Справа № 810/1542/16
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року Справа № 810/1542/16

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» до Державної податкової інспекції у м. Славутичі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Славутичі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 17.02.2016 р. № .

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, так як на його думку, оскаржувана постанова суду ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» є юридичною особою, яка перебуває на податковому обліку Державної податкової інспекції у м. Славутичі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - ДПІ у м. Славутичі ГУ ДФС у Київській області).

У лютому 2016 року на підставі п. 41.1 ст. 41 та п.п. 61.1, 61.2 ст. 61 ПК України відповідачем було проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати позивачем єдиного соціального внеску за період з 20.11.2015 р. по 16.02.2016 р., за результатами якої складено акт перевірки від 17.02.2016 р. № 101/1700/31476318.

У вказаному акті перевірки відповідачем зафіксовано факт порушення КП «Управління житлово-комунального господарства» п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування», а саме: несвоєчасно сплачено єдиний внесок за період з 20.11.2015 р. по 16.02.2016 р.

На підставі висновків зазначеного акту перевірки відповідачем було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 17.02.2016 р. № , яким до позивача застосовано штраф в розмірі 631167,61 грн. (20 % від суми) та нараховано пеню в розмірі 97035,34 грн.

Таке рішення було оскаржено позивачем в адміністративному досудовому порядку до ГУ ДФС у Київській області.

За результатами розгляду вказаної скарги позивача рішенням ГУ ДФС у Київській області від 31.03.2016 р. № 728/10/10-36-10-01-04 зазначене рішення відповідача було залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Позивач, вважаючи, що рішення від 17.02.2016 р. № є протиправним, оскільки він уклав з населенням 1310 договорів реструктуризації заборгованості, що на його думку виключає правові підстави для нарахування йому штрафних санкцій, пені відповідно до ст. 5 Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію», звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що предметом регулювання Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію», на який посилається позивач, є питання заборгованості населення зі сплати ЖКП і реструктуризація такого боргу не звільняє комунальне підприємство від обов'язку сплати ЄСВ та/або сплати штрафних санкцій, пені за прострочення сплати єдиного внеску.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Законами України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI), «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» від 20.02.2003 р. № 554-IV (далі - Закон № 554-IV), Інструкцією про порядок нарахування і сплати внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою Міністерством фінансів України від 20.04.2015 р. № 449 (далі - Інструкція № 449).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 61.1 ст. 61 ПК України закріплено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частинами 11, 12 статті 9 Закону № 2464-VI передбачено, що в разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Згідно з ч. 10, 11 ст. 25 Закону № 2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

У пп. 2 п. 2 розділу 7 Інструкції № 449 визначено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Відповідно до ст. 5 Закону № 554-IV на суму реструктуризованої заборгованості не нараховується пеня житлово-комунальним підприємствам на їх заборгованість перед постачальниками енергоносіїв, інших матеріальних цінностей, що використовуються для надання послуг.

На суму реструктуризованої заборгованості не нараховується пеня житлово-комунальним підприємствам, енергогенеруючим компаніям та підприємствам Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на їх недоїмку з платежів до бюджетів усіх рівнів.

Отже, законодавством регламентовано зобов'язання суб'єктів господарювання сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) незалежно від їх фінансового стану та закріплено пріоритет даного платежу перед усіма іншими зобов'язаннями платника, за виключенням виплати заробітної плати.

При цьому, слід враховувати, що єдиний внесок є консолідованим страховим внеском, який не входить до категоріального апарату сплати комунальних послуг та не є платежем у розумінні ст. 5 Закону № 554-IV. Тому реструктуризація КП боргів населенню зі сплати ЖКП не звільняє його від обов'язку сплачувати єдиний внесок.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки позивачем було прострочено сплату єдиного внеску за період з 20.11.2015 р. по 16.02.2016 р., то нарахування йому штрафу за розрахунком 20% від своєчасно несплаченої суми та пені з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу є правомірним, а отже, оскаржуване рішення від 17.02.2016 р. № прийнято відповідачем на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством, зокрема ст.ст. 9, 25 Закону № 2464-VI та Інструкцією № 449.

Доводи апелянта про те, що оскаржуване рішення прийнято всупереч ст. 5 Закону № 554-IV, апеляційний суд вважає не обґрунтованими з підстав, зазначених вище.

Посилання апелянта на ухвалу ВАСУ від 25.06.2012 р. № К-17709/09 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки предметом судового розгляду у справі, яка розглядалась ВАСУ, були зовсім інші правовідносини, а саме щодо виконання суб'єктом господарювання його зобов'язань зі сплати ПДВ, а не єдиного внеску.

Твердження апелянта про те, що відповідачем порушено вимоги Інструкції № 449 в частині нарахування штрафу не на всю суму заборгованості, судова колегія вважає безпідставними, оскільки, як було встановлено вище, штраф нараховано позивачу на суму несвоєчасно сплаченого єдиного внеску за конкретний період, що жодним чином не порушує ані вимоги Інструкції № 449, зокрема п.2, на який посилається апелянт, ані норми Закону № 2464-VI.

Посилання апелянта на рішення КСУ від 03.10.1997 р. № 4-зп, зокрема в частині щодо неможливості одночасного врегулювання конкретної сфери суспільних правовідносин різними нормативно-правовими актами однакової юридичної сили, що суперечать один одному, апеляційний суд вважає не обґрунтованими, оскільки Закон 554-IV, у тому числі в частині ст.5, на яку посилається апелянт, і Закон № 2464-VI не суперечать один одному і регулюють різні правовідносини.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення адміністративного позову та вважає, що судом першої інстанції було повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» підлягає залишенню без задоволення, а постанова Київського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 17 листопада 2016 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.