Справа № П/811/464/16
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 листопада 2016 рокусправа № П/811/464/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання:Трахт К.О.

за участі представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.08.2016 р. в справі № П/811/464/16 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі - Олександрійська ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.04.2016 р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 16930,15 грн. та № про застосування штрафних санкцій в розмірі 510 грн.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.08.2016 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову, прийняти нове рішення про задоволення позову з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутністю представника відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.04.2016 р. Олександрійською ОДПІ проведено перевірку господарської одиниці - автомобільного газозаправочного пункту, що розташований за адресою: м. Олександрія, вул. Леніна, 144, де здійснює господарську діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_3 Предметом перевірки було дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, обігу підакцизних товарів, та наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, за результатами якої складено акт (довідку) №15/40-00/ від 07.04.2016 р., за висновками якого встановлено порушення п. п. 1, 2, 3, 9 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР (далі - Закон № 265); п. 2.6 гл. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного Банку України від 15.12.2004 р. № 637; п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України; п. 1 ч. 2 розділу ІІ, п. 3 розділу ІІІ Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 28.08.2013 р. № 417.

19.04.2016 р. на підставі вказаного акту перевірки Олександрійською ОДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції» в розмірі 510,00 грн. та № про застосування штрафних санкцій в розмірі 16930,15 грн.

Зважаючи на те, що перевіркою встановлена невідповідність між датами запису у книзі обліку розрахункових операцій та датами роздрукування Z-звіту, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями звітів, що підтверджують оприбуткування готівкових коштів у бухгалтерському обліку позивача, з яких вбачається, що деякі з них (Z-звіти) роздруковані не в межах 24 годин після здійснення першої розрахункової операції, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не виконано щоденний друк Z-звіту за господарську операцію, проведену 29.09.2015 р., а грошові кошти, отримані від реалізації СВГ обліковані лише наступним днем (30.09.2015 р.), тобто роздруковано зазначений звіт у межах 24 годин з початку реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту попередньої зміни, що потягло несвоєчасний облік готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО, тобто несвоєчасне оприбуткування позивачем готівки, у зв'язку з чим вважав, обґрунтованим висновок відповідача про порушення позивачем положень пп. 2.6 гл. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 р. № 637 та податкового повідомлення-рішення № .

Крім того, встановивши, що позивачем не надано на перевірку змінні звіти за формою 14-ГС (додаток 14 до Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводних скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженої Міністерством палива та енергетики України від 03.06.2002 р. № 332), які є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість податкового повідомлення-рішення № .

Колегія суддів вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Олександрійською ОДПІ проведено фактичну перевірку щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, обігу підакцизних товарів, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв господарської одиниці - автоматичного газозаправного пункту, що розташований у м. Олександрія, по вул. Леніна 144, який належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3, результати якої оформлено актом № 15/40-00/ від 07.04.2016 р., за висновками якого встановлено порушення пунктів 1, 2, 3, 9 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР (далі - Закон № 265); п. 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного Банку України від 15.12.2004 р. № 637; п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України; п. 1 ч. 2 розділу ІІ, п. 3 розділу ІІІ Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 28.08.2013 р. № 417.

За наслідками фактичної перевірки Олександрійською ОДПІ 19.04.2016 р. прийняті податкові повідомлення-рішення № про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 16930,15 грн. та № про застосування штрафних санкцій в розмірі 510 грн.

Підставою для застосування штрафних санкцій податковим повідомленням-рішенням № є встановлення порушення позивачем пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР (далі - Закон № 265) в частині не проведення розрахункових операцій із роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, не надання особам, що отримували товари (послуги) розрахункового документу встановленої форми на повну суму проведеної операції; п. 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного Банку України від 15.12.2004 р. № 637, в частині незабезпечення щоденного друкування фіскальних звітних чеків, порушення терміну оприбуткування готівкових коштів.

Фактичною перевіркою встановлено, що на господарській одиниці здійснюється продаж скрапленого вуглеводного газу (СВГ), яким заповнюються баки автотранспорту. Заправка СВГ паливних балонів автомобілів здійснюється з резервуара-цистерни, що розміщена на території АГЗП, з використанням паливороздавальної колонки (ПРК). Фіскальні чеки, що друкувались РРО та видавались особам, які придбавали СВГ в період з 01.01.2015 р. по 07.04.2016 р., не містять номеру ПРК, через яку здійснювався відпуск пального; не забезпечено роботу к єдиному нерозривному технологічному циклі, у режимі реєстрації відпуску пального ЕККА та програмно-технологічних засобів управління ПРК, що, на думку контролюючого органу, порушує Технічні вимоги до спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для автозаправних станцій. При проведенні розрахункових операцій при продажу СВГ на АГЗП використовувався РРО (МІNI-500.02 МЕ), сфера застосування якого не відповідає вимогам Державного реєстру РРО, затвердженого наказом ДФС України від 29.10.2015 р. № 829.

Крім того, перевіркою встановлено, що на господарському об'єкті встановлено банківський платіжний термінал Приватбанку, через який проводився розрахунок з використанням електронних платіжних карток, при цьому у фіскальних чеках, роздрукованих РРО, замість безготівкової форми оплати вказується оплата готівкою, тобто видано розрахунковий документ не встановленої форми.

Також в ході фактичної перевірки встановлено несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичного надходження у КОРО на загальну суму 3385,83 грн. (не виконано щоденний друк Z-звіту за господарську операцію, проведену 29.09.2015 р., а грошові кошти, отримані від реалізації СВГ, обліковані лише наступним днем (30.09.2015 р.), тобто роздруковано зазначений звіт у межах 24 годин з початку реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту попередньої зміни).

Обставини, встановлені в ході фактичної перевірки, підтверджено наявними в матеріалах справи доказами.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг регулює Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», дія якого поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Згідно зі ст. 2 цього Закону фіскальні функції - здатність реєстратора розрахункових операцій забезпечувати однократне занесення, довгострокове зберігання у фіскальній пам'яті, багаторазове прочитання і неможливість зміни підсумкової інформації про обсяг розрахункових операцій, виконаних у готівковій та/або в безготівковій формі, або про обсяг операцій з купівлі-продажу іноземної валюти;

реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг). До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, комп'ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо;

фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам'яті;

фіскальний звіт - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що застосовується для реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, який містить дані про виконані операції з початку робочої зміни касира.

За приписами п. п. 1, 2, 3, 9 ст. 3 цього Закону суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням

зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

3) застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування;

9) щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Як встановлено в ході апеляційного розгляду справи, під час здійснення фактичної перевірки проведено розрахунок платіжною карткою на суму 346,92 грн., проте в чеці РРО № 0019 вказано про здійснення продажу 42 літрів СВГ за ціною 8,26 грн. на суму 346,92 грн., форма оплати - готівка.

Повноваження щодо встановлення форми та змісту розрахункових документів статтею 8 Закону № 265 покладено на органи державної фіскальної служби.

Положенням про форму та зміст розрахункових документів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2016 р. № 13, встановлено вимоги до форми та змісту розрахункових документів, а також визначено обов'язкові реквізити, до яких відноситься позначення форми оплати (готівка, електронний платіжний засіб, кредит тощо), сума коштів за цією формою оплати. Вказаним Положенням також визначено, що у разі відсутності хоча б одного з реквізитів, а також недотримання сфери призначення документ не вважається розрахунковим.

Як встановлено ст. 12 цього Закону, на території України у сферах, визначених цим Законом, дозволяється реалізовувати та застосовувати лише ті реєстратори розрахункових операцій вітчизняного та іноземного виробництва, які включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій та конструкція і програмне забезпечення яких відповідає конструкторсько-технологічній та програмній документації виробника.

Згідно зі ст. 13 цього Закону вимоги щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення щодо застосування РРО містить й Порядок реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затверджений наказом Міндоходів від 28.08.2013 р. № 417, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 417).

