Справа № 817/613/16
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"17" листопада 2016 р. Справа № 817/613/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Євпак В.В.

Капустинського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

представника відповідача: Федченка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Коляда" на додаткову постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "23" вересня 2016 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коляда" до Рівненської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Коляда" звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Рівненської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови у прийнятті митної декларації.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 29.07.2016 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправними та скасовано рішення Рівненської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів № 204050000/2016/000001/2 та картку відмови у митному оформленні товару №204050000/2016/000001 від 13.01.2016 року, присуджено на користь позивача судовий збір у розмірі 3 146, 00 грн.

25.08.2016 року представник позивача подав заяву про ухвалення додаткового рішення.

В обгрунтування заяви представник позивача зазначив, що як вбачається з тексту постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 29.07.2016 року не було вирішено у повному обсязі питання про понесені судові витрати. Зокрема, до суми судових витрат не було включено витрати пов'язані з розглядом справи, а саме витрати на правову допомогу у сумі 12 125 грн.80 коп.

Додатковою ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2016 року присуджено на користь позивача ТОВ "Коляда" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Рівненської митниці ДФС витрати пов'язані з розглядом справи у розмірі 1 653,60 грн.

Не погоджуючись з прийнятою постановою ТОВ "Коляда" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану додаткову постанову та прийняти нову, якою стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 12 125 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування додаткової постанови суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями ст.87 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, а до останніх належать, зокрема витрати на правову допомогу.

Згідно із ч.1 та 3 ст.90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

З цього приводу, судова колегія відзначає, що склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам - наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Із наведеного випливає, що компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надано договір про надання правової допомоги № 01/02 від 10.01.2016 року. Згідно додатку №1 до вказаного договору позивачу була надана правова допомога на таких умовах: надання юридичних консультацій на підставі наданих документів - загальна вартість 1102,40 грн.; спроба здійснення досудового врегулювання спору - загальна вартість 1653,60 грн.; збір необхідної інформації та первинних документів для вирішення спору - загальна вартість 1102, 40 грн.; правовий аналіз документів - загальна вартість 1102,40 грн.; формування та подання до суду позовної заяви з додатками - загальна вартість 5512,00 грн.; представництво інтересів клієнта в суді (одне судове засідання) - загальна вартість 1653,60 грн.

Із журналів судового засідання слідує, що, загальна тривалість участі представника позивача в судовому розгляді справи становить 3 год., що відповідає часу зазначеному в акті здачі-прийняття наданих послуг №1 згідно вказаного договору.

Відтак, лише витрати в сумі 1653,60 грн. стосуються виду правової допомоги, за надання яких можлива компенсація за Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" (тобто, за участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді).

Що стосується решти витрат на надання правової допомоги, то у суду відсутні правові підстави щодо їх присудження позивачу.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав, передбачених ст.168 ч.1 п.3 КАС України, для ухвалення додаткової постанови в частині присудження на користь позивача судових витрат лише в сумі 1653,60 грн.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Коляда" залишити без задоволення, додаткову постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "23" вересня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: В.В. Євпак

М.М. Капустинський

Повний текст cудового рішення виготовлено "17" листопада 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "Коляда" вул.Данила Галицького,19, офіс 406,м.Рівне,33027

представнику позивача Скрипнюку Віталію Родіоновичу , АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Рівненська митниця Державної фіскальної служби України вул.Соборна,104,м.Рівне,33028

4-третій особі: - ,