Справа № 806/1835/16
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року м. Житомир справа № 806/1835/16

категорія 6.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гуріна Д.М.,

секретар судового засідання Коваль О.В.,

позивач, відповідач та представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросервіс" до Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Люзняк Світлани Василівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агро-Інвест", ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії

встановив:

27 вересня 2016 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросервіс" (далі - ТОВ «Агросервіс») із позовом до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Люзняк Світлани Василівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агро-Інвест" (далі - ТОВ "Житомир-Агро-Інвест"), ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

У позовній заяві ТОВ «Агросервіс» вказало, що 13 вересня 2016 року позивачу стало відомо, що приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Люзняк С.В., було прийнято рішення про державну реєстрацію договору оренди, а саме: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31007308 від 18 серпня 2016 року про державну реєстрацію договору оренди землі б/н від 11 липня 2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Житомир-Агро-Інвест», та внесено запис №15980963 про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди. Вказані дії відповідача, як державного реєстратора, позивач вважає такими, що здійсненні із грубими порушеннями вимог чинного законодавства та такими, що призвели до порушення прав позивача, який є орендарем цієї ж земельної ділянки відповідно до договору оренди від 31 березня 2004 року №244 строком на 15 років та зареєстрованого відповідно до вимог чинного на день укладання законодавства. Просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31007308 від 18 серпня 2016 року в частині державної реєстрації права оренди на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №15980963 про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви ухвалами судді Житомирського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з'явилась. 16 листопада 2016 року через канцелярію Житомирського окружного адміністративного суду подала заяву про розгляд справи без її участі, у заяві вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.53).

Відповідач у судове засідання не з'явилась, про причини неявки у судове засідання не повідомила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена.

Представник третьої особи - ТОВ "Житомир-Агро-Інвест" у судове засідання не з'явився, про причини неявки у судове засідання не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.47). 16 листопада 2016 року електронною поштою на адресу Житомирського окружного адміністративного суду надіслав заяву про закриття провадження у справі (а.с.49-51).

Третя особа - ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, про причини неявки у судове засідання не повідомила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином (а.с.48).

Справа розглядається судом за наявними у ній доказами на підставі положень статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд, з'ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 березня 2004 року між ОСОБА_2 (Орендодавець) та ТОВ «Агросервіс» (Орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки №244, державний акт НОМЕР_2, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 3,1203 га, строком на 15 років (а.с.13-14). Вказаний договір оренди був зареєстрований в Андрушівському районному відділі Житомирської регіональної філії Центру ДЗК по Івницькій сільській раді 19 жовтня 2004 року за №244, що підтверджується наявними у матеріалах справи кадастровим планом земельної ділянки та Державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с.16).

Даний договір оренди земельної ділянки є чинним, строк дії договору оренди не закінчився, достроково договір не розірваний, записи про розірвання або припинення даного договору відсутні.

У подальшому, 11 липня 2016 року між ОСОБА_2 (Орендодавець) та ТОВ "Житомир-Агро-Інвест» (Орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки б/н, щодо земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, площею 3,1203 га, що знаходиться на території Івницької сільської ради Андрушівського району Житомирської області, та яка є предметом договору оренди землі №244 від 31 березня 2004 року.

Договір, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ "Житомир-Агро-Інвест» було зареєстровано рішенням приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Люзняк С.В. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за індексним номером запису 31007308 від 18 серпня 2016 року (а.с.11-12).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та умов внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування регулюються правовими нормами Закону України від 1 липня 2004 року №1952-IV "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон України №1952-IV) (у редакції, що була чинна на день виникнення спірних правовідносин). Законом України від 26 листопада 2015 року №834-VIII цей Закон викладено у новій редакції і введено у дію з 1 січня 2016 року.

Умови реєстрації договорів оренди та договорів суборенди земельних ділянок на час укладання вказаного договору оренди землі визначалися правовими нормами Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073 (далі - Порядок - №2073).

Відповідно до вимог пункту 2 та пункту 3 Порядку №2073 така державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок та проводилася виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки.

У розумінні вимог пунктів 11 та 12 Порядку №2073 державна реєстрація засвідчувалася гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи на підставі висновку відповідного територіального органу земельних ресурсів про таку державну реєстрацію.

З 1 січня 2016 року особливості державної реєстрації похідних речових прав на земельні ділянки, право власності на які виникло та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року, врегульовані правовими нормами статті 29 Закону України №1952-IV.

Частиною 1 статті 29 Закону України №1952-IV прямо зазначено, що державна реєстрація похідного речового права на земельну ділянку, право власності на яку виникло та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року, здійснюється одночасно з державною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку (крім випадків, коли право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав) на підставі заяви про державну реєстрацію прав.

За змістом частини 3 статті 10 Закону України №1952-IV державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

У розумінні вимог пункту 3 частини 3 статті 10 Закону України №1952-IV відповідач під час проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку, що виникло в установленому законодавством порядку 3 червня 2008 року, тобто до 1 січня 2013 року, як реєстратор зобов'язаний запитати від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

При цьому суд враховує, що на сьогоднішній день в Україні не існує єдиної бази, за допомогою якої можна встановити реєстрацію прав, які виникли та зареєстровані до 1 січня 2013 року.

Однак, відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав, які виникли та зареєстровані до 1 січня 2013 року, не може позбавляти особу цього права.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що саме нотаріус, як державний реєстратор, з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку та уникнення подвійної реєстрації повинен запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 1 січня 2013 року.

Пунктом 11 частини 1 статті 24 Закону України №1952-IV встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень здійснив повторну реєстрацію договору оренди земельних ділянок, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям, адже право оренди у них виникло з моменту реєстрації договорів оренди земельних ділянок.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Люзняк С.В. під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18 серпня 2016 року №31007308 діяла не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а відтак рішення від 18 серпня 2016 року №31007308 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню у частині державної реєстрації права оренди на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, площею 3,1203 га, що належать на праві власності ОСОБА_2

Керуючись статтями 71, 86, 94, 128, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Люзняк Світлани Василівни, індексний номер 31007308 від 18 серпня 2016 року в частині державної реєстрації права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №15980963 про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди.

Стягнути з Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Люзняк Світлани Василівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросервіс" 2756 грн 00 коп. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Постанова набирає законної сили у порядку встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.М. Гурін

Повний текст постанови виготовлено: 21 листопада 2016 р.