Справа № 820/3530/16
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 р. № 820/3530/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кульчій А.М.,

представника позивача - Малихіної Н.С.,

представників відповідача - Голяк С.М.,

представника третьої особи - Кобилінської О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом державного підприємства "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування" до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, третя особа - Державна фіскальна служба України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у вигляді невизнання скарги ДП "Укрдіпроважмаш" на рішення № від 24.02.2016, винесене ДПІ у Московському районі м. Харкова про застосування штрафу у розмірі 12003,63 грн за період з 26.06.2013 по 18.09.2013 та нарахування пені у розмірі 5917,63 грн, задоволеною в повному обсязі, а рішення № від 24.02.2016, винесене ДПІ у Московському районі м. Харкова про застосування штрафу у розмірі 12003,63 грн за період з 26.06.2013 по 18.09.2013 та нарахування пені у розмірі 5917,63 грн - відкликаним;

- зобов'язати ДПІ у Московському районі м. Харкова вчинити певні дії - визнати скаргу ДП "Укрдіпроважмаш" на рішення № від 24.02.2016, винесене ДПІ у Московському районі м. Харкова про застосування штрафу у розмірі 12003,63 грн за період з 26.06.2013 по 18.09.2013 та нарахування пені у розмірі 5917,63 грн, задоволеною в повному обсязі, а рішення № від 24.02.2016, винесене ДПІ у Московському районі м. Харкова про застосування штрафу у розмірі 12003,63 грн за період з 26.06.2013 по 18.09.2013 та нарахування пені у розмірі 5917,63 грн - відкликаним, про що прийняти відповідне рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що контролюючим органом винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску №. Позивач скористався своїм правом та оскаржив дане рішення у адміністративному порядку. Рішенням Головного управління ДФС України в Харківській області скаргу підприємства залишено без задоволення. Позивач не погодився із зазначеним рішення та подав скаргу до Державної фіскальної служби України, проте так і не отримав рішення за результатами розгляду скарги. У зв'язку із чим позивач вважає, що відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" його скарга повинна бути повністю задоволена.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що рішення № від 24.02.2016 винесене відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства. Із дотриманням термінів надіслано позивачу засобами поштового зв'язку рекомендованим листом. Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач оскаржив його до Головного управління ДФС у Харківській області, проте скарга державного підприємства "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування" залишена без задоволення, у зв'язку із чим позивач звернувся до ДФС України. 19.05.2016 ДФС України направили позивачу рішення про результати розгляду скарги. Таким чином, дії відповідача законні та обґрунтовані, а позов підприємства не підлягає задоволенню.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти позову заперечував просив відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 24.02.2016 Державною податковою інспекцією у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області винесено рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 12003,63 грн за період з 26.06.2013 по 18.09.2013 та нараховано пеню у розмірі 5917,63 грн.

Вказане рішення було направлено на адресу державного підприємства "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування" рекомендованим відправленням.

Як зазначив представник позивача, ними не було отримано рішення № від 24.02.2016, про що складено акт про відсутність вкладення у конверті.

12.03.2016 Державною податковою інспекцією у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області повторно направлено на адресу позивача рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, розрахунок фінансової санкції та пені по єдиному внеску та опис.

Відповідно до абзацу 1 та 2 частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Абзацом 3 та 4 частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Згідно із абзацом 5 частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Відповідно до розділу 3 Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами затвердженого наказом Міністерства фінансів України 21.10.2015 № 916 скарга подається у письмовій формі до контролюючого органу вищого рівня протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником податків рішення контролюючого органу, що оскаржується.

У разі якщо контролюючий орган приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня.

Згідно розділу 4 Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами затвердженого наказом Міністерства фінансів України 21.10.2015 № 916 реєстрація скарги відбувається в день її надходження до контролюючого органу. Відмова у прийнятті скарги платника податків забороняється.

Контролюючий орган зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів, що настають за днем отримання скарги платника податків, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Рішення надсилається на адресу, зазначену платником податків у скарзі, а у разі незазначення такої адреси - на податкову адресу платника податків.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом двадцятиденного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника контролюючого органу (заступника керівника або іншої уповноваженої посадової особи), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, що настає за останнім днем зазначених строків.

Вказана норма також кореспондується із абзацом 6 частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", відповідно до якого орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Так судом встановлено, що не погоджуючись із рішенням Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № від 24.02.2016, державне підприємство "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування" звернулось до Головного управління ДФС у Харківській області із скаргою на рішення № від 24.03.2016.

Рішенням від 11.04.2016 №2144/10/20-40-10-01-14 Головне управління ДФС у Харківській області залишило скаргу державного підприємства "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування" без задоволення, а рішення Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області винесено рішення № - без змін.

20.04.2016 позивач звернувся до Державної фіскальної служби України із скаргою №АДМ/05-149 на рішення Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області винесено рішення № та рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 11.04.2016 №2144/10/20-40-10-01-14.

Позивач зазначив, що рішення за результатами розгляду Державною фіскальною службою України скарги №АДМ/05-149 від 20.04.2016 він так і не отримував.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, 19.05.2016 Державною фіскальною службою України прийнято рішення №20922/6/99-99-11-02-25 за результатами розгляду скарги, відповідно до якого рішення Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області винесено рішення № та рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 11.04.2016 №2144/10/20-40-10-01-14 - залишені без змін. Вказане рішення направлено рекомендованим відправленням на адресу підприємства.

Таким чином, Державною фіскальною службою України у передбачені чинним законодавством строки було розглянуто скаргу позивача та прийнято відповідне рішення за результатами її розгляду.

Крім того, судом встановлено, що рішення про результати розгляду скарги №20922/6/99-99-11-02-25 направлено Державною фіскальною службою України до Державної податкової інспекції у Московському районі м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області, про що, 08.06.2016 відповідач повідомив керівника державного підприємства "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування".

Суд звертає увагу на те, що позивач в позовній заяві просить визнати бездіяльність відповідача, яка виявилась саме у невизнання скарги ДП "Укрдіпроважмаш", однак судом встановлено, що підстави для визнання скарги підприємства та відкликанні рішення № від 24.02.2016 у ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС були відсутні, а тому відсутня протиправна бездіяльність відповідача.

Суд зазначає, що позивач просить зобов'язати ДПІ у Московському районі м. Харкова вчинити певні дії - визнати скаргу ДП "Укрдіпроважмаш" на рішення № від 24.02.2016, а рішення - відкликаним, лише з мотивів порушення Державною фіскальною службою України направлення рішення №20922/6/99-99-11-02-25 за результатами розгляду скарги.

Проте суд зазначає, що у будь-якому разі власне недотримання контролюючим органом порядку направлення рішення платнику, а саме - помилка у адресі направлення, не звільняє останнього від передбаченої чинним законодавством відповідальності за допущені ним порушення вимог податкового та іншого законодавства.

Перевищення податковим органом своєї компетенції тягне за собою застосування до посадових осіб цього суб'єкта владних повноважень відповідних заходів примусу в розрізі адміністративної, кримінальної відповідальності тощо, однак жодним чином не звільняє платника від обов'язку сплати податкових зобов'язань та штрафних санкцій у необхідному розмірі відповідно до чинного законодавства України.

За правилами частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що позовні вимоги державного підприємства "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування" є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову державного підприємства "Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування" до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, третя особа - Державна фіскальна служба України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 18 листопада 2016 року.

Суддя Р.В. Мельников