Справа № 824/769/16-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/769/16-а

11 год. 04 хв.

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брезіної Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Якимець Х.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до прокуратури Чернівецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 Управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області про визнання протиправними дій та стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким визнати протиправними дії прокуратури Чернівецької області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 02.07.2015 р. по 14.12.2015 р. включно, відповідно до ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", стягнути з прокуратури Чернівецької області на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті заробітної плати в тому числі відпустки, компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги у розмірі 64900,18 грн. за період з 02.07.2015 р. по 14.12.2015 р. включно відповідно до ст. 81 Закону України "Про прокуратуру".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом прокурора Чернівецької області №1197-к від 14.12.2015 р. його звільнено із органів прокуратури за п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру", п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

На думку позивача, за період з 02.07.2015 р. по 14.12.2015 р. включно, розмір заробітної плати повинен був нараховуватися і виплачуватися відповідно до вимог ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", чого відповідачем не було зроблено. Позивач вважає безпідставним не нарахування відповідачем заробітної плати йому відповідно до вимог ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" з посиланням на те, що кошторисом доходів та видатків прокуратури області на 2015 рік не передбачено виплати заробітної плати в розмірах відповідних до вимог ст. 81 Закону. Таким чином, позивач стверджує, що відповідач неправомірно нараховував та виплачував йому заробітну плату за вказаний період у розмірі, що не відповідає розміру заробітної плати, встановленому Законом України "Про прокуратуру".

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх.

Представник відповідача в судовому засіданні не погоджуючись із позовними вимогами надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що заробітна плата прокурора відповідно до вимог ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" з 1 липня 2015 р. складала 10 мінімальних заробітних плат. Однак, п. 9 Прикінцевих положень Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік визначено, що норми і положення ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетних фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідач зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 р. №505 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури визначено, що видатки, повязані з реалізацією її положень, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури.

Зважаючи на обмежені фінансові ресурси державного бюджету у 2015 р. нарахування та виплата заробітної плати позивачу здійснювалась згідно штатного розпису, враховуючи можливості бюджету, встановлені кошторисом на поточний рік та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 р. №505, якою затверджено розмір посадового окладу позивача на рівні 1379 гривень.

Крім того, відповідач зазначив, що прокуратура Чернівецької області не наділена правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості Державного бюджету України здійснювати перерахунок заробітної плати позивачу, яка нарахована на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений нормами чинного законодавства.

На підставі зазначеного, представник відповідача вважала позов безпідставним та просила суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Представник Головного Управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та підтримала позицію відповідача по справі. Крім того, представник третьої особи відмітила, що до часу встановлення протиправності фактично здійснених видатків на заробітну плату позивача, у відповідача не виникає обовязок з перерахунку вже виплаченої заробітної плати.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно відомостей із трудової книжки серії АА №736886 ОСОБА_1 з 18.02.2005 р. по 14.12.2015 р. працював в органах прокуратури на різних посадах, в тому числі з 12.06.2012 р. по 14.12.2015 р. у зв'язку із змінами в структурі та штатному розписі призначений на посаду старшого прокурора прокуратури Кельменецького району. (а.с. 7).

Наказом прокурора Чернівецької області №1197/к від 14.12.2015 р. позивача звільнено з посади старшого прокурора прокуратури Кельменецького району та з органів прокуратури Чернівецької області на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" у звязку із реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури (п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України). (а.с. 13).

Як вбачається із матеріалів справи та підтверджується розрахунковими листками, в період часу з 02.07.2015 р. по 14.12.2015 р., заробітна плата нараховувалася та виплачувалася позивачу виходячи з посадового окладу у розмірі, який визначено постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 р. №505, на рівні 1379 гривень. (а.с. 8-11).

До вказаних правовідносин суд застосовує положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Згідно з частиною третьою статті 81 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII Про прокуратуру (далі - Закон № 1697-VII) посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

За правилами ст. 89 Закону № 1697-VII фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР Про оплату праці (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), передбачено, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону № 108/95-ВР).

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року № 80-VIII Про Державний бюджет України на 2015 рік визначено, що норми і положення, зокрема, статті 81 Закону № 1697-VII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетних фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Схема посадових окладів працівників органів прокуратури закріплена Постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 763 (далі - постанова № 505).

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем в спірний період заробітна плата позивачу нараховувалась виходячи з розміру посадового окладу визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури.

Оскільки Кабінетом Міністрів України зміни до постанови № 505, щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників органів прокуратури, не внесено, а Законом України Про Державний бюджет України на 2015 рік видатки на реалізацію положень статті 81 Закону № 1697-VII не передбачено, тому прокуратура Чернівецької області не мала правових підстав для нарахування та виплати позивачу заробітної плати поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

На підставі зазначеного вище, суд звертає увагу позивача, що наразі відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості (збільшення видатків з Державного бюджету України), здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у іншому розмірі, ніж передбачено Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури.

Наведене в сукупності свідчить, що застосування відповідачем норм і положень ст.81 Закону України "Про прокуратуру" у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів, згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" є правомірним.

Крім того, суд погоджується із твердженням відповідача щодо відсутності правових підстав для перерахунку позивачу заробітної плати, оскільки ОСОБА_1 не був призначений та не працював прокурором місцевої прокуратури, а був звільнений з посади старшого прокурора прокуратури Кельменецького району. З моменту набрання чинності положень ст.81 Закону України "Про прокуратуру" позивач, як працівник районної прокуратури продовжував виконувати свої повноваження відповідно до п. 1-1 Перехідних положень вказаного Закону, однак до складу працівників новоутворених місцевих прокуратур не увійшов. Таким чином, суд вважає, що зазначене додатково свідчить про необґрунтованість позовних вимог щодо необхідності перерахунку заробітної плати ОСОБА_1

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів належними засобами доказування правомірність та обґрунтованість своїх дій, а тому, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Крім того, оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат відповідача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) відповідно до частини 2 статті 94 КАС України стягненню з позивача не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Т.М. Брезіна

Постанова в повному обсязі складена 21 листопада 2016 р.