Справа № 815/1511/16
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

16 листопада 2016 року м. Київ К/800/25732/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Олексієнко М.М., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги ОСОБА_1 на судові рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року, Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року у справі за його позовом до Державної міграційної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року, якими в задоволенні позову відмовлено.

Ставиться вимога про скасування судових рішень і ухвалення нового про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на те, що в країні походження існує загроза його життю внаслідок внутрішнього збройного конфлікту, нелюдського поводження та систематичного порушення прав людини.

Вивчивши зміст касаційної скарги, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Відповідно до положень, передбачених пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі у випадку, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми, касаційна скарга є необґрунтованою, якщо викладені в ній доводи не містять посилань на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права або такі посилання є безпідставними.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, є безпідставні.

За правилами частини шостої статті 8 Закону України від 8 липня 2011 року № 3671-VI «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питань щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймаються за заявами, які є очевидно необґрунтованими, тобто якщо у заявника відсутні умови, зазначені пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, а також якщо заяви носять характер зловживання: якщо заявник з метою визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, видає себе за іншу особу, а так само за заявами, поданими особами, яким було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у зв'язку з відсутністю підстав, передбачених для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, встановлених пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, якщо зазначені умови не змінилися.

Як установлено судами, що ОСОБА_1 є громадянином Сирії, за національністю - араб, за віросповіданням - мусульманин шиїт. У 2010 році легально прибув на територію України для навчання.

1 березня 2016 року ДМС України було прийнято рішення №12-16 про відхилення скарги позивача на наказ ГУ ДМС в Одеській області від 9 листопада 2015 року №212 про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Згідно з положенням статті 40 Директиви Європейського парламенту та Ради ЄС «Про загальні процедури надання і втрати міжнародного захисту» від 26 червня 2013 року № 2013/32/1:11, з метою прийняття рішення щодо прийнятності розгляду повторної заяви про надання міжнародного захисту, таку заяву має бути попередньо вивчено на предмет нових відомостей, що виникли або були подані заявником. Якщо після попереднього вивчення відповідних фактів, заявником будуть надані нові відомості, які значно підвищують ймовірність того, що він може кваліфікуватись як біженець відповідно до Директиви 2011/95/ЄС, заява розглядається по суті. Водночас, якщо заявник подає повторну заяву без надання нових доказів або аргументів, невідповідно було б вимагати від держав-членів ЄС проведення нової процедури в повному обсязі. В таких випадках держави-члени повинні мати право відхилити заяву як неприйнятну для розгляду відповідно до принципу неприпустимості повторного розгляду.

При цьому, судами не встановлено жодної обставини, яка б давала підстави для визнання позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Зокрема, у повторно поданій ним заяві відсутні посилання на нововиявлені обставини або матеріали, які підтверджують обґрунтованість побоювань щодо повернення до країни свого походження. Позивачем не надано доказів, що його подальше перебування у країні походження або повернення до неї реально загрожує його життю і свободі та така ситуація склалася внаслідок його переслідування за ознакою раси, віросповідання, національності, громадянства, належності до певної соціальної групи або політичних переконань.

Крім того, як вірно зазначено судами, сирійською владою в 2015 році видано низку нормативно-правових актів щодо амністії в'язнів, політв'язнів та дезертирів. Президентом Сирії Башша Аль-Асад підписано Указ № 32 про надання амністії та звільнення від відповідальності за ухилення від призову до лав збройних сил для всіх громадян як в країні, так і поза її межами, а також за злочини, передбачені Законом «Про військовий обов'язок та військову службу», скоєні до 25 липня 2015 року.

З урахуванням зазначеного, керуючись статями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на судові рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року, Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року у справі за його позовом до Державної міграційної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Олексієнко