Справа № 311/2620/16-а
Суддя: Носик М. А.
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

при секретареві: Кудіновій В.І.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Соловйова В.М.

представника відповідача Клочка О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, в особі представника адвоката Соловйова Володимира Миколайовича, до Управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області (надалі - УПФУ в Василівському районі Запорізької області), про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, суд,

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2016 року до Василівського районного суду Запорізької області звернувся ОСОБА_1, в особі представника адвоката Соловйова В.М., із вищевказаним адміністративним позовом до УПФУ в Василівському районі Запорізької області, який неодноразово змінював.

Позивач ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької областіщодо відмови йому у проведенні перерахунку пенсії; зобов`язати відповідача провести йому перерахунок пенсії за вислугу років з 09 грудня 2015 року, з урахуванням раніше проведених виплат, з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку слідчого прокуратури Василівського району Запорізької області на підставі довідки прокуратури Запорізької області від 25 липня 2016 року №603 вих.-16; зобов'язати відповідача надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили; також покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову ОСОБА_1, в особі представника адвоката Соловйова В.М., зазначив, що у листопаді 2005 року ОСОБА_1 була призначена пенсія у розмірі 90% від заробітної плати слідчого прокуратури Василівського району Запорізької області, згідно діючої на той час редакції ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року. В подальшому підвищувалася заробітна плата відповідним категоріям прокурорсько-слідчих працівників.

02 серпня 2016 року позивач звернувся до УПФУ в Василівському районі Запорізької області із заявою про проведення йому перерахунку пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% від заробітної плати слідчого прокуратури Василівського району Запорізької області, та долучив довідку прокуратури Запорізької області від 25 липня 2016 року №603 вих.-16. Листом без номера та дати відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії, оскільки згідно п.5 розділу «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213, починаючи з 01 червня 2015 року органи Пенсійного фонду не призначають і не перераховують пенсії призначені відповідно до Закону України «Про прокуратуру». До листа додано рішення №965 від 11 серпня 2016 року.

Позивач, в особі представника, вважає, що дії відповідача є незаконними, оскільки зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії. Необхідною умовою для перерахунку пенсії є документи, додатково подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії, при цьому, такий перерахунок має здійснюватися виходячи із норм законодавства, які були чинними на момент призначення пенсії. Відповідно до ч.13 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789, держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування, але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком. При цьому відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для позбавлення особи права на перерахунок пенсії, що гарантоване законом. При перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, що діяла на момент призначення пенсії.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Соловйов В.М. у судовому засіданні позов підтримали та просять задовольнити позовні вимоги за підставами, що викладені у первісно поданій позовній заяві.

Представник відповідача Клочко О.М. проти позову заперечує, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Вислухавши позивача та представників сторін, вивчивши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в Василівському районі Запорізької області.

З листопада 2005 року йому було призначено пенсію за вислугою років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789 в розмірі 90 відсотка від розміру його місячної заробітної плати слідчого прокуратури Василівського району Запорізької області.

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до ч.12 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Частиною 18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09 грудня 2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливостей проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» працівникам прокуратури збільшено посадові оклади, що, згідно зі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ є підставою для перерахунку пенсії за вислугою років.

02 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до УПФУ в Василівському районі Запорізької областіпро проведення перерахунку пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії) та долучив довідку прокуратури Запорізької області №18-603 вих.-16 від 25 липня 2016 року. (а.с.16)

Листом без номера та дати відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії, оскільки згідно п.5 розділу «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213, починаючи з 01 червня 2015 року органи Пенсійного фонду не призначають і не перераховують пенсії призначені відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (а.с.18). До листа додано рішення №965 від 11 серпня 2016 року (а.с.17). Також позивач отримав від УПФУ в Василівському районі Запорізької областіПовідомлення про відмову у перерахунку пенсії від 04 серпня 2016 року (а.с.19).

Суд вважає протиправними дії УПФУ в Василівському районі Запорізької області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки прокуратури Запорізької області №18-603 вих.-16 від 25 липня 2016 року.

Дійсно, 15 липня 2015 року Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ втратив чинність одночасно з набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-V11.

Проте, враховуючи, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, а не із заявою про призначення пенсії, відповідач повинен був керуватися ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, в редакції чинній на момент призначення пенсії, а тому відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії позивачу є протиправною.

При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду України, зокрема висловлені у постановах Верховного Суду України від 17.12.2013 (справа №21-445а13), від 10.12.2013 року (справа №21-348а13), від 06.10.2015 року (справа №127/11720/14-а). Відповідно до постанови Верховного Суду України від 10.12.2013 року у справі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, вказано, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Крім цього, відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 року у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У рішенні Конституційного Суду України №1-9/2015 від 13.05.2015 року зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частини перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

За Конституцією України Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції та законів України, в тому числі у сфері соціального захисту (пункти 1,3 статті 116 Конституції України).

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно зі ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпним. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний суд України у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження, а саме: звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики.

Також, Конституційний суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 року зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту, з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії.

Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 КАС України, звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України - гарантується.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відмовляючи у перерахунку пенсії позивачу за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року (в редакції, що діяла на час призначення пенсії), відповідач порушує соціальні права і свободи позивача, а тому вимоги останнього щодо здійснення перерахунку пенсії підлягають задоволенню.

Суд вважає необхідним зобов'язати УПФУ в Василівському районі Запорізької областіздійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Запорізької області №18-603 вих.-16 від 25 липня 2016 року, виходячи з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку слідчого прокуратури Василівського району Запорізької області, з урахуванням раніше проведених виплат.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивача з 09 грудня 2015 року, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою вказаної статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

У разі пропуску такого строку та визнання вказаних особою причин пропуску строку неповажними, місцевий адміністративний суд повинен залишити адміністративний позов без розгляду.

При цьому судам необхідно враховувати, що предметом позову в категорії справ щодо призначення, перерахунку, надання, одержання пенсійних та усіх інших соціальних виплат, є дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, пов'язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, тому судам необхідно перевіряти строк звернення до суду залежно від виду платежу та тривалості періоду, за який виник спір.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії в розмірі 90% від суми заробітної плати в порядку ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11.1991 року - 11 серпня 2016 року, а також провести перерахунок пенсії він просив з 09 грудня 2015 року, тоді як до суду звернувся лише 14 вересня 2016 року.

Жодних доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з вищенаведеними позовними вимогами позивач не надав, підстав неможливості своєчасного звернення до суду з зазначеним позовом у встановлений КАС України строк не навів.

Таким чином, суд вважає, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду з цим позовом в частині позовних вимог з 09 грудня 2015 року по 13 березня 2016 року без поважних причин, тому вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Суд зобов'язує УПФУ в Василівському районі Запорізької областіздійснити перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 14 березня 2016 року.

Доведеними є понесені позивачем ОСОБА_1 витрати на правову допомогу адвоката Соловйова В.М. у розмірі 1500 грн., тому суд стягує з відповідача за рахунок Державного бюджету України на користь позивача судові витрати у вказаному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,6,8,9-11,69-71,159-163,167,186 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, в особі представника адвоката Соловйова Володимира Миколайовича, до Управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької областіщодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки прокуратури Запорізької області №18-603 вих.-16 від 25 липня 2016 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької областіздійснити з 14 березня 2016 року перерахунок ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Запорізької області №18-603 вих.-16 від 25 липня 2016 року, виходячи з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку слідчого прокуратури Василівського району Запорізької області, з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької областіза рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1судові витрати в сумі 1500 грн. (одна тисяча п'ятсот) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Василівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.А. Носик