Справа № 2а-18860/10/2670
Суддя: Пісоцька О.В.
Дата ухвалення: 2010-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

24 грудня 2010 року м. Київ № 2а-18860/10/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Пісоцька О.В., перевіривши матеріали

за позовною заявоюзаступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державного комітету України із земельних ресурсів
доКиївської міської ради
провизнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державного комітету України із земельних ресурсів (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Київської міської ради (далі відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської ради «Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на вул. Жулянській, 20 у Голосіївському районі міста Києва»від 18 червня 2009 року №687/1743.

Однак позовна заява підлягає залишенню без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України або іншим законом.

Відповідно до частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції змін, внесених відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів»від 07 липня 2010 року №2453-ІV (далі Закон №2453), чинній з 30 липня 2010 року), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Частина друга статті 99 цього Кодексу, але в редакції до набрання законної сили Законом України №2453 в частині внесення відповідних змін до Кодексу адміністративного судочинства України, передбачала річний строк звернення з позовом до адміністративного суду, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, з даним позовом позивач звернувся 22 грудня 2010 року, тоді як оскаржуване рішення відповідачем прийнято 18 червня 2009 року. Встановлена обставина визначає, що позивачем пропущено встановлений строк звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Згідно зі статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 07 липня 2010 року №2453, чинній з 30 липня 2010 року) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав поновлення цього строку, про що постановляється ухвала.

З вимог Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що суд, оцінюючи обставини, що перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне оскарження відповідних дій, бездіяльності та рішень органів владних повноважень (або його посадових, службових осіб) у публічно-правових відносинах, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів. Якщо звернення до суду з відповідним позовом відбулося з недотриманням строку звернення до суду і воно повязане з певними обставинами, то така причина є поважною за умови наявності заяви про поновлення строку звернення до суду та підтвердження цього факту належними доказами.

Тобто, підставою розгляду питання про поновлення строку та прийняття відповідного процесуального рішення є заява особи, в якій містяться посилання на докази, що підтверджують наведені в ній обставини.

Проте, позивачем відповідної заяви до суду не подавалось, а тому підстави розгляду питання про поновлення процесуального строку звернення до суду відсутні.

Крім того, твердження заступника прокурора міста Києва про наявність ухвали Вищого адміністративного суду України від 03 червня 2009 року, якою нібито встановлено, що на позови даної категорії не застосовуються строки позовної давності, - є безпідставними, оскільки таке рішення судом касаційної інстанції не приймалося.

Також є незрозумілими посилання заступника прокурора міста Києва на статтю 268 Цивільного кодексу України як на підставу незастосування строків позовної давності до даного спору.

Так, частина перша статті 268 Цивільного кодексу України встановлює перелік вимог, на які позовна давність не поширюється, а саме: 1) на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом; 2) на вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про видачу вкладу; 3) на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; 4) на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право; 5) на вимогу страхувальника (застрахованої особи) до страховика про здійснення страхової виплати (страхового відшкодування); 6) на вимогу центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом, стосовно виконання зобовязань, що випливають із Закону України «Про державний матеріальний резерв».

Даний позов жодної з вимог, перелічених у зазначеній статті Цивільного кодексу України, не містить.

Враховуючи перелічені обставини, вимоги статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, а також недотримання строків звернення до суду з даним позовом, відсутність обґрунтованої заяви про необхідність поновлення пропущеного строку, позовна заява підлягає залишенню без розгляду, що не може бути перешкодою для звернення з цим позовом після усунення обставин, які зумовили прийняття даного рішення.

На підставі наведеного та керуючись статтями 99, 100, частиною сьомою та восьмою статті 107, статтями 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України суддя Окружного адміністративного суду міста Києва

УХВАЛИЛА:

Залишити без розгляду позовну заяву заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державного комітету України із земельних ресурсів до Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення.

Розяснити заступнику прокурора міста Києва та Державному комітету України із земельних ресурсів про наявність права на повторне звернення з даними позовними вимогами до адміністративного суду у загальному порядку після усунення обставин, які зумовили ухвалення рішення щодо залишення позову без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Пісоцька