Справа № 642/4508/16-а
Суддя: Вікторов В. В.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 642/4508/16-а
Провадження № 2а/642/163/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Вікторова В.В.,

за участю секретаря Лозоватої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському (Холодногірському) районі м. Харкова про визнання бездіяльність протиправною та зобов'язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському (Холодногірському) районі м. Харкова, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Ленінському (Холодногірському) районі м. Харкова щодо невиплати їй допомоги на поховання; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському (Холодногірському) районі м. Харкова виплатити їй допомогу на поховання матері ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона проживала у с. Піски Ясинуватського району Донецької області. У грудні 2014 року після смерті її матері ІНФОРМАЦІЯ_3, піклуючись про життя своїх рідних (доньки та онуки) та себе, була вимушена переїхати до м. Харкова, що підтверджується Довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 12.07.2016 року № НОМЕР_1. Її матір, ОСОБА_2 переміститися з окупованої території була не в змозі та померла у віці 81 рік у с. Піски Ясинуватського району Донецької області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 10 грудня 2015 року. Похованням матері вона займалася самостійно.

В грудні 2015 року вона звернулася до відповідача з заявою на отримання допомоги на поховання пенсіонера згідно зі статтею 53 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», від 09 липня 2003 року №1058, в якому просила виплатити допомогу на поховання пенсіонера, її матері - ОСОБА_2. Разом з заявою надала копію довідки про смерть пенсіонера ( виданою лікарем хірургом ст. л-т м/с 95 окремої аеромобільної бригади м. Житомира в присутності в.о.секретаря Пісківської селищної ради від 15.11.2014 р.) та копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданої Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції від 10 грудня 2015 року.

10 січня 2016 року вона отримала лист, в якому було вказано, що вищезазначені документи не надано, тому вона повторно надала їх через канцелярію.

07 липня 2016 року за підписом начальником Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова була надана відповідь за № 163/С-10, в якій зазначалося, що їй треба звернутися до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова із заявою та пакетом документів: заява про виплату допомоги на поховання; довідка про смерть пенсіонера ( видається селищною радою) або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть; свідоцтво про смерть.

11 липня 2016 р. втретє вона подала весь пакет документів та отримала інформацію від 13 липня 2016 про перелік документів, які треба надати у разі звернення особи за допомогою на поховання. Таку бездіяльність відповідача вона вважає протиправною, оскільки нею були подані всі потрібні документи для отримання допомоги на поховання, але не зважаючи на це її право на отримання допомоги було порушено.

Позивач в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою в якій просить провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причину неявки, всупереч ч. 2 ст. 40 КАС України, суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без участі представника відповідача до суду не надходило.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно вимог ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Таким чином, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутністю сторін.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до статті 53 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка передбачає, що «у разі смерті пенсіонера, особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті».

Позивач звернулася до відповідача з заявою на отримання допомоги на поховання пенсіонера згідно зі статтею 53 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», від 09 липня 2003 року №1058, в якій просила виплатити допомогу на поховання пенсіонера, її матері - ОСОБА_2.

Позивач відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-УІІ, зареєстрована як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення у АДРЕСА_1 та отримала Довідку від 12.07.2016 року № НОМЕР_1.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 81 років та похована у селі с. Піски Ясинуватського району Донецької області. Похованням матері займалася позивач самостійно.

Відповідно до пункту 5.1. Постанови Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 року №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" позивачем було подано відповідачу:

заяву про виплату допомоги на поховання;

копію довідки про смерть пенсіонера (видана лікарем хірургом ст. л-т м/с 95 окремої аеромобільної бригади м. Житомира в присутності в.о. секретаря Пісківської селищної ради від 15.11.2014 р.);

копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції від 10 грудня 2015 року з номером актового запису № 2.

копію довідки позивача ОСОБА_1 від 12.07.2016 року № НОМЕР_1 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення;

Стаття 53 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», передбачає, що «у разі смерті пенсіонера, особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті».

Бездіяльність відповідача у виплаті допомоги на поховання пенсіонера - померлої матері, порушує Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року, та унеможливлює реалізацію законних прав позивача з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», держава гарантує дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. «Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні».

Відповідач не вжив всіх можливих заходів по захисту та дотриманню прав внутрішньо переміщених осіб та інтеграції їх за новим місцем проживання в Україні стосовно позивача.

Пунктом 1 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково.

Таким чином, позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується копією доданої довідки ( а.с.5).

Також, відповідно до абзацу 14 пункту 1 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», «внутрішньо переміщена особа має право на отримання соціальних та адміністративних послуг за місцем перебування».

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України «Про адміністративні послуги», «адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень субєктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обовязків такої особи відповідно до закону» та абзацу 14 пункту 1 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» відповідач зобов'язаний виконати свої обов'язки до розгляду заяви позивача в повному обсязі без обмежень.

Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», які викладені у статті 20 названого Закону, передбачають, що «Закони та інші нормативно-правові акти України діють в частині, що не суперечить цьому Закону».

З вищевикладеного випливає, що відповідач, незважаючи на діюче законодавство України, порушує законні права та інтереси позивача, які передбачені нормою статті 53 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо отримання допомоги на поховання пенсіонера. В названій статті 53 Закону відсутня вимога звертатися по допомогу на поховання до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги, що судове рішення винесене на користь позивача, суд стягує на користь позивача з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Ленінському (Холодногірському) районі м. Харкова грошові кошти в сумі 551 гр. 20 коп., сплачені позивачем у якості судового збору при зверненні до суду ( а. с. 1).

На підставі викладеного та керуючись пунктом 1 статті 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», статтею 53 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 6-14, 71, 94, 159-163, 167, 186 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському (Холодногірському) районі м. Харкова про визнання бездіяльність протиправною та зобов'язання вчинення певних дій - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в Ленінському (Холодногірському) районі м. Харкова щодо невиплати ОСОБА_1 допомоги на поховання.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Ленінському (Холодногірському) районі м. Харкова виплатити допомогу ОСОБА_1 на поховання матері ОСОБА_2.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Ленінському (Холодногірському) районі м. Харкова на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Вікторов В.В.