Справа № 821/1184/16
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/1184/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Хом'якової В.В.,

суддів: Варняка С.О., Василяки Д.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України, Управління ветеринарної медицини в м. Херсоні, Управління Держпродспоживслужби в м. Херсоні, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, зобов'язання поновити на посаді,

встановив:

ОСОБА_1 (ОСОБА_1, позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України (відповідач-1), Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (відповідач-2), у якому просила з урахуванням уточнень до позовної заяви від 27.09.16:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України про звільнення ОСОБА_1 № 1007-к від 16.05.2016;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління ветеринарної медицини в м. Херсоні - начальника відділу державного контролю - заступника головного державного інспектора ветеринарної медицини м. Херсона з 26.07.16;

- зобов'язати Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади заступника начальника Управління Держпродспоживслужби в м. Херсоні - начальника відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарії, державного інспектора, відповідно до ст. 30 Закону "Про державну службу", ст. 42 Кодексу законів про працю України;

- занести у трудову книжку ОСОБА_1 відповідні записи;

- стягнути грошову компенсацію за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у зв'язку із реорганізацією управління ветеринарної медицини в м. Херсоні мала переважне право переведення на посаду заступника начальника Управління Держпродспоживслужби в м. Херсоні - начальника відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарії, державного інспектора, яка була передбачена в структурі Управління Держпродспоживслужби в м. Херсоні. Однак, всупереч вимогам ст.ст. 42, 49-2 КЗпП України, вказана посада не була запропонована. На дану посаду було призначено ОСОБА_2 за переведенням з іншої структури - Головного управління ветеринарної медицини в Херсонській області. ОСОБА_1 було запропоновано переведення на нижчу посаду - головного спеціаліста, лікаря ветеринарної медицини, державного інспектора відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарії Управління Дежспоживслужби в м. Херсоні. Вважає, що відповідно до Положення про Управління ветеринарної медицини в м. Херсоні до повноважень заступника начальника Управління Держспоживслужби в м. Херсоні не входило пропонування посади в новостворену службу. ОСОБА_1 зазначає, що є багатодітною матір'ю, має трьох дітей та четверту дитину від першого шлюбу, яка знаходиться на утриманні сім'ї позивачки, має безперервний стаж роботи в галузі ветеринарної медицини більше 18 років, що не бралось до уваги при прийнятті оскаржуваного наказу про звільнення. Вважає, винесенням оскаржуваного наказу про звільнення порушені її права та просить їх захистити.

Від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представники відповідача-1 та відповідача-2 - Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів відповідно до наданих суду клопотань просили розгляд справи здійснювати без їх участі за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 29.09.2016р. до участі у справі в якості відповідачів залучено Управління ветеринарної медицини в м. Херсоні та правонаступника - Управління Держпродспоживслужби в м. Херсоні (відповідача-3 та відповідача-4). Згідно витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань станом на 09.11.2016 року залучені відповідач-3 та відповідач-4 не припиненні, однак їх повноважні представники до суду не прибули, заперечень проти заявлених позовних вимог, заяв про розгляд справи за їх відсутності чи про відкладення розгляд справи суду не надавали. Таким чином, суд не обізнаний щодо їхньої правової позиції за заявленими позовними вимогами.

Про подання уточненої позовної заяви повідомлено всіх відповідачів. Від представника відповідача-1 та відповідача-2 надійшли заперечення на уточнену позовну заяву

