Справа № 286/1870/16-а
Суддя: Вачко В. І.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/1870/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року

Овруцький районний суд Житомирської області в складі судді Вачко В. І. , розглянувши у скороченому провадженні в місті Овруч справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчити певні дії , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить визнати дії Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області по відмові у відновленні виплати їй пенсії по інвалідності з 01 січня 2016 року неправомірними та зобов'язати відповідача відновити з 01.01.2016 року виплату їй пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Свої вимоги обґрунтовує тим, перебуває на державній службі, їй була призначена третя група інвалідності загального захворювання (з 14.06.2016 року - друга), з 01.04.2015 року їй зупинено виплату пенсії у зв'язку із змінами у чинному законодавстві. Позивач звернулася до Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про відновлення виплати пенсії, однак відповідач листами № 363/Р-8 від 10.06.2016 року та № 397/06 від 06.07.2016 року відмовив у відновленні виплати пенсії, посилаючись на те, що позивач перебуває на державній службі, передбаченій Законом України «Про державну службу», тому немає підстав для відновлення виплати пенсії. Позивач вважає що вказана відмова є протиправною та порушує її право на отримання пенсії з огляду на те, що відповідно до п. 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України № 213- VIII від 02.03.2015 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу», вважає що вказаний закон до 01 червня 2015 року прийнятий не був, внаслідок чого норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення втратили чинність та відповідно пенсії за цим Законом не призначаються, а в даний час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу» пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», таким чином з 1 січня 2016 року відсутні підстави для невиплати їй пенсії.

Відповідач подав заперечення проти позову, вважає що позов є безпідставний, з огляду на те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24 грудня 2015 року тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються, а оскільки позивач працює на посаді, яка відноситься до категорії державного службовця, тому виплата пенсії з 01.01.2016 року припинена та на даний час відсутні законні підстави для відновлення виплати пенсії позивачу. Відповідач просить справу розглядати без участі його представника.

Відповідно до ст.183-2 КАС України суд розглядає справу у скороченому провадженні на підставі повідомлених позивачем та відповідачем обставин.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Позивач працює в Овруцькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області на посаді головного спеціаліста Овруцького відділу з питань призначення та перерахунку пенсій та є державним службовцем, перебуває на обліку в Овруцькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області. Як зазначено у листі відповідача № 363/Р-8 від 10.06.2016 року, позивачу з 06.10.2004 року призначено пенсію за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Згідно з копією виписки із акта огляду МСЕК до довідки серії 10 ААБ № 231394 позивачу з 26.09.2012 року встановлено третю групу інвалідності загального захворювання, а з 14.06.2016 року - другу групу інвалідності загального захворювання, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК серія 12 ААА № 518668.

Позивач звернулася до Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про відновлення виплати пенсії, однак відповідач листами № 363/Р-8 від 10.06.2016 року та № 397/06 від 06.07.2016 відмовив у відновленні виплати пенсії, посилаючись на те, що позивач продовжує працювати на посаді, передбаченій Законом України «Про державну службу», тому немає підстав для відновлення виплати пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовим актами.

02.03.2015 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року (надалі Закон № 213), який набрав чинності з 01.04.2015 року.

Законом № 213 (пп.2 п.12 розділу 1) внесено зміни в статтю 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

З 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 року (далі - Закон № 911).

Відповідно до пункту 22 розділу І Закону № 911, у статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» абзаци другий та третій частини першої викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Також, Прикінцеві положення Закону № 911 не містять посилань на підстави та обставини, які можуть впливати на відновлення виплати пенсії до 31.12.2016 року. Натомість, згідно Прикінцевих положень до вказаного Закону, після завершення особливого періоду виплата пенсій таким особам здійснюється згідно із законодавством.

Норми Закону № 911-VIII від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» в частині викладення норм абзаців другого та третього частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.01.2016 року в новій редакції, не визнані неконституційними.

Разом з тим, у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 25 січня 2012 року № 3рп/2012 зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Оцінюючи законність припинення виплати пенсії позивачу, суд звертається до норми ч.2 ст.8 КАС України, за якою суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26.03.2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України», (пункт 53) зазначив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов'язком захисту основоположних прав конкретної особи.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Суд вважає, що держава реалізуючи своє право вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 року тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року зупинила виплату пенсій особам, на яких поширюється дія Закону України «Про державну службу».

Позивач мала право обрати між державним пенсійним забезпеченням відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який спрямований на забезпечення мінімального матеріального рівня задоволення життєвих потреб, чи державною службою, статус якої зумовлює відповідний рівень оплати праці за рахунок державних коштів, заохочення та соціальні гарантії, так як законодавець передбачив, що після звільнення з державної служби виплата пенсії відповідно до цього закону поновлюється.

Виплата пенсій особам, які перебувають на державному утриманні одночасно із забезпеченням відповідно до Закону України «Про державну службу» ставить їх у привілейоване становище в порівняні з іншими особами, та передбачала б подвійне державне забезпечення.

Таким чином, державою в інтересах суспільства та з метою забезпечення балансу між загальними інтересами суспільства та обов'язком захисту основоположних прав конкретної особи Законом України № 911-VIII тимчасово зупинено виплату пенсій особам, які отримують оплату праці за рахунок державних коштів.

Тому, суд приходить до висновку що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8-11, 18, 71, 122, 128, 160, 161, 162, 183-2 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову відмовити.

На постанову суду до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, з одночасним направленням копії скарги до Житомирського апеляційного адміністративного суду особою, яка її подає.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В. І. Вачко