Відповідно до розділу ІІІ «Порядок застосування РРО» Порядку № 417 на території України у сферах, визначених Законом, дозволяється реалізовувати та застосовувати лише ті РРО вітчизняного та іноземного виробництва, які включені до Державного реєстру РРО та конструкція і програмне забезпечення яких відповідає конструкторсько-технологічній та програмній документації виробника.

Порядок застосування РРО поширюється на РРО, які зареєстровані в установленому порядку.

РРО може застосовуватись тільки в тій господарській одиниці, яка зазначена в реєстраційному посвідченні, відповідно до сфери застосування, установленої Державним реєстром РРО, та за наявності договору про технічне обслуговування та ремонт РРО.

Суб'єкти господарювання, які використовують РРО для здійснення розрахункових операцій у готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані, зокрема, застосовувати РРО, включені до Державного реєстру РРО, з додержанням встановленого порядку їх застосування.

Технічні вимоги до спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для автозаправних станцій, що є додатком 7 до протокольного рішення Державної комісії з питань впровадження електронних систем і засобів контролю та управління товарним і грошовим обігом від 27 червня 2002 р. №13, встановлюють перелік додаткових вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій - спеціалізованими електронними контрольно-касовими апаратами (далі - ЕККА), що призначені для реєстрації на автозаправних станціях (далі - АЗС) продажу пального (бензину, дизельного пального, скрапленого газу тощо), супутніх товарів і послуг.

За вказаними Технічними вимогами ЕККА повинен відповідати цим вимогам і Вимогам щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2002 р. N 199.

Відповідно до п. 15 вказаних вимог у режимі реєстрації відпускання пального ЕККА повинен забезпечувати у єдиному нерозривному технологічному циклі: управління відпусканням пального; реєстрацію об'єму (в літрах) та вартості (у гривнях) відпущеного пального кожного найменування окремо за готівковою та кожною безготівковою формами оплати; відображення на індикаторі оператора стану кожного роздавального крана ПРК (робочий, аварійний), а також для кожної замовленої дози - поточної інформації про об'єм відпущеного пального (у літрах) через цей роздавальний кран: дебетувати платіжних карток; друкування чеків установленої форми, які додатково містять номери ПРК, через які здійснювалося відпускання пального, об'єм (в літрах) і вартість (у гривнях) фактично відпущеного пального.

Не є спірним питанням, що при проведенні розрахункових операцій при продажі СВГ на АГЗП позивачем використовується РРО (МІNI-500.02 МЕ).

Відповідно до Державного реєстру РРО, затвердженого наказом ДФС України від 29.10.2015 р. № 829, сферою застосування РРО МІNI-500.02 МЕ є торгівля, громадське харчування та сфера послуг.

Крім того, з реєстраційного посвідчення № , виданого Олександрійською ОДПІ, вбачається, що контролюючим органом 21.11.2011 р. проведено реєстрацію реєстратора розрахункових операцій МІNI-500.02 МЕ, що призначений для використання в господарській одиниці - автомобільний газозаправний пункт, що розташований в м. Олександрія, по пр. Леніна, 144; сфера застосування РРО - торгівля.

Разом з тим, пунктом 5 Державного реєстру РРО визначено спеціалізовані електронні контрольно-касові апарати для автозаправних станцій (АЗС), серед яких МІNI-500.02 МЕ, який використовує позивач, відсутній.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що фіскальні чеки, що друкувались РРО та видавались особам, якими придбавалось СВГ, не містять номеру ПРК, через яку фактично здійснювався відпуск пального, що є порушенням Технічних вимог до спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для автозаправних станцій.

Вказані обставини дають підстави для висновку про порушення позивачем пунктів 1, 2 статті 3 Закону № 265.

Доводи апелянта про те, що АГЗП не є автозаправною станцією (АЗС), а тому у позивача були відсутні підстави для застосування ЕККА, що призначені для реєстрації на автозаправних станціях, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Нормативне визначення терміну «автомобільний газозаправний пункт» (АГЗП) міститься у п. 1.2 Інструкції щодо вимог пожежної безпеки під час проектування автозаправних станцій, затвердженою наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 06.12.2005 р. № 376.

