Справа № 2а-15558/10/2670
Суддя: Пісоцька О.В.
Дата ухвалення: 2011-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

місто Київ

12 січня 2011 рокуо 09год. 01хв.№ 2а-15558/10/2670
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

судді Пісоцька О.В.,

за участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1,

перевіривши в приміщенні суду у місті Києві у попередньому судовому засіданні справу

за позовною заявоюОСОБА_2
доГенерального прокурора України
прозобовязання вчинити дії,
та розглянувши питання про закриття провадження у справі №2а-15558/10/2670,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2, позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Генерального прокурора України (далі відповідач), в якій просить:

- визнати, що відповідач порушив норми статті 97 Кримінально-процесуального кодексу України під час розгляду повідомлень про злочини;

- визнати, що через спроби припинити грабування України та українського народу на міліарди доларів через корупцію державної влади, зацікавленої в грабуванні цих міліардів, існує реальна загроза життю та здоровю позивача, і зобовязати відповідача прийняти передбачені законом, зокрема, статтею 52№ Кримінально-процесуального кодексу України заходи щодо забезпечення безпеки права позивача як особи, яка заявила до правоохоронного органу про злочин, що виконуються негайно;

- звернутися до Президента України для припинення геноциду українського народу та виконання вимог Конституції України;

- звернутися до Президента України, щоб він перед нагородженням Медведька, Стельмаха та інших орденами вимагав у підлеглих предявлення повного всебічного аналізу роботи нагороджуваних, що вони робили для держави України.

Також позивач просив за фактом порушення статті 19 Конституції України та статті 97 Кримінально-процесуального кодексу України прийняти окрему ухвалу стосовно відповідача.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що недотримання норм Конституції України змусило його звернутися 22 липня 2010 року з заявою, в якій він повідомляв відповідача про злочин. Проте, відповідач вимог законодавства не виконав, зокрема, статті 94 Кримінально-процесуального кодексу України та статті 19 Конституції України.

У позові ОСОБА_2 просив справу розглядати у його відсутності.

11 січня 2011 року у попереднє судове засідання прибув представник відповідача.

Зазначив, що юрисдикція адміністративних судів визначена статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України, на яку не поширюється розгляд справ, які мають розглядатися у порядку кримінального судочинства.

Оскільки спірні правовідносини виникли у звязку з розглядом заяви позивача про злочин, просив закрити провадження в адміністративній справі №2а-15558/10/2670.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача суд дійшов наступних висновків.

Пунктом першим частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено юрисдикцію адміністративних судів, зокрема, яка поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту другого частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові спори, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

В позові ОСОБА_2 посилається на невиконання відповідачем вимог статей 94, 97 Кримінально-процесуального кодексу України від 28 грудня 1960 року, з урахуванням змін та доповнень на час виникнення спірних правовідносин (далі КПК України), які визначають обовязковість прийняття заяв і повідомлень про злочини, вимоги до останніх, порядок їх розгляду, а також дії, передбачені статтею 52№ Кримінально-процесуального кодексу України, щодо забезпечення безпеки осіб, які звернулися з заявою про злочин.

Проте, прокурор, слідчий або орган дізнання під час перевірки заяви про злочин та відповідного реагування на неї автоматично набувають статусу особи, яка користується правами та виконує обовязки, передбачені КПК України, є самостійною у визначені напряму процесуальних дій та несе повну відповідальність за їх законне та своєчасне проведення. Тобто, у випадку вчинення відповідачем процесуальних дій (бездіяльності) або прийняття відповідного рішення за КПК України, останній не виконує владних управлінських функцій (вирішує питання премій, розміру зарплати, присвоєння звання тощо) та не має ознак субєкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Дійсно, захист прав і свобод людини не може вважатися надійним без надання їй можливості оскаржувати до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури, але таке оскарження має здійснюватися у порядку, за яким прийняті такі рішення або вчинені дії, - тобто, встановленим КПК України.

Так, відповідно до частини другої статті 97 КПК України по заяві або повідомленню про злочин прокурор, слідчий, орган дізнання зобовязані не пізніше триденного строку прийняти одне з таких рішень: порушити кримінальну справу, відмовити у порушенні кримінальної справи, направити заяву або повідомлення за належністю.

КПК України регламентовано як повноваження прокурора при отриманні ним заяви про злочин, так і порядок оскарження його дій, що, з урахуванням предмету позову, виключає можливість розгляду даної справи у порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене та вимоги пункту другого частини третьої статті 17 та статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, пункту першого частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі №2а-15558/10/2670 за вказаним позовом ОСОБА_2

Керуючись статтями 2, 4, 17, 121, 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №2а-15558/10/2670 за позовом ОСОБА_2 до Генерального прокурора України про зобовязання вчинити дії.

Розяснити ОСОБА_2, що розгляд даних позовних вимог має здійснюватися за правилами, встановленими Кримінально-процесуальним кодексом України, що належить до компетенції місцевого суду загальної юрисдикції.

Додатково розяснити, що повторне звернення тієї ж самої особи до адміністративного суду з такими самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження в адміністративній справі, не допускається.

Ухвала набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Пісоцька