Справа № 711/7174/16-а
Суддя: Дунаєв С. О.
Дата ухвалення: 2016-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 711/7174/16-а

Номер проваджегння 2-а/711/212/16

28 жовтня 2016 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі

головуючий суддя Дунаєв С.О.,

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси про визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною відмову УПФУ в м. Черкаси щодо перерахунку її пенсії на підставі її заяви від 13.07.2016р. та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачеві пенсію, як державному службовцю, в розмірі 90% від сум заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі з врахуванням розміру окладів державних службовців, визначених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесенні змін до деяких нормативно-правових актів», що відображені у довідці про заробітну плату №49 від 11.07.2016р. При цьому позивачка наполягала на проведенні перерахунку пенсії за період з 01.07.2016р. без обмеження її максимального розміру, із здійсненням виплати заборгованості, що виникне внаслідок перерахунку, та забезпеченням здійснення такого перерахунку в подальшому на підставі довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям.

Відповідач позовні вимоги не визнав та надав суду заперечення, в яких зазначив про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки на теперішній час, внаслідок змін у нормативно-правовому регулюванні питань пенсійного забезпечення непрацюючих державних службовців, не передбачено проведення ніяких перерахунків розмірів пенсій державних службовців. Просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши усі наявні у справі докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за віком.

Розмір пенсії позивача розрахований відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993р. №3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон №3723-ХІІ) і обчислюється в розмірі 80% від суми заробітної плати. Останнім місцем роботи позивача до виходу на пенсію була посада головного економіста Головного фінансового управління Черкаської ОДА.

13.07.2016р. позивачка звернулась до відповідача із заявою, в якій просила здійснити перерахунок розміру її пенсії з 01.07.2016р., виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи позивача на державній службі в розмірі, що діяв на момент виникнення права на перерахунок пенсії /а.с.15/. При цьому позивачка посилалася на довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію (форма затверджена постановою правління ПФУ від 04.09.2013р. №15-1), видану Департаментом фінансів ЧОДА за № 49 від 11.07.2016р.. /а.с.16/.

Листом відповідача від 27.07.2016р. за вих.№263/М-10 позивачеві відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії /а.с.17-18/.

За таких обставин, позивач вважає, що відповідач порушує її право на отримання пенсії, обчислюваної відповідно до діючого законодавства та принципів верховенства права, у зв'язку з чим звернулася з зазначеним позовом до суду.

Тож спір між сторонами виник з правовідносин щодо пенсійного забезпечення державних службовців з приводу порядку перерахунку розміру пенсії позивача, що регулюється Конституцією України, Законами України №3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу» (далі - Закон №3723-ХІІ), №889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII ), №1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), №1788-XII від 05.11.1991р. «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ), постановами Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000р. «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (далі - Постанова №865), №1013 від 09.12.2015р. «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова №1013) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону № 3723-ХІІ у редакції, яка була чинною на момент призначення позивачу пенсії, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Статтею 37-1 Закону № 3723-ХІІ у редакції, яка була чинною станом на момент призначення позивачу пенсії, передбачалось, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У п.4 Постанови №865 у попередній редакції було визначено, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16.01.2003р. №432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії; надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, за почесне звання "заслужений", за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі; премія, крім премій, зазначених у другому реченні цього абзацу, та інші надбавки враховуються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. Премія до державних, професійних свят та ювілейних дат, виплачена у місяці підвищення заробітної плати, враховується в розмірі 1/12 середнього розміру цієї премії (премій), визначеного за відповідною посадою (посадами), з якої призначено (перераховано) пенсію.

За бажанням осіб, під час перерахунку пенсій виплати, отримані на час призначення (перерахунку) пенсії (крім посадових окладів, надбавок за ранг, вислугу років), визначаються у порядку, передбаченому абзацами першим і другим пункту 1 та пунктом 2 цієї постанови.

На підставі Постанови №1013 зазначений пункт Постанови №865 було виключено.

