Справа № 804/717/16
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2016 р. Справа № 804/717/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представників позивача представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Каскад" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Каскад» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в якому позивач просить, з урахуванням заяви про зміну (збільшення) позовних вимог:
Представник відповідача надав суду заперечення, в яких зазначив, що за результатами перевірки податковий орган прийшов до висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, які є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому Державна податкова інспекція у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі вищенаведеного, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.
Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено планову виїзну перевірку ТОВ Фірма «Каскад» з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 року.
Перевіркою встановлено порушення:
п.44.1 ст. 44, п.п.135.5.4, ст.135, п.138.2, п.138.4 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) ст.. 1,п.1 ст.9 Закону України від 16.07.1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» 01.01.2013 по 31.12.2014 внаслідок чого занижено податок на прибуток за 2014 рік на суму 5909099 грн.;
п.176.2 ст.176, п.п.168.1.1 168.1.4 п.168.1 ст.138, ст..18, п.167.1 ст.167, п.п163.1.1, п.163.1.2, п.163.1 ст.163, п.п.177.8 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), не утримано не перераховано до бюджету ПДФО у сумі 4811,4 грн.;
порушення ст.5 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.94 р. №185/94-ВР та п.7 р. III Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 10.08.2005 року №281 щодо несплати до державного бюджету позитивної курсової різниці у сумі 863910,30 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, за період, який перевірявся податковим органом, позивач укладав наступні договори:
1) Договір №24/02/14 від 24.02.2014 року між ТОВ фірмою «Каскад» та ТОВ «Осіріс-ЮГ» щодо вантажного перевезення.
Фактичне виконання вказаної угоди підтверджується податковими накладними, актами здачі-прийому робіт, рахунками-фактури та товарно-транспортними накладними, які в повному обсязі досліджені судом та містяться в матеріалах справи.
2) Договір поставки металопрокату № 46/011014 від 01.10.2014 року між позивачем та ТОВ «ТД Гефест» щодо поставки труб.
Фактичне виконання вказаної угоди підтверджується податковою накладною №274 від 03.12.2014 року, видатковими накладними № ГФ-0000252 від 03.12.2014 р., №ГФ-0000119 від 14.10.2014 р., та рахунок-фактурами №ГФ-0001288 від 12.10.2014 р., № ГФ-0001439 від 03.12.2014р.
3) Договір купівлі-продажу №38 від 20.05.2014 року з ТОВ «Гіансар трейд» та ТОВ фірмою «Каскад» щодо продажу металевих труб з додатками.
Фактичне виконання вказаної угоди підтверджується видатковою накладною №57 від 23.05.2014 р., рахунком-фактурою №1 від 23.05.2014 р., податковою накладною №57 від 23.05.2014р.
4) Договір поставки №КЭ-007 від 03.01.2014 року між ТОВ фірмою «Каскад» та ТОВ «ОСОБА_5 кровли» щодо поставки сталевих оцинкованих рулонів.
Фактичне виконання вказаної угоди підтверджується податковими накладними, видатковими накладними, рахунками-фактури, довіреностями ТОВ «ОСОБА_5 кровли» на отримання від ТОВ фірми «Каскад» товару відповідно договору, які містяться в матеріалах справи.
5) Договір купівлі-продажу товару № 20/02/2014-МП від 20.02.2014 р. між ТОВ фірмою «Каскад» та ТОВ «Експрес Дрім» щодо продажу останньому сталевих оцинкованих рулонів.
Фактичне виконання вказаної угоди підтверджується податковими накладними, видатковими накладними, рахунками-фактури, актом прийому-передачі векселя від 28.08.2014 року, простим векселем Серії АА 2033477 від 28.08.2014 року.
6) Договір купівлі-продажу №20/01/2014-МП від 20.01.2014 року між ТОВ фірмою «Каскад» та ТОВ «Грінвіч Баг» щодо продажу листів та оцинкованих рулонів.
Фактичне виконання вказаної угоди підтверджується податковими накладними №354, № 355, №353 від 30.01.2014 року, видатковими накладними №РН-0000309, №РН-0000310, № РН-0000302 від 30.01.2014 року, рахунками-фактури №268, №276, 261 від 30.01.2014 року, платіжним дорученням №49 від 20.03.2014 року.
7) Договір про надання послуг №02/07/2014-У від 10.07.2014 року між ТОВ фірмою «Каскад» та ТОВ «Созидатель».
Фактичне виконання вказаної угоди підтверджується податковими накладними, актами прийому-передачі металопрокату для оброблення та після оброблення, заявками щодо надання послуг оброблення металопрокату, пропуском-дозволу щодо доступу на територію ТОВ фірми «Каскад» для надання послуг за договором, які досліджені судом та містяться в матеріалах справи.
8) Договір №29/05/14-У від 29.05.2014 року між ТОВ фірмою «Каскад» та ТОВ «Експрес Дрім» щодо обробки металевих виробів.
Фактичне виконання вказаної угоди підтверджується актами прийому-передачі металопрокату для оброблення та після оброблення, заявками щодо надання послуг оброблення металопрокату, пропуском-дозволом щодо доступу на територію ТОВ фірми «Каскад» для надання послуг за договором, які досліджені судом в повному обсязі.
