Справа № 826/9758/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 листопада 2016 року № 826/9758/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрянської Я.І. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1,

до відповідача Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва",

про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" в якому просить про:

- визнання неправомірною відмову відповідача від 28.12.2015 № 107/56-1964 в задоволенні запиту на інформацію ОСОБА_1 від 23.12.2015,

- зобов'язання відповідача здійснити дії щодо повторного розгляду запиту на інформацію ОСОБА_1 від 23.12.2015, що передбачений Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Позовні вимоги мотивовано тим, що, звернувшись до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва"" із інформаційним запитом на отримання публічної інформації від 28.12.2015, за твердженням позивача, останнім отримано відповідь на запит із відмовою у наданні запитуваної інформації.

Уповноважений представник Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" у судовому засіданні зазначив, що відповідач не є суб'єктом владних повноважень, а інформацію,я ку просив ОСОБА_1 надати не є створеною у процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, та не стосується використання бюджетних коштів, а тому просив у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України суд дійшов переконання про можливість подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

23.12.2015 ОСОБА_1 звернувся до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" із інформаціним запитом, у якому просив надати штатний розпис відповідача та положення про структурний підрозділ Житлово-експлуатаційної дільниці № 5.

Разом з тим, листом від 28.12.2015 № 107/56-1964 Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" повідомила ОСОБА_1, що оскільки запитувана ним інформація не є створеною у процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків та не стосується використання бюджетних коштів. то підстави для задоволення порушеного у зверненні питання відсутні.

Однак, вважаючи відмову у наданні запитуваної інформації протиправною та такою, що порушує законні права та інтереси ОСОБА_1, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з ст. 5 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 року №2657-XII, кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» (далі-Закон).

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

В той же час, п.3 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначає, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.

Згідно ст.1 Закону, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону, право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Доступ до інформації забезпечується шляхом, крім іншого, надання інформації за запитами на інформацію (п.2 ч.1 ст.5 Закону).

Згідно ч.1,2 ст.19 Закону, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту (ч.1 ст. 20 Закону).

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.22 Закону, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, крім іншого, якщо розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до Науково-практичного коментарю до Закону України "Про доступ до публічної інформації" стосовно п.3 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначає, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків, зазначено наступне.

До "осіб, що виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень" відносяться ті суб'єкти, яким на підставі закону надано певні права та обов'язки щодо управління чи здійснення інших владних функцій. Делегування повноважень конкретній особі може здійснюватися безпосередньо законом або на підставі закону рішенням

суб'єкта владних повноважень.

"Делеговані повноваження" - це повноваження (права і обов'язки), що їх набуває певний суб'єкт (юридична чи фізична особа) шляхом передачі йому цих повноважень законом або на підставі закону суб'єктом владних повноважень "Делегування" означає, як правило, передачу функцій, повноважень на певний час із збереженням у делегуючого суб'єкта права повернути їх до власного виконання. Водночас делегуючий суб'єкт набуває право контролю за станом і наслідками виконання делегованих функцій, повноважень; він також фінансує із власних коштів їх здійснення, передавати у користування необхідні для цього майнові об'єкти.

Разом з тим, під "державними послугами" у цьому пункті ч. 1 ст. 13 Закону слід розуміти різновид публічно-правових послуг. Державні послуги надаються органами державної влади (в основному виконавчої) та державними підприємствами, установами, організаціями, а також органами місцевого самоврядування в порядку виконання делегованих державою повноважень за рахунок коштів державного бюджету. Оскільки, згідно з п. 3

ч. 1 ст. 13 Закону, надання державних послуг є лише одним з прикладів делегованих повноважень, то до них слід також віднести делегування повноважень з надання "муніципальних послуг", що надаються органами місцевого самоврядування, а також органами виконавчої влади та підприємствами, установами, організаціями в порядку виконання делегованих органами місцевого самоврядування повноважень за рахунок

коштів місцевого бюджету.

П. 2 ч. 1 ст. 13 Закону N 2939-VI 2 визначає, що юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів.

Таким чином суд вбачає за необхідне зазначити наступне, відповідно до частини 7 статті 6 вказаного Закону (Закон N 2939-VI) обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

На практиці використовується таке поняття, яке містить юридичний словник: "Штатний розпис - це документ, який установлює на даному підприємстві, в установі, організації структуру, штати і посадові оклади працівників. Штатний розпис містить назву посад, чисельність працівників і оклади по кожній посаді" (лист Міністерства праці та соціальної політики України від 27 червня 2007 року N 162/06/187-07).

Визначення терміну "штатний розпис" міститься в наказі Головного управління державної служби України "Про затвердження нової редакції Порядку підготовки організаційних документів в Головному управлінні державної служби України та його територіальних органах" від 27 жовтня 2006 року N 356. Згідно вищезазначеного наказу, штатний розпис це перелік посад в установі (організації) із зазначенням їх кількості і розмірів посадових окладів.

Аналізуючи зазначені вище норми чинного законодавства та встановивши фактичні обставини справи, суди приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, оскільки фінансування виплат заробітної плати працівників Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонд у Святошинського району м. Києва" здійснюється за рахунок бюджетних коштів, штатний розпис не передбачає зазначення персональних даних осіб, які займають відповідні посади за цим штатним розписом, а тому не є інформацією конфіденційною або інформацією з обмеженим доступом.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, позивач довів суду обґрунтованості заявлених ним позовних вимог, що не були спростовані відповідачем, зважаючи на що, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати неправомірною відмову відповідача від 28.12.2015 № 107/56-1964 в задоволенні запиту на інформацію ОСОБА_1 від 23.12.2015.

3. Зобов'язати відповідача повторного розглянути запит на інформацію ОСОБА_1 від 23.12.2015, що передбачений Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська