Справа № 804/3644/16
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

14 червня 2016 р. 804/3644/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Гончарова І.А., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Секретаріату Кабінету Міністрів України та Міністерства екології та природних ресурсів України про поновлення права, зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Секретаріату Кабінету Міністрів України та Міністерства екології та природних ресурсів України з вимогами: поновити порушені при розгляді звернення права, поновити порушене право як людини та громадянина, що гарантовані Конституцією шляхом негайного вчинення дій, а саме вчинити дії для прийняття на засіданні Кабінету Міністрів України рішення щодо запровадження у виробництво відновлюваного, вторинного палива та окислювача або альтернативної сировини «Теплоагенти ОСОБА_1».

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог, встановлених ст. 106 КАС України, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.2 ст..2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Так, згідно ч.4 ст.105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги про:

1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Згідно п.9 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Так, серед іншого позивач просить зобовязати Кабінет Міністрів України прийняти рішення щодо запровадження у виробництво відновлюваного, вторинного палива та окислювача або альтернативної сировини «Теплоагенти ОСОБА_1», проте позовні вимоги не звернені інших відповідачів: Секретаріату Кабінету Міністрів України та Міністерству екології та природних ресурсів України.

Також позивачем не зазначається, які саме протиправні дії чи бездіяльність відповідачів або прийняте ними протиправне рішення були допущені та зумовили необхідність зобовязання до вчинення дій щодо надання відповіді та інформації на питання.

Крім того, позивач просить поновити порушені посадовими особами державних органів влади права брати участь в управлінні державними справами, право на підприємницьку діяльність та право на захист у підприємницькій діяльності, право на отримання обґрунтованої відповіді по суті звернень в установлений законом строк, право на безпечне життя і здоровя довкілля та відшкодування завданої порушенням цього права шкоди, право на захист моральних та матеріальних інтересів, що виникають у звязку з різними видами інтелектуальної діяльності, проте відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже викладені позовні вимоги не відповідають вимогам до змісту позовних вимог, які мають бути викладені у відповідності до частини четвертої і п'ятої статті 105 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

У поданому позову позивач вказує, що до відповідачів направляв заяву БЛ-5232051 щодо вчинення дій, проте відповідні докази направлення такої в матеріалах справи відсутні.

Частиною 3 статті 106 КАС України передбачено, що до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб'єктом владних повноважень. До позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Проте у супереч наведених вимог позивачем не надано копії позовної заяви для відповідачів та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів, та документи про сплату судового збору.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Питання зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат врегульовані статтею 88 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини першої статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, звільнених від сплати судового збору.

Проте позивач не відносяться до осіб, які звільнені від сплати судового збору та повинні сплачувати судовий збір за подання адміністративного позову до суду.

У розумінні приписів ст. 8 Закону України «Про судовий збір» відстрочення або розстрочення сплати судового збору скаржнику, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

Даною статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення заявника від сплати судового збору.

Посилання позивача не є встановленою законом підставою для звільнення від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання адміністративного позову.

Відповідно до п.п.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Законом України Про Державний бюджет України на 2016 рік встановлено, що на 2016 рік мінімальна заробітна плата в місячному розмірі з 1 січня становить 1378 грн.

При цьому ч.3 ст.6 Закону України Про судовий збір вказано, шо у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, позивачем необхідно надати докази сплати судового збору у розмірі, відповідному до кількості заявлених немайнових вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного суд залишає подану позовну заяву без руху та пропонує позивачу усунути наступні недоліки, а саме:

- надати уточнений адміністративний позов для суду та для відповідачів із викладенням позовних вимог у відповідності до вимог статті 105, 106 Кодексу адміністративного судочинства України;

- сплатити судовий збір у належному розмірі та надати до суду належні докази про сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 106, 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Секретаріату Кабінету Міністрів України та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України - залишити без руху.

Встановити позивачу строк до 14 липня 2016 р. для усунення недоліків, а саме:

- надати уточнений адміністративний позов для суду та для відповідачів із викладенням позовних вимог у відповідності до вимог статті 105, 106 Кодексу адміністративного судочинства України;

- сплатити судовий збір у належному розмірі та надати до суду належні докази про сплату судового збору.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя (підпис) ОСОБА_2