Так, автозаправна станція (АЗС) - комплекс будинків, споруд, технологічного обладнання, призначений для приймання, зберігання моторного палива та заправлення ним автотранспорту (мототранспорту) (далі - автотранспорт);

стаціонарний автомобільний газозаправний пункт - автозаправна станція, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки скрапленим вуглеводневим газом із стаціонарних резервуарів ємністю відповідно до Правил безпеки систем газопостачання ДБН В.2.5-20-2001 "Інженерне обладнання будинків і споруд. Газопостачання" (далі - ДБН В.2.5-20-2001);

тимчасовий автомобільний газозаправний пункт - автозаправна станція, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки скрапленим вуглеводневим газом із автогазозаправника заводського виготовлення з резервуаром ємністю відповідно до ДБН В.2.5-20-2001.

Інструкція про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводних скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України від 03.06.2002 р. № 332, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.04.2003 р. за № 331/7652 (далі по тексту -Інструкція № 332), встановлює єдиний порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту і використовується на газонаповнювальних станціях (ГНС), газонаповнювальних пунктах (ГНП), автогазозаправних станціях (АГЗС) та автогазозаправних пунктах (АГЗП) незалежно від форм власності.

Згідно з пп. 6.3.14 Інструкції № 332 паливороздавальні колонки, що встановлені на комерційних АГЗС, мають функціонувати в системі з реєстратором розрахункових операцій, тип якого включено до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого Протокольним

рішенням Державної комісії з питань впровадження електронних систем і засобів контролю та управління товарним і грошовим обігом при Кабінеті Міністрів України від 26 грудня 2002 року N 14 (далі - Протокольне рішення).

Реєстратори розрахункових операцій, що застосовуються, повинні відповідати технічним вимогам, що висуваються до спеціалізованих електронно-касових апаратів для автозаправних станцій, установлених додатком 7 до Протокольного рішення.

Відповідно до пунктів 9.1, 9.2, 9.3 Інструкції №332 на АГЗС (АГЗП) проводиться оперативний контроль за кількістю СВГ, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманого і відпущеного СВГ. Кількісний облік руху СВГ на АГЗС (АГЗП) ведеться за змінним звітом за формою №14-ГС. Під час приймання-здавання зміни касири і оператори АГЗС (АГЗП) спільно: визначають залишки СВГ на кінець зміни з урахуванням залишків на початок зміни, надходження СВГ за зміну, які підтверджені відповідними документами, та кількості відпущеного газу за зміну за сумарними показниками лічильників усіх газозаправних колонок; вимірюють рівні наповнення скрапленим газом резервуарів АГЗС (АГЗП) і за результатами проведених вимірювань визначають об'єм СВГ; роздруковують на РРО фіскальний звітний чек і визначають обсяг виторгу за зміну; передають по зміні залишок грошових коштів.

Відтак, АГЗП є різновидом АЗС, яка призначена для заправки автотранспорту тільки скрапленим вуглеводневим газом, що узгоджується зі змістом ДБН В.2.5.-20-2001 та наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 року №285 «Про затвердження Правил безпеки систем газопостачання», у зв'язку з чим на АГЗП повинні використовуватися ті РРО, застосування яких передбачено для сфери АЗС, та які зазначені в графі 5 «Спеціалізовані електронні контрольно-касові апарати для автозаправних станцій (АЗС)» Державного реєстру РРО.

Посилання апелянта на Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затверджену наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв'язку України, Мінекономіки України, Держспвоживстандарту України від 20.05.2008 р. № N 281/171/578/155, яка регламентує діяльність АЗС і не містить в собі посилання на АГЗП, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки дана інструкція регулює порядок організації та виконання робіт, пов'язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і

нафтопродуктів, а не газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту.

Що стосується порушення позивачем п. 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного Банку України від 15.12.2004 р. № 637, (далі - Положення № 637) колегія суддів вказує на наступне.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначає Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 р. за № 40/10320.

Пунктами 1, 2, підпунктом 2.6 пункту 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, встановлено, що оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відтак, оприбуткуванням готівки є проведення одержаної готівки одночасно у трьох книгах: касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій. При цьому, оприбуткування готівки у вказаний спосіб повинно здійснюватися саме на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Таким чином, для оприбуткування готівки суб'єкт господарювання зобов'язаний провести готівкові кошти у повній сумі їх фактичних надходжень через реєстраторів розрахункових операцій, роздрукувати фіскальний звітній чек і здійснити їх облік у книзі обліку розрахункових операцій на підставі цього чеку. При цьому таке оприбуткування повинно бути здійснено у день одержання готівкових коштів.

Оскільки контролюючим органом встановлено несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичного надходження у КОРО на загальну суму 3385,83 грн. (не виконано щоденний друк Z-звіту за господарську операцію, проведену 29.09.2015 р., а грошові кошти, отримані від реалізації СВГ, обліковані лише наступним днем (30.09.2015 р.), судова колегія вважає доведеним вчинення позивачем порушення п. 9 ст. 3 Закону № 265 та п. 2.6 Положення № 637.

Доводи апелянта про недоведеність втручання суб'єкта господарювання у програмне забезпечення РРО є незмістовними, оскільки виходять за межі вчиненого правопорушення. Також є хибним та такими, що не узгоджуються з приписами ст. 244-2 КАС України, посилання апелянта на безпідставність застосування судом першої інстанції правової позиції Верховного Суду України з розглядуваного питання.

Контролюючим органом розмір штрафних санкцій за вказані порушення застосовано у межах приписів п. 1 ст. 17 Закону № 265 та ст. 1 Указу Президента України № 436/95 від 12.06.1995 р. «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

Відтак, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про обґрунтованість застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій податковим повідомленням-рішенням № .

Щодо податкового повідомлення-рішення № суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вказано вище, підставою для застосування до позивача штрафних санкцій цим податковим повідомленням-рішенням є не надання позивачем до перевіркі змінних звітів за формою 14-ГС (додаток 14 до Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводних скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженої Міністерством палива та енергетики України від 03.06.2002 р. № 332), як первинних документів.

Не є спірним питанням ненадання позивачем до фактичної перевірки змінних звітів за формою 14-ГС.

Пунктом 9.1 розділу 9 «Порядок приймання-здавання зміни та складання змінного звіту на АГЗС (АГЗП)» Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України № 332 від 03.06.2002 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.04.2003 р. за № 331/7652, встановлено, що на АГЗС (АГЗП) проводиться оперативний контроль за кількістю СВГ, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманого і відпущеного СВГ. Кількісний облік руху СВГ на АГЗС (АГЗП) ведеться за змінним

звітом за формою N 14-ГС (додаток 14).

Згідно з п. 9.3 вказаної Інструкції після закінчення кожної зміни касиром і оператором складається змінний звіт за формою N 14-ГС в двох примірниках, з яких один - з додатком до нього первинних документів на приймання і відпуск СВГ передається в бухгалтерію підприємства, а другий -

залишається на АГЗС (АГЗП).

Тобто змінні звіти за формою № 14-ГС є документами, на підставі яких проводиться оперативний контроль за кількістю СВГ. При цьому саме результати такого оперативного контролю повинні використовуватися для ведення обліку СВГ.

За приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Оскільки змінні звіти за формою № 14-ГС фактично фіксують зміст господарських операцій з приймання та продажу СВГ, такі документи є первинними у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Не є спірним питанням факт ненадання позивачем до фактичної перевірки змінних звітів за формою 14-ГС.

Пунктом 121.1 статті 121 Податкового кодексу України встановлено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Оскільки позивачем не надано до перевірки змінні звіти за формою № 14-ГС, є обґрунтованим застосування штрафних санкцій в розмірі 510 грн. податковим повідомленням-рішенням № .

Доводи апелянта, що змінні звіти за формою 14-ГС не є первинним документом колегія суддів вважає спростованими приведеними вище висновками суду апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.09.2016 р. в справі № П/811/464/16 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.09.2016 р. в справі № П/811/464/16 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 17.11.2016 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко