Справа № 816/1788/16
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/1788/16

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Канигіна Т.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом
позивача ОСОБА_1
до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

10.10.2016 ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, а саме просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, що зазначена у листі від 13.04.2016 № 1618/6-16 з питань надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Абазівської сільської ради Полтавського району;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області у межах своєї компетенції повторно розглянути та вирішити відповідно до закону клопотання ОСОБА_1 від 22.02.2016 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем безпідставно відмовлено у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, оскільки у цій відмові не зазначено, яким саме принципам та призначенню землеустрою не відповідає місце розташування земельної ділянки.

10.11.2016 позивач надав до суду клопотання про розгляд справи № 816/1788/16 без його участі у порядку частини шостої статті 128 КАС України /а. с. 37/.

Відповідач у письмових запереченнях проти позову пояснив, що місце розташування земельної ділянки, стосовно якої позивачем подано клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, зазначене на графічних матеріалах, не відповідає призначенню та принципам землеустрою, визначеним статтями 2, 6 Закону України "Про землеустрій", у частині створення раціональної системи землеволодіння та землекористування. Відповідач, дослідивши поданий позивачем графічний матеріал, дійшов висновку, що місце розташування спірної земельної ділянки сприятиме її нераціональному використанню через невідповідність конфігурації земельної ділянки (округла продовгувата форма) просторовим умовам для обґрунтованої системи землеробства та відсутність під'їзних шляхів до неї /а. с.24-26/.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача /а.с.23/.

Зважаючи на неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, та з урахуванням приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням від 22.02.2016 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за межами населених пунктів /а. с. 11/.

Розглянувши зазначене клопотання, листом від 13.04.2016 № 1576/6-16 відповідач відмовив позивачу у задоволенні заяви на підставі того, що бажане місце розташування земельної ділянки, зазначене на графічних матеріалах, не відповідає призначенню та принципам землеустрою, визначеним статтями 2, 6 Закону України "Про землеустрій", у частині створення раціональної системи землеволодіння та землекористування /а. с. 10/.

Позивач, не погодившись з даною відмовою, звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов таких висновків.

Особливості безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність врегульовані статтею 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, положення другого речення абзацу першого частини сьомої статті 118 Кодексу містить вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі безоплатно у приватну власність.

Як вбачається з листа від 13.04.2016 № 1576/6-16 ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, відмова ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства обґрунтована невідповідністю місця розташування земельної ділянки призначенням та принципам землеустрою, визначеним статтями 2,6 Закону України "Про землеустрій", у частині створення раціональної системи землеволодінь та землекористувань /а. с. 36/.

Відповідач у письмових запереченнях /а. с. 26/ зауважив, що, дослідивши поданий позивачем графічний матеріал, дійшов висновку, що місце розташування спірної земельної ділянки сприятиме її нераціональному використанню через невідповідність конфігурації земельної ділянки (округла продовгувата форма) просторовим умовам для обґрунтованої системи землеробства та відсутність під'їзних шляхів до неї.

Натомість, відповідачем до матеріалів справи додано інформацію щодо земельної ділянки, яка розташована в межах НОМЕР_2, що надається Державним кадастровим реєстратором і територіальним органом нижчого рівня територіального органу орієнтовною площею 1,9409 га /а. с. 30-31/, відповідно до якої місце розташування вказаної земельної ділянки відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд звертає увагу, що підстава для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, вказана в оскарженому рішенні, не передбачена статтею 118 Земельного кодексу України.

Таким чином, рішення ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 13.04.2016 № 1576/6-16, яким позивачу відмовлено в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, винесене з порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Крім того, з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача підлягає задоволенню і вимога щодо зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у межах своєї компетенції повторно розглянути та вирішити відповідно до закону клопотання ОСОБА_1 від 22.02.2016 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене, відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, не довів суду правомірності свого рішення, що є підставою для задоволення адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, що зазначена у листі від 13.04.2016 № 1576/6-16 щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області у межах своєї компетенції повторно розглянути та вирішити відповідно до закону клопотання ОСОБА_1 від 22.02.2016 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1102 (одна тисяча сто дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.С. Канигіна