Справа № 166/1269/16-а
Суддя: Лях В. І.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 166/1269/16-а
номер провадження 2-а/166/36/16
ПОСТАНОВА

іменем України

21 листопада 2016 року смт.Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ляха В.І.

за участю секретаря Омелько Н.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністрації Волинської області про визнання дій протиправними та стягнення одноразової щорічної грошової допомоги,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністрації Волинської області (далі - Управління), в якому покликається на те, що він, як учасник бойових дій, відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закону) має право на разову грошову допомогу в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Проте у 2016 році така допомога йому була виплачена в розмірі 920 грн.

Позивач вказав, що на його вимогу провести виплату недоплаченої суми грошей Управління відмовило, мотивуючи тим, що виплата згаданої допомоги, у розмірі 920 грн. здійснена відповідно до Постанови КМУ від 02.03.2016 року №141.

Позивач вважає таку відмову відповідача незаконною.

Зазначає, що з огляду на пріоритет законів над підзаконними актами, Управлінню при виплаті вказаної допомоги слід було керуватися Законом, а не Постановою КМУ від 02.03.2016 року №141.

Просить визнати дії відповідача щодо відмови у виплаті недоплаченої суми щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком протиправними та стягнути з відповідача таку допомогу у вказаному розмірі з урахуванням раніше сплаченої суми.

Відповідач у поданому письмовому запереченні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що оскільки на час виникнення спірних правовідносин діяли два нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня учасникам бойових дій, тому застосуванню підлягає нормативний акт, який прийнятий пізніше. Відтак, нарахування і виплата одноразової допомоги до 5 травня відповідно до Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 року, постанови КМУ від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», відповідає діючому законодавству.

Просить відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Бюджетним кодексом України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Судом установлено, що позивач є учасником бойових дій, у зв'язку з чим має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій - копія посвідчення, серія НОМЕР_1 від 15.06.2015 року.

Відповідно до частини п'ятої ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

У силу вимог п.1 ч.1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій 920 грн.

Згідно із п. 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст.12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згадане положення Бюджетного кодексу неконституційним не визнавалося.

Саме в такому розмірі 920 грн. позивачу була надана грошова допомога до 5 травня у 2016 році. Так, як вбачається з листа Управління №4336/02/2-16 від 03.10.2016 року, останнім у 2016 році відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань» виплачено позивачу разову грошову допомогу до 5 травня, у розмірі 920 грн. При визначенні такого розміру щорічної допомоги Управління виходило з бюджетних асигнувань, передбачених Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік».

Таким чином, при вирішенні питання щодо перерахунку та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року, одночасно діючими були норми частини п'ятої статті 12 Закону і постанови КМУ №141, які регулювали такі виплати по-різному.

Суд, вирішуючи питання про те, яка правова норма підлягає застосуванню, виходить із наступного.

Так, відповідно до ч.2 ст.19, ч.2 ст.95 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

У рішенні Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Конституційний Суд України у рішенні № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року вказав, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України.

Крім того, право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати пенсії узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі «Валентина Ніканорівна Великода проти України», яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном повинно бути законним, переслідувати законну мету в інтересах суспільства та бути пропорційним переслідуваній меті. При цьому Суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік була правомірно нарахована та виплачена позивачу у розмірі відповідно до положень Бюджетного кодексу України, які неконституційними не визнавалися, відтак підлягали застосуванню, а також постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

За встановлених обставин у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 158, 160, 162 КАС України, ст.ст.19, 95 Конституції України, ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п.26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1до Управління соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністрації Волинської області про визнання дій протиправними та стягнення одноразової щорічної допомоги відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ратнівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лях В.І.