Законом України №76-VIII від 28.12.2014р. внесено зміни до Закону №3723-ХІІ, після чого ст.37-1 викладена в такій редакції, що «умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України». Зазначена норма діяла в період з 01.01.2015р. до 01.05.2016р..

Станом на серпень 2016 року вказана стаття Закону №3723-ХІІ втратила чинність.

Статтею 90 Закону №889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким у свою чергу, не передбачено право державних службовців на перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшення грошового забезпечення працюючих осіб.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що законодавством, чинним станом до 01.01.2015р., а саме статтею 37-1 Закону №3723-ХІІ у відповідній редакції, було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

Однак, в наступному законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось і станом на серпень 2016 року воно не регламентує ані права особи на перерахунок її пенсії у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати працюючого державного службовця, ані порядок і умови здійснення такого перерахунку.

Виходячи з цього, суд звертає увагу на те, що пенсія позивачу призначена на підставі ст.37 Закону №3723-ХІІ, а її перерахунок позивач просить здійснити за ст.37-1 Закону №3723-ХІІ, яка до 01.01.2015р. дійсно передбачала можливість перерахунку пенсії державного службовця в разі підвищення розміру заробітної плати особи, працюючої на аналогічній посаді, і пунктом 4 Постанови №865 визначались умови такого перерахунку.

Разом з тим, на момент збільшення розміру заробітної плати працюючого державного службовця за посадою, з якої позивачка вийшла на пенсію, та на момент її звернення до відповідача із заявою від 07.06.2016р. щодо перерахунку їй пенсії з цих підстав, законодавство змінилось, ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ взагалі втратила чинність, а Постанову № 865 було викладено в іншій редакції, яка не закріплює права особи на перерахунок пенсії з цих підстав, і жодним іншим нормативно-правовим актом також не визначено, ані таке право особи, ані порядку (механізму) перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати та умов його здійснення.

З огляду на це, суд вважає, що у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок їй пенсії на підставі довідки від 11.07.2016 р. №49 про заробітну плату не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача, з огляду на положення ч.2 ст.19 Конституції України.

При цьому, суд зауважує, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку вона отримувала до цього, а зміна законодавчого регулювання не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист, а також суд звертає увагу на те, що як було встановлено вище, право на пенсію позивач набула не на підставі ст.37-1 Закону №3723-ХІІ, за якою вона просить здійснити їй перерахунок, а на підставі зовсім іншої законодавчої норми - ст.37 Закону №3723-ХІІ, і в даному випадку зміна редакції ст.37-1 Закону №3723-ХІІ, а в наступному втрата нею чинності, є зміною законодавства, що у свою чергу змінює соціально-економічні права певного кола осіб.

Водночас, при розв'язанні спірних правовідносин судом враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований й в рішеннях від 09.10.1979р. у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12.10.2004р. у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

В цьому аспекті варто звернути увагу на висновки Конституційного Суду України, який у рішенні №20-рп/2011 від 26.12.2011р. зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (п.2, 3 ст.116 Конституції України).

Крім того, в рішенні від 09.02.1999р. №1-рп/99 КСУ зазначив, що за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на те, що Закон №76-VIII (яким скасовано саме право на перерахунок пенсій) є чинним і підлягає до виконання, Конституційним Судом України в установленому порядку неконституційним цей закон не визнавався, беручи до уваги позицію Конституційного Суду України викладену у рішенні № 20-рп/2011 від 26.12.2011 та рішенні від 09.02.1999р. №1-рп/99, позиції Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» та в ухвалі «Великода проти України» від 03.06.2014р., посилання позивача на звуження його прав та соціальних гарантій, на підставі положень ст.22 Конституції України, є помилковим.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі ст.37-1 Закону №3723-ХІІ і Постанови №865 у редакціях, чинних на момент призначення їй пенсії, як вона просить у своєму адміністративному позові, внаслідок впровадження зміни законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

З огляду на вищенаведене, у спірних правовідносинах відповідач здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 17, 18, 87, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд міста Черкаси. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий: С. О. Дунаєв