Справа № 2а-1652/09/0970
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

21 листопада 2016 року м. Київ К/800/31259/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Головчук С.В., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2016 року за заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Державної судової адміністрації України, третя особа - Чернівецький окружний адміністративний суд, про стягнення коштів на придбання житла,

в с т а н о в и в :

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2009 року у справі №2а-1652/09/0970 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто за рахунок державного бюджету з розрахункового рахунку Державного казначейства України, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Чернівецького окружного адміністративного суду 360711,25 грн для придбання квартири і передачі її в користування судді Чернівецького окружного адміністративного суду ОСОБА_1.

Це судове рішення перебувало на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а в подальшому було передане на виконання до Державної казначейської служби України.

У серпні 2016 позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про зміну способу і порядку виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2009 року у справі №2а-1652/09/0970 і заміну сторони виконавчого провадження правонаступником, посилаючись на те, що постановою суду зобов'язано провести стягнення коштів для придбання житла за місцем роботи позивача, яке з дня відкриття виконавчого провадження змінилося, зокрема, ОСОБА_1 обрано суддею Апеляційного суду Івано-Франківської області. Дану обставину позивач вважає такою, що перешкоджає виконанню постанови, у зв'язку з чим є підстави для зміни порядку і способу виконання постанови суду, шляхом перерахування коштів в сумі 360 711,25 грн для придбання квартири і передачі її в користування судді ОСОБА_1. В частині заміни сторони боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду, заява мотивована тим, що боржник - Державне казначейство України у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28 березня 2011 року №346 ліквідоване, а його правонаступником, у відповідності до Указу Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011 є Державна казначейська служба України.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2016 року, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2016 року, у задоволенні заяви відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального права, зокрема, норм КАС України. Вказує, що суди не дали належної правової оцінки обставинам справи та наданим доказам, які свідчать про те, що Чернівецький окружний адміністративний суд на даний час не зможе придбати для нього житло, оскільки ОСОБА_1 є суддею апеляційного суду.

Згідно із пунктом 5 частини 5 статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд виходив з наступного.

Статтею 44 Закону України «Про статус суддів», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначались особливості придбання житла для суддів і, умовами частини 7 цієї норми, суддя забезпечувався благоустроєним житлом за місцем знаходження суду. Тобто, саме суд, в якому працює суддя мав право вирішувати питання щодо можливості придбання житла.

За змістом пункту 4 Порядку забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2005 року №707 (далі - Порядок №707), чинного на час виникнення спірних правовідносин, взяття, перебування та зняття з обліку судді здійснюється виконавчими комітетами рад за місцем роботи відповідно до житлового законодавства.

Таким чином, у 2009 році право на забезпечення житлом виникало у особи за умови обрання її суддею, взяття і перебування цієї особи на квартирному обліку при виконавчому комітеті відповідної ради за місцем знаходження суду, в якому працює суддя.

Як встановлено судами, рішення в адміністративній справі №2а-1652/09/0970 про стягнення коштів за рахунок державного бюджету прийнято на користь ОСОБА_1, який на той час був суддею Чернівецького окружного адміністративного суду і саме цей суд мав вирішити питання щодо придбання для нього житла за рахунок стягнутих коштів. При цьому, частково задовольняючи вимоги ОСОБА_1, суд виходив із того, що позивач як суддя Чернівецького окружного адміністративного суду, на час вирішення спору, не був протягом шести місяців з дня його обрання забезпечений благоустроєним житлом по місцю роботи, а тому, враховуючи особливості забезпечення суддів житлом, встановлені статтею 44 Закону України «Про статус суддів», норми якого діяли на час вирішення спору, визначив відповідний спосіб захисту порушеного права ОСОБА_1 шляхом зобов'язання суду, де працював позивач придбати йому житло за рахунок стягнутих на цю мету коштів.

Розглядаючи заяву про зміну способу, суди дійшли висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки зміна способу виконання судового рішення, запропонована ОСОБА_1, а саме - стягнення коштів за рахунок Державного бюджету, з розрахункового рахунку Державної казначейської служби України, шляхом перерахування коштів в сумі 360711,25 грн для придбання житла судді ОСОБА_1., призведе не тільки до зміни резолютивної частини постанови суду, а й до необґрунтованого виключення із складу учасників адміністративного процесу однієї із осіб, які брали участь у справі, а також всіх спірних правовідносин в цілому, що є неприпустимим.

Крім того, суду не було надано будь-яких належних та допустимих доказів неможливості виконання Державною казначейською службою України постанови суду від 16 жовтня 2009 року в частині перерахування коштів саме Чернівецькому окружному адміністративному суду.

Частиною 1 статті 263 КАС України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

При цьому, зміна на підставі статті 263 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку на стягнення конкретно визначеної суми є незаконною.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року (справа № 21-394а14).

За таких обставин, суди дійшли висновку про відсутність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, а відповідно і підстав для задоволення поданої заяви.

Заява в частині заміни сторони боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого за судовим рішенням в даній справі також не підлягає задоволенню, оскільки 30 листопада 2012 року ухвалою суду в цій адміністративній справі Державне казначейство України замінено на його правонаступника - Державну казначейську службу України.

У касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування чи зміни судових рішень, а викладені в ній доводи перевірені судом і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми процесуального права.

Наведене є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Головчук