Відповідно до заперечень, наданих представником Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України та Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, відповідач-1 та відповідач-2 проти задоволення позовних вимог заперечують, вважають їх безпідставними та необґрунтованими. На виконання Постанов Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 р. № 442 "Про оптимізацію центральних органів виконавчої влади" та від 16.12.2015 р. № 1092 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів" утворено територіальні органи Держпродспоживслужби, Державною ветеринарною та фітосанітарною службою України видано наказ Держветфітослужби України від 16.01.2016 р. № 36 "Про реорганізацію територіальних органів Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України", де одним із заходів передбачається, що голови комісій з реорганізації здійснюють проведення вивільнення працівників у зв'язку з реорганізацією. Позивач була попереджена про можливе наступне вивільнення у зв'язку з реорганізацією Держветфітослужби України. Окрім того, їй було запропоновано посаду головного спеціаліста, лікаря ветеринарної медицини, державного інспектора в Управлінні Держпродспоживслужби в м. Херсон Державній службі України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, від зайняття якої вона відмовилась. Посада, яку позивач бажала зайняти, а саме - заступника начальника управління Держпродспоживслужби в м. Херсон - начальника відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарії, державний інспектор, на момент звільнення ОСОБА_1 не була вакантною, її обіймав ОСОБА_2. Ця посада відносилась до четвертої категорії посад державних службовців. В той же час посада, яку обіймала позивач, була віднесена до п'ятої категорії посад державних службовців і вона мала 12 ранг державного службовця. Відповідно до ст. 23 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. N 3723-ХІІ, який діяв на момент призначення ОСОБА_2 на посаду заступника начальника Управління Держпродспоживслужби в м. Херсон, основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу. Оскільки ОСОБА_2 обіймав вищу посаду, то саме йому і було запропоновано посаду заступника начальника Управління Держпродспоживслужби в м. Херсон.

Звільнення погоджено з Міністерством аграрної політики та продовольства України (лист Мінагрополітики від 26.02.2016 р. № 37-25-4- 7/2762). Крім того, Управлінням ветеринарної медицини в м. Херсон в порушення вимог чинного законодавства після звільнення позивача було видано наказ Управління ветеринарної медицини в м. Херсон від 23.05.2016 р. № 2-в "Про відпустку ОСОБА_1.".Відповідно до підпункту 19 пункту 4 статті 19 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" Державною ветеринарною та фітосанітарною службою України наказом від 02.09.2016 р. № 1060-к "Про скасування наказу" скасовано наказ Управління ветеринарної медицини в м. Херсон від 23.05.2016 р. № 2-в "Про відпустку ОСОБА_1.".

Щодо вимог позивача про зобов'язання Держпродспоживслужби розглянути кандидатуру ОСОБА_1. для зайняття посади заступника начальника Управління Держпродспоживслужби у м. Херсоні, начальника відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарії, державного інспектора, то на думку представника Держпродспоживслужби, розглянути кандидатуру позивача на посаду державного службовця інакше, ніж через проведення конкурсу, немає.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, суд на підставі ч. 4 ст. 122, ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України вирішив здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

Судом встановлено наступні фактичні обставини.

ОСОБА_1 працювала в Управлінні ветеринарної медицини в м. Херсоні з 21.03.2003, в тому числі з 09.01.2009 заступником начальника управління - начальником відділу державного контролю, заступником головного державного інспектора ветеринарної медицини м. Херсона, державним інспектором..

Згідно з положеннями ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України утворює, реорганізовує та ліквідовує відповідно до закону міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, діючи в межах коштів, передбачених на утримання органів виконавчої влади.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» з метою оптимізації системи центральних органів виконавчої влади утворена Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів шляхом перетворення Державної ветеринарної та фітосанітарної служби, приєднавши до служби, що утворюється, Державну інспекцію захисту прав споживачів та Державну санітарно-епідеміологчну службу.

Відповідно до наказу Держветфітослужби України від 16.01.2016 року № 36 з січня 2016 року розпочато процедури реорганізації територіальних органів Держветфітослужби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Держпродспоживслужби України, утворені комісії з реорганізації територіальних органів, призначені їх голови. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року № 1092 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів» передбачено: утворення як юридичних осіб публічного права територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за переліком згідно з додатком 1; реорганізація територіальних органів Державної ветеринарної та фітосанітарної служби, Державної інспекції з питань захисту прав споживачів та Державної санітарно-епідеміологічної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за переліком згідно з додатком 2. Окрім того, пунктом 3 зазначеної Постанови Кабінету Міністрів України №1092 від 16.12.2015 року встановлено, що територіальні органи Державної ветеринарної та фітосанітарної служби, Державної інспекції з питань захисту прав споживачів та Державної санітарно-епідеміологічної служби продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. А згідно 4 пункту голів комісій з реорганізації Державної ветеринарної та фітосанітарної служби, Державної інспекції з питань захисту прав споживачів та Державної санітарно-епідеміологічної служби зобов'язано у десятиденний строк: утворити відповідні комісії з реорганізації територіальних органів та затвердити їх голів; забезпечити здійснення заходів, пов'язаних з реорганізацією територіальних органів; інформувати щомісяця Державну службу з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про результати проведеної роботи.

