Справа № 2а-2123/09/0970
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року м. Київ К/800/35438/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Бухтіярової І.О.

Суддів Веденяпіна О.А.

Приходько І.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2013

у справі № 2а-2123/09/0970 (19967/10/9104)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» (далі - позивач, ТОВ «Карпатнафтохім»)

до Калуської об'єднаної державної податкової інспекції в Івано-Франківській області (далі - відповідач, Калуська ОДПІ)

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Карпатнафтохім» звернулось до суду з адміністративним позовом до Калуської ОДПІ про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 17.07.2009 № /0.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.01.2010 в задоволенні позовних вимог відмовлено, з підстав правомірності прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2013 постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено, визнано протиправним та скасовано спірне податкове повідомлення-рішення, з мотивів обґрунтованості позовних вимог.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач заперечень на касаційну скаргу відповідача до суду не надав, що не перешкоджає розгляду справи.

Справу розглянуто у попередньому судовому засіданні відповідно до ст. 2201 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій з підтвердженням матеріалів справи, за результатами проведеної планової виїзної документальної перевірки ТОВ «Карпатнафтохім» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2007 по 31.12.2008 та повідомлення уповноваженого банку про порушення термінів розрахунків в сфері ЗЕД в першому кварталі 2009 року, складено акт № 1273/23-01/33129683 від 07.07.2009, в якому зафіксовано порушення: пп. 5.3.2 п. 5.3, п. 5.9 ст. 5, пп. 8.1.1, пп. 8.1.2 п. 8.1, пп. 8.2.1 п. 8.2, пп. 8.4.1 п. 8.4, пп. 8.6.1 п. 8.6, пп. 8.7.1 п. 8.7 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

На підставі результатів проведеної перевірки, 17.07.2009 відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № /0 про визначення суми податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 1 605 411 грн., в т.ч.: 488 773 грн. основного платежу та 1 116 638 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Підставою для визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на прибуток з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій слугували факти, викладені акті перевірки № 1273/23-01/33129683 від 07.07.2009, а саме: списання вартості каталізаторів, механічних сит, керамічних кульок та піноутворювачів на випуск готової продукції у відповідності до норми витрат на одиницю продукції згідно накладних на внутрішнє переміщення матеріальних ресурсів, технологічних звітів по витратах сировини і основних матеріалів на випуск готової продукції, фактичних калькуляцій (етилену, бензолу, поліетилену, вінілхлориду), відомостей витрат майбутніх періодів та даних журналу № 5 і Головної книги на загальну суму 965 217 грн.; не включення балансової вартості вищевказаних каталізаторів, молекулярних сит, керамічних кульок, піноутворювачів на складах (місцях зберігання) до розрахунку приросту (убутку) балансової вартості запасів (таблиця 1 Додатку К1/1 Декларацій з податку на прибуток за ІV квартал 2007 року, І квартал 2008 року, півріччя 2008 року, 3 квартали 2008 року і 2008 рік та відповідно не відображення її у Деклараціях з податку на прибуток в зазначених періодах в порушення п. 5.9 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого завищено скоригований валовий дохід за ІV квартал 2007 року на 514 721 грн., І квартал 2008 року - 248 059 грн., півріччя 2008 року, 3 квартали 2008 року та 2008 рік - 450 496 грн.; в порушення вимог пп. 8.6.1 п. 8.6 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» застосування норми амортизації для відповідної групи основних фондів у розмірі, встановленому для витрат, понесених платником податку у зв'язку з придбанням основних фондів після 01 січня 2004 року, тоді як основні фонди внесені до його статутного фонду, були не новими та введеними в експлуатацію до 01 січня 2004 року.

Матеріалами справи встановлено, що витрати на придбання основних фондів, зокрема, внесенні основних фондів до статутного капіталу ТОВ «Карпатнафтохім» в обмін на емітовані ним корпоративні права були понесені позивачем 28 лютого 2005 року (акт прийому-передачі 28.02.2005 ЗАТ «Лукор»), тобто після 01 січня 2004 року, при цьому позивач застосував норму амортизації витрат, понесених (нарахованих) платником податку у зв'язку з придбанням, спорудженням та поліпшенням основних фондів груп 1, 2 і 3 після 01 січня 2004 року, а саме: група 1- 2%, група 2- 10 %, група 3- 6%.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції погодився з висновками податкового органу щодо завищення позивачем суми амортизації за період з 01.10.2007 по 31.12.2008 внаслідок неправомірного застосування ставок амортизації основних засобів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, апеляційний адміністративний суд мотивував своє рішення тим, що витрати на придбання основних фондів, що виразилось у внесенні основних фондів до статутного капіталу ТОВ «Карпатнафтохім» в обмін на емітовані ним корпоративні права були понесені позивачем 28 лютого 2005 року (акт прийому-передачі 28.02.2005 ЗАТ «Лукор»), тобто після 01 січня 2004 року, тому позивач правомірно застосував норму амортизації витрат, понесених (нарахованих) платником податку у зв'язку з придбанням, спорудженням та поліпшенням основних фондів груп 1, 2 і 3 після 01 січня 2004 року; законодавством України передбачено, що платник податку на прибуток після 01 січня 2004 року для нарахування амортизації веде окремий податковий облік основних фондів, витрати на придбання яких здійснено до 01 січня 2004 року та після 01 січня 2004 року; будь-якого іншого поділу з метою нарахування амортизації після 01 січня 2004 року законодавство України не передбачає.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з абз. 1, 2 п. 1 розд. II «Перехідні положення» Закону України від 01.07.2004 № 1957 «Про внесення змін до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) норми амортизаційних відрахувань, зазначені у статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» для основних фондів груп 1, 2 і 3, застосовуються щодо витрат, понесених (нарахованих) платником податку після 1 січня 2004 року у зв'язку з придбанням або спорудженням нових основних фондів груп 1, 2 і 3, а також витрат на поліпшення таких нових основних фондів. Амортизація витрат, понесених (нарахованих) платником податку у зв'язку з придбанням, спорудженням та поліпшенням основних фондів груп 1, 2 і 3 до 1 січня 2004 року, здійснюється за нормами амортизації, що діяли до 1 січня 2004 року. При цьому для цілей податкового обліку платники податку зобов'язані вести окремий облік витрат, понесених у зв'язку з придбанням, спорудженням та/або поліпшенням основних фондів, що здійснюються після 1 січня 2004 року.

