Справа № 2-а-1797/11
Суддя: Панчук А. І.
Дата ухвалення: 2011-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа №2-а-1797/11
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2011 року Роздільнянський районий суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Панчук А.І. при секретарі - Волковій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Роздільна адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціальної політики Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої разової грошової допомоги,

ВС ТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 праці і соціального захисту населення Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області, Державного казначейства України про визнання дій протиправними та стягнення разової грошової допомоги за 2011 рік.

В обґрунтування позовних вимог в судовому засіданні позивач пояснив, що він є учасником бойових дій і відповідно до частини 5 ст.12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту держава повинна йому виплачувати щорічно до 5 травня разову грошову допомогу у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком. Однак у заявленому періоді ці виплати здійснювалися в розмірі, меншому ніж передбачено цим Законом, на підставі Законів України „Про державний бюджет на 2003, 2004, 2005 та 2007 роки у розмірі 90 грн. в 2003 році, 120 грн. в 2004 році, 250 грн. в 2005 році та 280 грн. у 2007 році., та на 2008, 2009, 2010 ,2011 роки.

Посилаючись на дані обставини, просив суд визнати неправомірними дії відповідача ОСОБА_2 праці і соціальної політики Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області по невиплаті йому разової допомоги в установленому законодавством розмірі і стягнути з Державного казначейства України заборгованість по виплатам виходячи з мінімальної пенсії за віком в сумі 3436,50 грн., так як кошти управлінню на виплату допомоги в повному розмірі з державного бюджету в цей період не виділялись.

Представник відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Роздільнянської райдержадміністрації надав заперечення , просив відмовити в задоволенні вимог та розглянути справу за їх відсутності..

Суду в запереченні пояснила, що грошова допомога позивачу, як учаснику бойових дій, передбачена ч.5 ст.12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 року №3551 -XII виплачувалась управлінням лише з 2005 року, в розмірі, встановленому Законом України „Про державний бюджет на 2005 рік в сумі 250 грн., а в 2007 році в розмірі, встановленому Законом України Про державний бюджет на 2007 рік в сумі 280 грн. До 2005 року дані в виплати проводились Міністерством оборони України. Виплати проводились в межах бюджетних надходжень. Також просила розглядати позов у межах річного строку позовної давності, передбаченого КАС України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши заперечення , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є учасником бойових дій, проходив військову службу в Республіці Афганістан і має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Його право підтверджується посвідченням серії АБ ,№ 348354 року виданим безстроково 31.05.1996 р.

Відповідно до 4.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 року №3551 -XII зі змінами, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

У період, який заявлені вимоги про стягнення виплат, розмір мінімальної пенсії за віком був таким: 2011 р. 750 грн. Таким чином позивачу в заявленому періоді повинні бути сплачені: у 2011 р. 3750 грн. Всього 3750 грн.

Однак виплати були здійснені в меншому розмірі на підставі Законів України „Про Державний бюджет на відповідний рік:

у 2011 році - 460 грн Всього в сумі 460 грн.

Таким чином, не дивлячись на те, що порядок виплати щорічної грошової допомоги учасникам бойових дій, її розмір були встановлені ч.5 ст.12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 року №3551 -XI1, щорічно, починаючи з 2003 року розмір цієї допомоги в значно меншому розмірі встановлювався Законами України „Про Державний бюджет і розпорядники бюджетних коштів її виплачували в межах бюджетних видаї на відповідний рік

Однак відповідно до ст.22 Конституції України конституційні права та свободи гарантуються та не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Також відповідно до ст.2 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальні захисту від 22.10.1993 року №3551 -XI1 права та пільги для ветеранів війни та членів їх сім встановлені раніше законодавством України не можуть бути скасовані без їх рівноцінної замі Нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують праї пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Конституційний суд України в межах наданих йому повноважень неодноразово розгля; питання конституційності положень законів України про Державний бюджет України у часті обмеження пільг, компенсацій, гарантій, на які мають право певні категорії громадян .

Зокрема, Конституційний суд України своїм рішенням від 1 грудня 2004 року визнав такю що не відповідають Конституції України, тобто є неконституційними положення, зокрема, ст. Закону України „Про державний бюджет України на 2004 рік, яким було встановлено розі щорічної допомоги ветеранам війни, в тому числі учасникам бойових дій у розмірі 120 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визна неконституційними окремі положення Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік а саме: п.13 ст.71, яким зупинено на 2007 рік дію ч.5 ст.ст.12,13,14 та 15 Закону України „Про стат ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту .

Таким чином статті ЗаконівуУкраїни „Про Державний бюджет на відповідні роки є таких що обмежують права та пільги ветеранів війни, а тому не можуть застосовуватися, так як воі суперечать Конституції України про недопустимість звуження змісту і обсягу існуючих прав і своб< при прийнятті нових законів.

Оскільки положення Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціально захисту від 22.10.1993 року №3551 XII, які передбачають виплату разової щорічної допомо: учаснику бойових дій до дня Перемоги є чинними, позивач має право на її отримання, оргаї державної влади не можуть свідомо зменшувати ці виплати. Про що вказано і в рішенні Європейського суду з прав людини щодо розгляду аналогічних справ („Кечко та Півень про: України ).

Відповідно до ст.17 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захист від 22.10.1993 року №3551 -XI1 виплату разової допомоги здійснюють органи праці та соціальної захисту населення.

Тому суд вважає, що заборгованість по виплатам належить стягнути з відповідача ОСОБА_2 праці та соціальної політики Роздільнянської районної державної адміністрації

На підставі ст..22 Конституції України, ст..2,12,14,17 Закону України „Про статус ветерані війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 року №3551, керуючись ст..86,94,99,161,16 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціальної політики Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої разової грошової допомоги - задовольнити

Визнати дії по невиплаті допомоги неправомірними та тягнути з ОСОБА_2 праці т соціальної політики Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області на корист ОСОБА_1 суму 3290 грн. грн. недоплаченої щорічної грошової допомоги за 2011 р як учасник; бойових дій.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційногс адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня ї проголошення, а в разі складання постанови відповідно до ст.160 КАС України - з дня складання в повному обсязі або в порядку ст.186 ч.5 КАС України.

Суддя А.І.Панчук