Управління ветеринарної медицини в м. Херсоні на підставі наказу Держветфітослужби 16.01.2016 №36 «Про реорганізацію територіальних органів Державної ветеринарної та фітосанітарної служби», було реорганізовано шляхом приєднання до Управління Держпродспоживслужби в м. Херсоні.

Згідно штатного розпису на 2016 року по Управлінню Держпродспоживслужби в м. Херсоні (І група) передбачено посади начальника управління, головного бухгалтера, два відділи - відділ безпечності харчових продуктів та ветеринарії (6 осіб разом з начальником відділу), та відділ державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства (7 осіб разом з начальником відділу) .

Наказом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 29 березня 2016 року №604-к призначено з 01 квітня 2016 року на посаду заступника начальника управління - начальника відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарії Управління Держпродспоживслужби у м. Херсоні за переведенням з Головного управління ветеринарної медицини в Херсонській області ОСОБА_2

В.о. начальника управління Держпродспоживслужби в м. Херсоні ОСОБА_2 в повідомленні від 27 квітня 2016 року було запропоновано ОСОБА_1 переведення на посаду «Головного спеціаліста, лікаря ветеринарної медицини, державного інспектора» в управління Держпродспоживслужби в м. Херсоні. З такою пропозицією позивач не погодилась, оскільки вважає, що вона протирічіть нормам КЗпП України та погіршує її права, надані чинним законодавством. Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 виказала бажання зайняти посаду, яка була рівнозначна тієї, що вона займала до реорганізації - а саме - заступника начальника управління - начальника відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарії Управління Держпродспоживслужби у м. Херсоні. Але дана посада була вже зайнята ОСОБА_2 з 01.04.16, який на думку відповідачів -1, -2 до переведення обіймав посаду вище, ніж ОСОБА_1

Більше ніяких посад у новоствореному Управлінні Держпродспоживслужби у м. Херсоні або інших установах Держпродспоживслужби України позивачу не пропонувалось.

З 23.05.16 по 03.06.16 позивач знаходилась у додатковій соціальній відпустці, наданої як жінці, яка має двох дітей у віці до 15 років, а з 06.06.16 по 25.07.16 позивач знаходилась у відпустці без збереження заробітної плати (наказ Управління ветеринарної медицини у м. Херсоні № 2-в від 23.05.16).

26.07.16 ОСОБА_1 при виході з відпустки ознайомили з наказом Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України від 16.05.16 за №1007-к, відповідно до якого ОСОБА_1 звільнено з 18 травня 2016 року з посади заступника начальника управління ветеринарної медицини в м. Херсоні - начальника відділу державного контролю - заступника головного державного інспектора ветеринарної медицини міста Херсона в зв'язку з реорганізацією Управління ветеринарної медицини в м. Херсоні відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України. Звільнення ОСОБА_1 погоджено з Міністерством аграрної політики та продовольства України.

Державна ветеринарна та фітосанітарна служба України наказом від 02.09.16 № 1060-к скасувала наказ Управління ветеринарної медицини у м. Херсоні від 23.05.2016 № 2-в «Про відпустку ОСОБА_1.».

Позивач не згодний із звільненням, вважає, що мала переважне право переведення на посаду заступника начальника Управління Держпродспоживслужби в м. Херсоні, але дана посада не була запропонована, а запропонована 27.04.16 тільки одна посада головного спеціаліста, лікаря ветеринарної медицини, державного інспектора відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарії Управління Держпродспоживслужби в м. Херсоні, тому звернулась до суду з даним позовом, в якому просить захистити порушені права.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, судом дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 «Закону України «Про центральні органи влади» міністерство, інший центральний орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Відповідно до ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Статтею 59 Господарського кодексу України передбачено, що припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється способом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб'єкта господарювання чи їхніх правонаступників, а у випадках, передбачених законами, - за рішенням суду. У разі перетворення одного суб'єкта господарювання в інший до новоутвореного суб'єкта господарювання переходять усі майнові права і обов'язки попереднього суб'єкта господарювання.

Таким чином, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів є правонаступником Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України, а новостворене Управління Держпродспоживслужби у м. Херсоні є правонаступником в тому числі Управління ветеринарної медицини в м. Херсоні.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно п. 1 ч. 1 статті 40 Кодексу законів про працю трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з цієї підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Таким чином, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто вживає заходи до переведення працівника за його згодою на іншу роботу. При цьому мається на увазі, що роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії, які може виконувати працівник, і не лише за місцем його роботи в певному структурному підрозділі, а всі вакансії, які є в юридичної особи. Вчинення зазначених дій вимагає від роботодавця й положення ст. 49-2 КЗпП України. Аналогічна правова викладена в ухвалі Верховного Суду України від 04.08.2010 року в справі №6-8884св10.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" містяться роз'яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Відповідачі не надали суду будь-яких доказів скорочення чисельності або штату працівників при реорганізації (штатні розписи до й після звільнення позивача), інші документи, що свідчать про належне виконання роботодавцем процедури звільнення, як-то: наказ про попередження працівників про майбутнє звільнення, повідомлення позивача про звільнення та докази ознайомлення з цим повідомленням, також письмова пропозиція йому інших посад; перелік посад, які були вакантні на час попередження позивача про звільнення, довідка про загальну кількість скорочених посад; кількість звільнених працівників. Відповідачі не надали до заперечень докази, які підтверджують , що одночасно з попередженням про звільнення ОСОБА_1 було запропоновано всі вакантні місця в новоутвореному Управлінні Держпродспоживслужбі в м. Херсоні, або інших установах Держпродспоживслужби в Херсонській області та в інших областях України. Не надано суду і доказів того, що всі інші вакантні місця на момент попередження про звільнення були зайняті і, крім запропонованої посади, у роботодавця не було можливості запропонувати позивачу одну з посад, яка відповідала б її освіті, кваліфікації, досвіду тощо. А також не виконані вимоги суду та не повідомлено про те, які особи зайняли інші посади в Держпродспоживслужбі в м. Херсоні в період з 28.04.16 по 16.05.16.

Якщо при реорганізації суб'єкта господарювання не відбуватиметься скорочення чисельності або штату працівників, сам факт проведення реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) не може бути підставою для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до вимогст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва i праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією i продуктивністю праці. При цьому до кола працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на poбoтi, i працівники, які не мають таких переваг, а тому підлягають звільненню, входять вci працівники, що займають таку ж посаду i виконують таку ж роботу на підприємстві. Суду не надано доказів того, що посади, які відповідають кваліфікації позивача, були відсутні. Також не було враховано при звільнені позивача ту обставину, що вона мала переважне право залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, оскільки мала трьох дітей на утриманні.

Доводи відповідачів про те, що ОСОБА_1 можливо було прийняти до Держпродспоживслужби тільки за конкурсом суд вважає неправомірним. Позивач не просить прийняти її на вакантну посаду, а при розгляді спору встановлено факт наявності обов'язку відповідачів щодо працевлаштування ОСОБА_1 На час звільнення позивача діяла постанова КМ України від 17.06.1994 № 423 "Про деякі питання застосування статей 4, 15 і 27 Закону України "Про державну службу", відповідно до п. 1 якої без конкурсного відбору або стажування можуть також прийматися на роботу державні службовці, які перебували на відповідних посадах у державних органах та виконавчих органах Рад, у тому числі в тих, що ліквідуються, до новостворених органів державної виконавчої влади і місцевого самоврядування. Крім того, частиною 3 статті 36 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП). До трудових книжок зазначених працівників вноситься лише запис: "підприємство таке-то з такого-то числа реорганізовано у таке-то" за аналогією з перейменуванням підприємства (п. 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників).

Суд дійшов висновку, що встановлена законодавством можливість реорганізації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде в тому числі виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується (приєднується), не виключає, а передбачає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників реорганізованої установи. Це зобов'язання Державна ветеринарна та фітосанітарна служба України не виконала, а отже, трудові гарантії позивача були порушені. Судом встановлено відсутність юридичного факту (змін в організації виробництва і праці), який є підставою для звільнення позивача відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП.

Крім того, звільнивши позивача на підставі зазначеної норми закону відповідачами не було виконано вимоги законодавства щодо його працевлаштування у новоствореному органі.

Наведене в сукупності дає суду підстави для висновку про протиправність дій Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України при прийнятті наказу про звільнення ОСОБА_1, в зв'язку з чим він підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.

Що стосується поновлення ОСОБА_1 на посаді, з якої її було звільнено, то суд задовольняє ці вимоги також, оскільки Управління ветеринарної медицини в м. Херсоні не виключено з Єдиного державного реєстру. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Відповідно до статті 105 Цивільного кодексу України орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язаний негайно письмово повідомити про це орган, що здійснює державну реєстрацію, який вносить до єдиного державного реєстру відомості про те, що юридична особа перебуває в процесі припинення.

Частиною 2 статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Позив просить стягнути середній заробіток зарплату за час вимушеного прогулу в сумі 10943 грн. 43 коп. за період з 28.07.16 по 09.11.16, оскільки позивач була ознайомлена з наказом про звільнення тільки 27.07.16.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (далі - Порядок). Абзацом 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. З урахуванням того, що в березні 2016 року робочих днів було 22, в квітні 2016 року 21 робочий день, зарплата за березень 2016 року склала 2557 грн. 44 коп., за квітень 2016 року - 3888 грн. 89 коп., суд обчислив середньоденну зарплату в розмірі 149,91 грн. За період з 28.07.16 по 09.11.16 середній заробіток становить 10943 грн. 43 коп. і підлягає стягненню з Управління ветеринарної медицини у м. Херсоні, яке є окремою юридичною особою, котра виплачувала позивачу заробітну плату.

Позовна вимога про зобов'язання відповідачів занести у трудову книжку ОСОБА_1 відповідні записи є передчасною, такий обов'язок виникає після набрання судовим рішенням законної сили, тому в її задоволенні суд відмовляє.

Також суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги про зобов'язання Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади заступника начальника Управління Держпродспоживслужби в м. Херсоні - начальника відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарії, державного інспектора. Питання переводу працівників на іншу посаду в новоствореній установі є компетенцією власника або уповноваженого ним органу. Суди не повинні входити в обговорення питання доцільності переводу на якусь конкретну посаду. Сам по собі факт наявності вакантних посад в установі не свідчить про можливість зайняття їх особою, яку звільняють. Суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити такі дії лише у випадку, коли закон встановлює повноваження в імперативній формі, тобто коли його діяльність чітко визначена законом. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), з урахуванням встановлених судом обставин. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року N R (80)2 під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за відповідними критеріями.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Так, наведені відповідачами аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують відповідність дій при звільненні позивача ст.49-2 КЗпП України, натомість їх протиправність в певній частині підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 70 КАС України, а надані сторонами численні копії одних і тих же матеріалів та документів на правильність висновків суду не впливають.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України про звільнення ОСОБА_1 № 1007-к від 16.05.2016.

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління ветеринарної медицини в м. Херсоні - начальника відділу державного контролю - заступника головного державного інспектора ветеринарної медицини м. Херсона з 17.05.16.

Стягнути з Управління ветеринарної медицини у м. Херсоні на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 10943 грн. 43 коп. за період з 28.07.16 по 09.11.16.

В решті вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуюча суддя Хом'якова В.В.

Суддя Варняк С.О.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 12.3