Справа № 826/2273/16
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 жовтня 2016 року № 826/2273/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві про визнання протиправними дій, скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) до відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач, ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві) про визнання протиправними дій відповідача по відмові у скасуванні постанови від 03.04.2015 «Про скасування процесуального документу», скасування постанови відповідача від 03.04.2015 «Про скасування процесуального документу».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова від 03.04.2015 про скасування процесуального документу і зобов'язання замінити сторону у виконавчому провадженні винесена ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві на підставі листа ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія», яке не є стягувачем чи учасником виконавчого провадження, тому позивач вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а дії відповідача по нескасуванню спірної постанови - протиправними.

Позивач в судове засідання не прибув, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач не забезпечив участь свого уповноваженого представника у судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, письмових заперечень та копії матеріалів, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, з приводу яких подано позов, суду не надав.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням вимог статті 128 КАС України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На виконанні у відділі ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження №25426593 з примусового виконання виконавчого напису №681, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щадко О.І. про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 За рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири задовольнити вимоги ВАТ «Банк «БІГ Енергія» у розмірі 843 569,99 грн.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 31.03.2011 відкрито виконавче провадження №25426593 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису. Сторонами виконавчого провадження є ОСОБА_1 (боржник) та ВАТ «Банк «БІГ Енергія» (стягувач).

Постановою державного виконавця від 06.10.2014 повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-VII від 03.06.2014 - звернути стягнення на майно, що перебуває в іпотеці не виявляється можливим.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, між ВАТ «Банк «БІГ Енергія» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») укладено договір купівлі-продажу права вимоги №3-233 від 27.12.2013, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейшло право вимоги за кредитним договором №11/01-09-2005 від 07.09.2005 з усіма додатковими договорами, укладеними між ВАТ «Банк «БІГ Енергія» та ОСОБА_1

Крім того, 22.01.2014 між ВАТ «Банк «БІГ Енергія» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладеного між сторонами в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №11/01-09-2005 від 07.09.2005.

В подальшому, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.03.2014 у справі №754/3686/14-ц, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09.04.2015, замінено стягувача ВАТ «Банк «БІГ Енергія» на ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» у виконавчому провадженні №25426593.

На підставі вказаної ухвали суду, державним виконавцем винесено постанову від 08.04.2015 у ВП №25426593 про заміну сторони виконавчого провадження зі стягувача ВАТ «Банк «БІГ Енергія» на стягувача ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Також, постановою від 03.04.2015 начальником відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві при розгляді листа ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» скасовано документ «Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу (п.9 ч.1 ст.47)» від 06.10.2014.

Однак, у зв'язку з тим, що постановою Верховного суду України від 18.11.2015 скасовано рішення попередніх інстанцій, в тому числі, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14.03.2014 у справі №754/3686/14-ц, позивач звернувся із заявою від 18.12.2015 до відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві про скасування постанов від 03.04.2015 та від 08.04.2015.

Постановою державного виконавця від 03.02.2016 скасовано документ «Постанова про заміну сторони виконавчого провадження» від 08.04.2015, але в скасуванні постанови від 03.04.2015 державним виконавцем відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача та постановою про скасування процесуального документа від 03.04.2015 ВП № 25426593, звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606-XIV).

Стаття 2 вказаного Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно статті 7 Закону №606-XIV, учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання.

Відповідно до статті 8 Закону №606-XIV сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 47 Закону №606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Як підтверджується матеріалами справи, підставою для повернення стягувачу виконавчого документу у виконавчому провадженні №25426593 стала наявність мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті згідно Закону України №1304-VII від 03.06.2014.

При цьому, статтею 83 Закону №606-XIV передбачено контроль за законністю виконавчого провадження. Так, контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Частиною другою цієї статті передбачено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

З аналізу наведених норм вбачається, що начальнику відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві надано повноваження при здійсненні контролю за рішеннями державного виконавця під час виконання судових рішень своєю постановою скасовувати постанову державного виконавця, якщо вона суперечить закону.

З матеріалів справи встановлено, що у зв'язку з переходом до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» прав кредитора відповідно до договору купівлі-продажу права вимоги № 3-233 від 27.12.2013, який був укладений між ВАТ «Банк «БІГ Енергія» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», згідно якого до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» перейшло право вимоги по кредитному договору від 07.09.2005 №11/01-09-2005, також, 22.01.2014 між ВАТ «Банк «БІГ Енергія» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором від 07.09.2005, посвідченим приватним нотаріусом Івановим П.Ю. і зареєстрованим в реєстрі за №2646, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» звернулось до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, а саме замінити ВАТ «Банк «БІГ Енергія» на ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.03.2014, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09.04.2015, заяву задоволено: замінено стягувача ВАТ «Банк «БІГ Енергія» на ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» у виконавчому провадженні №25426593, відкритому старшим державним виконавцем відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Солодяк В.Р. 31.03.2011 за виконавчим написом №681.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.07.2015 касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, ухвалу суду першої інстанції та ухвалу Апеляційного суду залишено без змін.

В подальшому, постановою Верховного Суду України від 18.11.2015 у справі №6-2391ц15 заяву ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14.03.2014, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 09.04.2015 та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.07.2015 скасовано, а провадження у справі закрито.

Зі змісту судового рішення вбачається що підставою для закриття провадження стало порушення судами попередніх інстанцій підсудності, оскільки виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Після постановлення вказаного судового рішення, позивач звернувся із заявою від 18.12.2015 про скасування відділом ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві постанов: постанови про скасування процесуального документу від 03.04.2015 та постанови про заміну сторони виконавчого провадження від 08.04.2015.

Згідно постанови Верховного Суду України від 18.11.2015, на підставі заяви боржника, державним виконавцем відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Ніколаєвим С.В. винесена постанова від 03.02.2016 про скасування процесуального документу, а саме «Постанова про заміну сторони виконавчого провадження» від 08.04.2015.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що оскільки начальником відділу скасовано постанову про заміну сторони виконавчого провадження від 08.04.2015 у зв'язку із скасуванням ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 14.03.2014 у справі №754/3686/14-ц, то необхідно також скасувати й постанову від 03.04.2015 про скасування процесуального документу.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, вбачається, що оскаржувана постанова про скасування процесуального документу від 03.04.2015 №25426593 винесена начальником відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві у зв'язку з тим, що під час проведення перевірки виконавчого провадження №25426593 встановлено, що державним виконавцем не направлено запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо виявлення зареєстрованого на праві власності іншого нерухомого майна, що зареєстровано за боржником. Тобто, зазначене свідчить про те, що державним виконавцем при прийнятті постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не вжито передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень в повному обсязі, що суперечить вимогам статті 11 Закону України «Про виконавче провадження».

У зв'язку з цим та розглядом листа представника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», начальником відділу скасовано документ «Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу (п.9 ч.1 ст.47)» від 06.10.2014, зобов'язано державного виконавця провести виконавчі дії відповідно до вимог чинного законодавства та винести постанову про зміну сторони у виконавчому провадженні.

Разом з тим, при здійсненні контролю за правильністю і повнотою виконання судових рішень державними виконавцями, начальник відділу може з власної ініціативи або за заявою стягувача здійснювати дії та приймати рішення, які визначені законодавством.

Отже, беручи до уваги те, що саме вищевказані обставини стали підставою для прийняття оскаржуваної постанови від 03.04.2015 суд вважає, що у начальника відділу були відсутні підстави для скасування постанови від 03.04.2015.

Посилання позивача на те, що оскаржувана постанова має бути скасована у зв'язку із прийняттям постанови Верховного Суду України від 18.11.2015, судом не беруться до уваги, оскільки обставини, які встановлені цим судовим рішенням жодним чином не стосуються оскаржуваної постанови та не можуть бути підставою для її скасування.

Окрім того, судом встановлено згідно комп'ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», що у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває справа № 826/26591/15 за заявою ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження, у якій просило замінити стягувача - Відкрите акціонерне товариство Банк «Біг Енергія» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні № 25426593 по примусовому виконанню виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щадко О.І. 19.03.2011 та зареєстрованого у реєстрі за №681.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.07.2016 заяву ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.07.2016 - без змін.

Частиною п'ятою статті 8 Закону №606-XIV передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», а також статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статті 8 Закону України «Про виконавче провадження». Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

З огляду на викладене, твердження позивача про те, що оскаржувана постанова, яка була винесена на підставі листа-скарги позапроцесуальної особи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Зокрема, під час розгляду справи судом встановлено наявність судового рішення, яке набрало законної сили, про заміну сторони виконавчого провадження на ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те , що позивачем не наведено обґрунтованих підстав, які свідчили б про протиправність вчинення відповідачем дій та прийняття оскаржуваного рішення, системно проаналізувавши норми законодавства, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин, оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Згідно зі статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко