Справа № 1570/2/12
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року м. Київ К/9991/24889/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів Рецебуринського Ю.Й. (доповідача),

Олексієнка М.М.,

Штульман І.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Тарутинського районного управління юстиції Одеської області (далі - ВДВС Тарутинського РУЮ Одеської області), державного виконавця ВДВС Тарутинського РУЮ Одеської області Дундера Артема Петровича, третя особа: Південна митниця, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2012 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця ВДВС Тарутинського РУЮ Одеської області Дундера А.П. від 2 грудня 2011 року про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання постанови суду від 3 червня 2010 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2012 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю.

У касаційній скарзі представник позивача - ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду, змінити постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з врахуванням наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки у спірній постанові державного виконавця невірно зазначено сторони виконавчого провадження, то це є підставою для її скасування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанцій дійшов висновку, що позивач безпідставно звернувся до відповідача з заявою про примусове виконання постанови суду у справі про адміністративне правопорушення в частині повернення вилучених митницею речей, а тому відсутні підстави для визнання неправомірними та незаконними дій відповідача щодо відмови у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового її виконання.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 3 червня 2010 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2010 року, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 351 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. Постановою суду також визначено, що автомобіль «КамАЗ 5410», державний номерний знак НОМЕР_1, напівпричіп бортовий, номерний знак НОМЕР_2, а також металобрухт білого кольору різносортний 8 150 кг, металобрухт жовтого кольору різносортний 2 970 кг та лом акумуляторів 11 730 кг, які знаходяться в Ізмаїльській митниці, повернути ОСОБА_3

18 серпня 2010 року ОСОБА_3 сплатив адміністративний штраф та 19 серпня 2010 року після здійснення оплати за зберігання автомобілю та напівпричепу, отримав в Ізмаїльській митниці зазначені транспортні засоби.

Металобрухт та лом акумуляторів йому повернуто не було.

28 листопада 2011 року представник ОСОБА_3 звернувся до відповідача з заявою про прийняття на примусове виконання постанови у справі № 3-103м/10 від 3 червня 2010 року в частині повернення металобрухту.

Державним виконавцем постановою від 2 грудня 2011 року відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання зазначеної постанови суду у зв'язку з пропущенням строку пред'явлення документа до виконання.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення спірної постанови) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», постанова у справах про адміністративне правопорушення підлягає примусовому виконання лише у випадках, передбачених законом. Ні ст.ст.398-406 Митного кодексу України, ні ст.ст.298-330 Кодексу України про адміністративне правопорушення, які встановлюють порядок виконання постанов у справах про порушення митних правил та інших постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, не передбачена можливість звернення до виконання постанов про повернення вилучених речей в порядку виконавчого провадження.

Таким чином, постанова у справі про адміністративне правопорушення в частині повернення вилучених речей не є виконавчим документом, у зв'язку з чим суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що вимоги позивача щодо зобов'язання державного виконавця вчинити дії щодо відкриття виконавчого провадження не підлягають задоволенню.

Апеляційний суд також вірно встановив, що помилка державного виконавця щодо неправильного зазначення стягувача та боржника у спірній постанові не порушує прав позивача та ніяким чином не впливає на суть правовідносин, що виникли між сторонами з приводу можливості відкриття виконавчого провадження, а тому відсутні підстави для скасування спірної постанови з цих підстав.

Апеляційний суд повно і всебічно встановив обставини справи, дав їм належну юридичну оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятого судового рішення.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:

Касаційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Ю.Й. Рецебуринський

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман