому були використані на будівництво будинку гр. ОСОБА_2

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, прийнятого у межах та на підставі наявних в останнього повноважень, з огляду на виявлені порушення вимог податкового законодавства з боку позивача.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку суб'єкта господарювання - фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2010 по 31.12.2010.

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом зроблено висновок про порушення суб'єктом господарювання - фізичною особою ОСОБА_1 підпункту «а» пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», внаслідок чого до сплати підлягає податок з доходів фізичних осіб у розмірі 177 775,31 грн.

На підставі викладеного, державною податковою інспекцією у Солом'янському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві складено акт від 11.10.2013 №1874/26-58-17-01-17- та прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.11.2013 №, яким позивачу нараховано зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 177 775,31 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 №727/98 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що спрощену систему оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва запроваджено зазначеним Указом, пункт перший статті 1 якого надає фізичним особам право перебувати на такій системі оподаткування за умови, якщо вони здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Згідно з пунктом 4 статті 1 цього Указу, виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

У разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу). Суб'єкти малого підприємництва несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність подання розрахунків та сплати сум єдиного податку згідно із законодавством України (стаття 5 Указу).

Відповідно до пункту 1.2. Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), дохід - сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

З метою оподаткування до доходів платника податку також включаються: звичайна вартість майна, яке передається платником податку за довіреністю іншій особі, якщо умови такої довіреності передбачають право такої іншої особи продати таке майно або відчужити його в інший спосіб, крім такої передачі між членами подружжя у межах спільної часткової або спільної сумісної власності.

Якщо повірений повертає кошти, отримані внаслідок такого продажу (відчуження) довірителю у майбутньому, то: сума таких коштів не включається до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу повіреного; позитивна різниця між сумою таких коштів та звичайною вартістю майна, переданого за довіреністю, включається до складу загального оподатковуваного доходу довірителя відповідного звітного податкового періоду; сума коштів або вартість майна, у тому числі цінних паперів, які надходять у власність юридичної особи, якщо згідно з довіреністю, наданою такою юридичною особою або її засновниками платнику податку, будь-які активні (видаткові) операції з такими коштами або майном здійснюються виключно за рішенням такого платника податку чи за його передорученням (окремою довіреністю) - третьою особою.

Відповідно до пункту 19.1. статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платники податку зобов'язані: вести облік доходів і витрат у обсягах, достатніх для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі коли такий платник податку зобов'язаний цим Законом подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податковий кредит; отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого законом, документи первинного обліку, на підставі яких формується податковий кредит платника податку; подавати декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього Закону таке подання є обов'язковим; на вимогу податкового органу та у межах його компетенції, визначеної законодавством, пред'являти документи і відомості, пов'язані з виникненням доходу або права на отримання податкового кредиту, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у декларації з цього податку; надавати особам, які згідно з цим Законом визначені відповідальними за утримання (нарахування) та сплату податку до бюджету, документи на підтвердження прав платника податку, який отримує такі доходи, на застосування соціальних податкових пільг; у порядку, визначеному законом, допускати службових осіб податкового органу на територію або до приміщень, що використовуються платником цього податку для одержання доходів від здійснення підприємницької діяльності; у разі зміни отримання податкової соціальної пільги здійснювати заходи, передбачені цим Законом; своєчасно сплачувати узгоджені суми податкових зобов'язань, а також суми штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих податковим органом, та пеню, за винятком сум, що оскаржуються в адміністративному або судовому порядку.

Як вбачається зі змісту акту від 11.10.2013 №1874/26-58-17-01-17-, підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугували висновки контролюючого органу про те, що згідно з заявою народного депутата України ОСОБА_2 від 01.08.2013 за вх. №1, платнику податків ОСОБА_1 18.08.2010 передано 200 000,00 дол. США для будівництва будинку в КГ «Рославичі» на земельній ділянці площею 242 кв.м. Згідно з поясненнями фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 19.08.2013 він дійсно у серпні 2010 року на підставі досягнутої усної домовленості розпочав будівництво житлового будинку для народного депутата України ОСОБА_2 за його дорученням, за його кошти та належній йому земельній ділянці, яка розташована у Рославичівській сільській раді Васильківського району Київської області. Станом на 18.08.2010 офіційний курс НБУ української гривні до долара США становить 7,89 грн. за одну одиницю (200 000,00 * 7,89 = 1 578 000,00 грн.).

Крім того, в акті від 11.10.2013 №1874/26-58-17-01-17- зазначено, що у перевіряємому періоді позивач був платником єдиного податку, якому, згідно зі свідоцтвом про сплату єдиного податку, надано право здійснювати такі види діяльності: посередництво в торгівлі автомобільними деталями та приладдям, посередництво в спеціалізованій торгівлі іншими товарами, консультування з питань комерційної діяльності та управління.

У той же час, як вбачається зі змісту розписки від 18.08.2010, копія якої наявна у матеріалах справи, не вбачається того факту, що вказані грошові кошти позивач отримав в якості фізичної особи-підприємця (суб'єкта господарювання), оскільки в останній зазначено, що «Я, ОСОБА_1», без зазначення його статусу як фізичної особи-підприємця.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, під проведення вказаної перевірки не досліджувалось питання того, з якою метою ОСОБА_1 отримав у розпорядження зазначені грошові кошти.

Так, за твердженням позивача, дані грошові кошти він отримав від народного депутата України ОСОБА_2 на будівництво житлового будинку за його дорученням, за його кошти та належній йому земельній ділянці, яка розташована у Рославичівській сільській раді Васильківського району Київської області.

На підтвердження вказаного, у матеріалах справи міститься копія технічного паспорту на одноквартирний (садибний) житловий будинок АДРЕСА_1, згідно з якою інвентаризаційна вартість даного об'єкта становить 1 062 984,00 грн.

Вказане відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого покладений обов'язок доказування, не спростовано належними та допустимими доказами.

Разом з тим, суд звертає увагу, що Верховний Суд України у постанові від 13.06.2013 дійшов до висновку, що готівкові гроші, отримані фізичною особою-підприємцем під звіт на виконання умов договору, не є виручкою останнього від реалізації продукції у розумінні положень Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 №727/98.

Таким чином, суд зазначає, що в даному випадку обсяг виручки позивача, що є платником єдиного податку, повинен складається лише із сум винагороди у період, що перевірявся.

Проте контролюючим органом зазначене питання не досліджувалось, пояснення позивача щодо використання коштів на будівництво будинку ОСОБА_2, виконання цих зобов'язань перед ОСОБА_2 і відсутності доходу від вказаної діяльності контролюючим органом не враховано та не перевірено.

Відтак, відповідачем не доведено суду обґрунтованості та правомірності податкового повідомлення-рішення від 28.11.2013 №, а відтак останнє підлягає скасуванню.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 28.11.2013 №.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст постанови складено 22.11.2016