При цьому зазначений Закон не передбачає подальшого поділу чи розмежування таких витрат залежно від того, чи були такі основні фонди новими.

Отже, керуючись у сукупності нормами абзаців 1 та 2 пункту 1 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 01.07.2004 № 1957 «Про внесення змін до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платник податку на прибуток після 01 січня 2004 року для нарахування амортизації веде окремий податковий облік основних фондів, витрати на придбання яких здійснено до 01 січня 2004 року та після 01 січня 2004 року.

Іншого поділу з метою нарахування амортизації після 01 січня 2004 року законодавство не передбачає.

Таке розуміння норм Закону підтверджено також наказом ДПА України від 11.12.2006 № 766 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при адмініструванні податку на прибуток» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Враховуючи те, що витрати на придбання основних фондів, що мало вираз у внесенні основних фондів до статутного капіталу ТОВ «Карпатнафтохім» в обмін на емітовані ним корпоративні права, були понесені позивачем 28 лютого 2005 року, тобто після 01 січня 2004 року, то позивач правомірно застосовував норму амортизації витрат, понесених (нарахованих) платником податку у зв'язку з придбанням, спорудженням та поліпшенням основних фондів груп 1, 2 і 3 після 01 січня 2004 року, що також кореспондується з положеннями абзацу 2 пункту 10 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», згідно якого (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) первісною вартістю основних засобів, що внесені до статутного капіталу підприємства, визнається погоджена засновниками (учасниками) підприємства їх справедлива вартість з урахуванням витрат, передбачених пунктом 8 цього Положення (стандарту).

Згідно з абз. 1 п. 5.9 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів (далі - запасів) на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно).

Відповідно до абз. 2 пп. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 цього Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати на придбання будь-яких матеріальних цінностей, вартість яких не перевищує 1000 гривень, що призначені для використання у господарській діяльності платника податку, включаються до складу валових витрат платника податку в загальному порядку та враховуються для цілей застосування пункту 5.9 статті 5 цього Закону.

Матеріали справи містять лист ДПА України від 04 квітня 2007 року за вих. № 3238/6/31-0015 «Щодо надання роз'яснення», наданий на запит ТОВ «Карпатнафтохім», в якому вказано, що товарно-матеріальні цінності, про які йде мова в запиті (каталізатори, молекулярні сита, піноутворювачі, керамічні кульки), які не є окремо визначеними предметами (перебувають у вигляді сумішей, технологічних рідин тощо) і вартість одиниці обліку яких не перевищує 1000 грн., підлягають обліку для цілей пункту 5.9 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» під час перебування на складі, а в бухгалтерському та податковому обліку як малоцінні необоротні матеріальні активи.

Враховуючи те, що для цілей бухгалтерського обліку малоцінні необоротні матеріальні активи віднесено до основних засобів (підпункт 5.2.2) в розрізі класифікації, наведеної у пункті 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), позивач правомірно не включав балансову вартість вказаних товарно-матеріальних цінностей (каталізатори, молекулярні сита, піноутворювачі, керамічні кульки) до розрахунку приросту (убутку) балансової вартості запасів (таблиця 1 додатка К1/1 декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2007 року, півріччя 2007 року, 3 квартали 2007 року).

За таких обставин, висновки податкового органу про порушення позивачем вимог п. 5.9 ст. 5, пп. пп. 8.1.1, 8.1.2 п. 8.1 ст. 8, пп. 8.4.1 п. 8.4 ст. 8, пп. 8.6.1 п. 8.6 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п. 1 розд. ІІ «Перехідні положення» Закону України від 01.07.2004 № 1957-IV «Про внесення змін до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»» є безпідставними.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення апеляційного адміністративного суду - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 220-231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області - відхилити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2013 у справі № 2а-2123/09/0970 (19967/10/9104) - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий І.О. Бухтіярова
Судді О.А. Веденяпін
І.В. Приходько