9) Договір №0/07/2014-У від 01.07.2014 року між ТОВ фірмою «Каскад» та ТОВ «Рунд» щодо обробки металевих виробів.
Фактичне виконання договору підтверджується первинними документами, а саме: актами прийому-передачі металопрокату для оброблення та після оброблення, заявками щодо надання послуг оброблення металопрокату, пропуском-дозволом щодо виконання договору.
10) Договір №21/03/14-У від 21.03.2014 року між ТОВ фірмою «Каскад» та ТОВ «Гранд Ішим» щодо обробки металопрокату.
Фактичне виконання договору підтверджується актами прийому-передачі металопрокату для оброблення та після оброблення, заявками щодо надання послуг оброблення металопрокату, пропуском-дозволом для доступу та перебування на території ТОВ фірми «Каскад» для виконання договору, які досліджені судом в повному обсязі.
11) Господарські відносини між ТОВ «Спецторг-Інвест» та ТОВ фірмою «Каскад» щодо купівлі-продажу труб підтверджуються первинними документами, а саме видатковою накладною №РН-0000504 від 28.04.2014 р., рахунок-фактурою №СФ-0000133 від 28.04.2014 р., податковою накладною №217 від 28.03.2014 р., розрахунком коригування №2 від 28.03.2014 р., актом звірки розрахунків, платіжним дорученням №1231 від 31.03.2014 р.
12) Господарська діяльність між ТОВ «Агрос-Днепр» та ТОВ фірмою «Каскад» щодо поставки металевих труб підтверджується видатковою накладною №РН-0000629 від 04.06.2014 р., рахунком-фактурою №СФ-0000180 від 04.06.2014 року, податковою накладною №10 від 04.06.2014 року, платіжним дорученням №1507 від 06.06.2014 року.
13) Господарська діяльність між ТОВ фірмою «Каскад» щодо продажу ТОВ «Спец-Груп» товару підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, рахунками-фактури, платіжними дорученнями, квитанціями про реєстрацію податкових накладних, які досліджені судом та містяться в матеріалах справи.
Підставою для невизнання вищеозначених господарських операцій податковою службою згідно акту є недоліки підприємницької діяльності контрагентів позивача, щодо яких є інформація у системі "Пощатковий блок": "акти про неможливість проведення зустрічних звірок за 2014 рік", стан контрагента 0 - основний платник податків, при цьому інший КВЕД діяльності ніж заявлена господарська операція, деякі контрагенти надавали останню податкову звітність у 2014 році.
Крім того, податкова оцінює доцільність придбаних послуг, до відсутніх первинних документів зазначає про відсутність сертифікатів якості, відсутність журналів пропускного контролю тощо.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Згідно п.п. 14.1.56 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.
Підпунктом 134.1.1 п. 134 ст. 134 Податкового кодексу України встановлено, що об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Відповідно до п.п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.
Згідно п.п. 135.5.4 п.135.5 ст. 135 Податкового кодексу України інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи;
Відповідно до п.138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктами 138.5, 138.10-138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Пунктом 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
За змістом п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За приписами п. 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Як встановлено абз. 5 ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
За змістом ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV передбачені обов'язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.
Відповідно до п. 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення) первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув'язка окремих показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.
Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Судом досліджено надані позивачем первинні документи та встановлено дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту, а також реальне виконання сторонами, укладених правочинів. А також встановлено, що керуючись положеннями пункту 187.1 статті 187, статті 198 Податкового кодексу України, позивачем сформовано податковий кредит на підставі податкових накладних, виданих вказаними вище контрагентами та сплачено вартість послуг (робіт) з ПДВ.
Відносно висновків відповідача, викладених в акті перевірки, суд зазначає про наступне.
Як вбачається з акту перевірки Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, висновки податкового органу щодо неправомірності віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ та до складу витрат по взаємовідносинам з ТОВ «Юсіріс-Юг», ТОВ «ТД Гефест», ТОВ «Спецторг-Інвест», ТОВ «Гіансар трейд», ТОВ «Агрос-Днепр», ТОВ «ОСОБА_5 кровли», ТОВ «Спец-Групп», ТОВ «Експрес Дрім», ТОВ «Грінвіч Баг», ТОВ «Созидатель», ТОВ «Рунд», ТОВ «Гранд Ішим» не виконано свої податкові зобов'язання, з метою штучного формування податкового кредиту, які не мають реального характеру.
При цьому, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його контрагента правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов'язань.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26 вересня 2012 року у справі № К/9991/5398/12 та у постанові Верховного Суду України від 31 січня 2011 року у справі № 21-47а10.
Оскільки позивач надав всі первинні документи, що стосуються господарських операцій за участю контрагентів, які фактично підтверджують реальне здійснення правочинів і досягнення позивачем законної мети їх здійснення - придбання на підставі цивільно-правових угод послуг для організації здійснення господарської статутної діяльності, направленої на отримання прибутку та реальне їх використання в господарській діяльності, відтак позивачем правомірно сформовано податковий кредит на підставі розрахунків, проведених за наслідками господарських операцій з контрагентами.
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 155108,19 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 29 квітня 2016 року

Суддя ОСОБА_1