Справа № 826/27753/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 листопада 2016 року № 826/27753/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Погрібніченка І.М., суддів: Іщука І.О., Шулежка В.П. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс»
доКабінету Міністрів України
провизнання незаконною та нечинною постанови від 30.09.2015р. №795,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» (далі по тексту - позивач) звернулось з позовом до Кабінету Міністрів України (далі по тексту - відповідач) про визнання незаконною та нечинною постанови від 30.09.2015р. №795 зі змінами, внесеними постановою від 13.10.2015р. №836 «Про затвердження Порядку створення страхового запасу природного газу».

Ухвалою суду від 21.11.2016р. позовну заяву залишено без розгляду в частині позовних вимог про визнання незаконною та нечинною постанови від 30.09.2015р. №795 зі змінами, внесеними постановою від 13.10.2015р. №836 «Про затвердження Порядку створення страхового запасу природного газу», а саме пункту 3, яким «Визнати такою, що втратила чинність, постанову Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2012 р. №1062 «Про затвердження Порядку створення страхового запасу природного газу» (Офіційний вісник України, 2012 р., №89, ст. 3603).

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийняття оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України дійшов переконання про можливість подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

30 вересня 2015 року Кабінет Міністрів України відповідно до частини шостої статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" прийняв постанову №795 «Про затвердження Порядку створення страхового запасу природного газу», якою:

1. Затверджено Порядок створення страхового запасу природного газу, що додається.

2. Установлено, що дія Порядку, затвердженого цією постановою, поширюється на:

постачальників природного газу (крім газовидобувних підприємств, що здійснюють постачання природного газу) - з дня набрання чинності цією постановою;

газовидобувні підприємства, що здійснюють постачання природного газу, - з 1 січня 2016 року.

3. Визнано такою, що втратила чинність, постанову Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2012 р. N 1062 "Про затвердження Порядку створення страхового запасу природного газу" (Офіційний вісник України, 2012 р., N 89, ст. 3603).

Постановою Кабінету Міністрів від 13.10.2015р. №836 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. №795», якою:

1. В абзаці другому пункту 2 постанови слова "з дня набрання чинності цією постановою" замінено словами і цифрами "з 1 січня 2016 р.".

2. У Порядку створення страхового запасу природного газу, затвердженому зазначеною постановою:

1) пункт 5 виключено;

2) пункти 6, 9 і 12 викладено в такій редакції:

"6. У разі невідповідності заявлених постачальником обсягів транспортування природного газу обсягам наявного у такого постачальника страхового запасу, створеного відповідно до пункту 4 цього Порядку, номінації (заявки) на транспортування природного газу від такого постачальника затверджуються (приймаються) виключно на обсяг, що відповідає обсягам наявного у такого постачальника страхового запасу, створеного відповідно до вимог пункту 4 цього Порядку.";

"9. Постачальник, у якого виник негативний дисбаланс (небаланс) природного газу, зобов'язаний до 7 числа наступного за звітним місяця покрити такий дисбаланс шляхом відбору необхідного обсягу природного газу із страхового запасу, створеного відповідно до вимог пункту 4 цього Порядку.

Якщо постачальник не здійснить відбір у визначений строк, оператор газосховища в односторонньому порядку оформляє відбір природного газу такого постачальника в обсязі негативного дисбалансу (небалансу) відповідно до повідомлення оператора газотранспортної системи.

Відбір природного газу на вимогу оператора газотранспортної системи не звільняє постачальника від обов'язку щодо створення страхового запасу відповідно до вимог пункту 4 цього Порядку.";

"12. Страховий запас природного газу відповідно до цього Порядку не створюється щодо обсягів природного газу, які реалізуються в рамках спеціальних обов'язків, покладених на постачальників природного газу відповідно до Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 р. N 758 (Офіційний вісник України, 2015 р., N 79, ст. 2651).".

Незгода з оскаржуваним рішенням, обумовила позивача звернутися до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 6 Конституції України, закріплюючи одну з найважливіших засад правової держави принцип поділу влади, одночасно визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

Статтею 113 Конституції України встановлено, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Кабінет Міністрів України відповідальний перед Президентом України та підконтрольний і підзвітний Верховній Раді України у межах, передбачених у статтях 85, 87 Конституції України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

Згідно з п. 1 ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує державний суверенітет і економічну самостійність України, здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і законів України, актів Президента України.

Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції та на виконання Конституції та законів України видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання (частина 1 статті 117 Конституції України та частини 1 статті 50 Закону України "Про Кабінет Міністрів України").

За змістом статті 50 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Так, пунктом 1 Порядку визначено, що він визначає механізм створення та використання суб'єктами ринку природного газу страхового запасу природного газу.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015р. №329-VІІІ ринок природного газу функціонує на засадах вільної добросовісної конкуренції, крім діяльності суб'єктів природних монополій, та за принципами:

1) забезпечення високого рівня захисту прав та інтересів споживачів природного газу, у тому числі забезпечення першочергового інтересу безпеки постачання природного газу, зокрема шляхом диверсифікації джерел надходження природного газу;

2) вільної торгівлі природним газом та рівності суб'єктів ринку природного газу незалежно від держави, згідно із законодавством якої вони створені;

3) вільного вибору постачальника природного газу;

4) рівності прав на ввезення та вивезення природного газу на/з території України;

5) невтручання держави у функціонування ринку природного газу, крім випадків, коли це необхідно для усунення вад ринку або забезпечення інших загальносуспільних інтересів, за умови що таке втручання здійснюється у мінімально достатній спосіб;

6) забезпечення рівних прав на доступ до газотранспортних та газорозподільних систем, газосховищ, установки LNG;

7) недопущення та усунення обмежень конкуренції, спричинених діями суб'єктів ринку природного газу, у тому числі суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання державної форми власності;

8) додержання встановлених технічних норм та стандартів безпеки;

9) захисту навколишнього природного середовища та раціонального використання енергоресурсів;

10) відповідальності суб'єктів ринку природного газу за порушення правил діяльності на ринку природного газу та умов договорів.

Пунктом 1 частини 3 статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що до загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу належать національна безпека, а також безпека постачання природного газу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» безпека постачання природного газу - надійне та безперебійне постачання необхідних обсягів природного газу споживачам, що забезпечується наявними джерелами надходження природного газу, а також належним технічним станом газотранспортних та газорозподільних систем, газосховищ та установки LNG.

Як вбачається з пояснювальної записки Міністра енергетики та вугільної промисловості України, яка міститься в матеріалах справи, прийняття оскаржуваної постанови обґрунтовується тим, що у сьогоднішніх умовах невизначеності з постачанням природного газу від ВАТ «Газпром» в Україну особливо гостро постає питання створення необхідних запасів газу та максимального використання можливостей підземних сховищ газу (ПСГ) України.

Окрім цього, відповідно до Закону України «Про основи національної безпеки» національна безпека - захищеність життєво важливих інтересів людини і громадянина, суспільства і держави, за якої забезпечуються сталий розвиток суспільства, своєчасне виявлення, запобігання і нейтралізація реальних та потенційних загроз національним інтересам у сферах зокрема: житлово-комунального господарства, промисловості та сільського господарства, енергетики та енергозбереження, та інших сферах державного управління при виникненні негативних тенденцій до створення потенційних або реальних загроз національним інтересам.

Пунктом 11 Порядку передбачено, що у разі виникнення ситуацій з обмеження/припинення надходжень природного газу в Україну постачальник має право (відповідно до рішень Кабінету Міністрів України) на використання страхового запасу для забезпечення поставок газу споживачам, що вказує на те, що існує небезпека обмеження/припинення надходжень природного газу в Україну і цим обумовлює мету створення такого страхового запасу природного газу.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про основи національної безпеки» основними напрями державної політики з питань національної безпеки є також і забезпечення енергетичної безпеки на основі сталого функціонування і розвитку паливно-енергетичного комплексу, в тому числі послідовного і активного проведення політики енергозбереження та диверсифікації джерел енергозабезпечення.

Відтак, з метою створення умов надійного і безперебійного постачання необхідних обсягів газу споживачам з урахуванням ситуації, яка склалась в Україні в сфері забезпечення енергетичної безпеки, Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок створення страхового запасу природного газу, що відповідає загальносуспільному інтересу та національній безпеці.

Відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» обсяг та умови виконання спеціальних обов'язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб'єктів ринку природного газу, мають бути необхідними та пропорційними меті задоволення правомірного загальносуспільного інтересу та такими, що створюють найменші перешкоди для розвитку ринку природного газу.

Також, абз. 4 частини третьої статті 2 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що згідно з принципом недискримінації рішення, дії, бездіяльність суб'єктів владних повноважень не можуть призводити до юридичного або фактичного обсягу прав та обов'язків особи, який є відмінним від обсягу прав та обов'язків інших осіб у подібних ситуаціях, якщо тільки така відмінність не є необхідною та мінімально достатньою для задоволення загальносуспільного інтересу.

Постановою № 795 встановлюється обов'язок суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність з постачання природного газу споживачам, створення страхових запасів газу в підземних сховищах на принципах пропорційності та відсутності дискримінації. Дотримання принципу пропорційності означає, що, зокрема НАК «Нафтогаз України» не має бути дискримінована шляхом накладення на неї обов'язку створювати страховий запас газу у більшому обсязі, ніж її частка у загальному обсязі реалізації газу на ринку України.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про ринок природного газу» суб'єкти ринку природного газу є рівними у праві на отримання доступу до газотранспортних та газорозподільних систем, газосховищ, установки LNG та на приєднання до газотранспортних і газорозподільних систем.

Доступ до газотранспортної системи - право користування потужністю об'єкта газової інфраструктури в обсязі та на умовах, встановлених у договорі про надання послуг транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору) природного газу або послуг установки LNG (п. 8 частини першої ст. 1 Закону).

Відповідно до частини третьої ст. 19 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG можуть відмовити суб'єкту ринку природного газу (замовнику) в доступі до газотранспортної або газорозподільної системи, газосховища або установки LNG за наявності однієї з таких підстав:

1) відсутність або недостатність вільної потужності;

2) надання доступу стане перешкодою для виконання таким оператором спеціальних обов'язків, покладених на нього відповідно до статті 11 цього Закону;

3) відмова в доступі є виправданою на підставі рішення, прийнятого відповідно до статті 55 цього Закону.

Разом з тим, відповідно до Кодексу газотранспортної системи затвердженого постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження Кодексу газотранспортної системи», від 30.09.2015 №2493 (далі - Кодекс) «номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності)».

Загальні умови надання номінацій передбачені ст. 1 глави XI Кодексу. Так, для отримання послуг із транспортування (фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою) замовник послуг транспортування подає оператору газотранспортної системи номінації та/або місячну номінацію по точках входу та/або точках виходу в установленому цим розділом порядку.

Замовник послуг транспортування у віртуальній точці, в якій відбувається передача природного газу, повинен надавати місячну номінацію/номінації/реномінації, у яких визначено обсяг природного газу, поданого до віртуальної точки виходу, в якій відбувається передача природного газу та/або отриманого з віртуальної точки входу, в якій відбувається передача природного газу, (частина четверта ст. 1 глави XI Кодексу).

Відхилення місячної номінації, номінації/реномінації замовника послуги транспортування може відбутися, зокрема і через невиконання вимог чинного законодавства щодо наявності страхового запасу природного газу (частина шістнадцята ст. 1 глави XI Кодексу).

Таким чином, недотримання вимог законодавства щодо страхового запасу газу тягне за собою не відмову в доступі до газотранспортної або газорозподільної системи, а лише те, що номінації (заявки) на транспортування природного газу від такого постачальника затверджуються (приймаються) виключно на обсяг, що відповідає обсягам наявного у такого постачальника страхового запасу, створеного відповідно до вимог п. 4 Порядку.

Щодо доводів позивача, що з прийняттям оскаржуваної постанови він, як постачальник позбавляється права власності на природний газ, переданий на зберігання до підземних сховищ, а Уряд України незаконно звільняє оператора газосховища від обов'язку повернути природний газ, суд зазначає, що вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки п. 9 Порядку не передбачено переходу права власності на природний газ при оформленні відбору оператором газосховища природного газу у разі виникнення негативного дисбалансу природного газу.

Крім того, слід зазначити, що суд не може прийняти до уваги наданий представником позивача Меморандум з огляду законодавства держав Європи щодо створення страхового запасу природного газу юридичної фірми «Трастед Едвайзерс», оскільки, як зазначає представник відповідача зазначена фірма не є належною особою, яка може надавати обґрунтовані висновки з даного питання.

Так, в Меморандумі зазначається, що ріст об'ємів газових в європейських країнах залежить не тільки від пори року (створення страхового запасу газу для опалювального сезону та об'ємів власного видобутку, про які зазначає позивач), а від цілого ряду причин, зокрема від: попиту на газ, розвитку енергогенеруючих технологій, альтернативних засобів, таких як LNG термінали, віртуального зберігання, геополітичних умов і т.д.

В Меморандумі наводиться цілий перелік держав із власними особливостями створення таких запасів газу. При цьому, не відображено єдиного підходу до створення страхового запасу газу (у кожної держави різні умови і підходи до вирішення питання енергетичної безпеки, та, як наслідок - різні показники запасів газу) і не зазначено, яким саме нормам європейського законодавства, Договору про заснування Енергетичного Співтовариства, ратифікованого Законом України від 15.12.2010 № 2787-VI, а також Директиви про спільні правила для внутрішнього ринку природного газу від 13.07.2009 № 2009/73/ЄС суперечить Постанова № 795.

Ні позивачем, ні розробником Меморандуму не наведено та не обґрунтовано, який саме об'єм страхового запасу природного газу буде належним і необхідним з врахування наявних умов в Україні.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що постанова від 30.09.2015р. №795 зі змінами, внесеними постановою від 13.10.2015р. №836 «Про затвердження Порядку створення страхового запасу природного газу» прийнята Кабінетом Міністрів України на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» задоволеними бути не можуть.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб'єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно з частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя І.М. Погрібніченко

Судді: І.О. Іщук

В.П. Шулежко