Справа № 819/1340/16
Суддя: Ходачкевич Н.І.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1340/16

10 листопада 2016 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Ходачкевич Н.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, Позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі - Відповідач) про зобов'язання внести зміни до актового запису про шлюб №530 від 12 липня 1969 р., складеного Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області на ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а саме в графі національність нареченої з «українка» на «полька».

В обґрунтування своїх вимог Позивач посилається на те, що у зв'язку із бажанням відновити та зберегти своє етнічне польське походження відповідно до положень Закону України «Про національні меншини в Україні» вона звернулась до Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області із заявою про внесення змін до актового запису про шлюб №530 від 12 липня 1969 р., складеного Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області на ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а саме в графі національність нареченої з «українка» на «полька».

Проте, Тернопільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області видав висновок про відмову у внесенні таких змін, у зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів.

Позивач вважає даний висновок протиправним, оскільки документи які подано у відділ державної реєстрації актів цивільного стану та які додані до матеріалів даної адміністративної справи свідчать про достатні підстави для задоволення заяви про внесення змін у актовий запис про народження та у актовий запис про шлюб.

10 листопада 2016 року Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просить проводити розгляд даної справи за відсутності їхнього представника.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд вважає, що наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено, що ОСОБА_1, народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Тернополі, про що свідчить повторне свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 08 грудня 2015 року. В даному документі, а саме в графах батько та мати записані ОСОБА_5 та ОСОБА_6, національність яких не зазначена.

Разом з тим, Позивач зазначає, що її мати була полькою. На підтвердження даного факту, останній надав суду Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №0 від 08.06.2016 року, в якому зазначено, що мати Позивача - ОСОБА_6 за національністю полька (а. с. 7).

Аналогічні відомості містяться у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №2 від 09.12.2015 року (а. с. 8).

Крім того, в матеріалах справи наявна архівна довідка № М-197/05-13 від 26.11.2015 р., видана Державним архівом Тернопільської області, в якій зазначено, що ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 та хрещена 04 вересня 1913 року за римо-католицьким обрядом (а. с. 9).

Враховуючи вищезазначені помилки та те, що Позивач та її рідні завжди вважали себе поляками, дотримувались польських звичаїв і традицій, з метою відновлення та збереження свого етнічного польського походження відповідно до Закону України «Про національні меншини в Україні» звернулась до Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області із заявою про внесення змін до актового запису про шлюб №530 від 12 липня 1969 р., складеного Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області на ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а саме в графі національність нареченої з «українка» на «полька».

За наслідками розгляду даної заяви 09 вересня 2016 р. Відповідачем виданий висновок № 1074/09-03-07 про відмову у внесенні змін до актового запису про шлюб №530 від 12 липня 1969 р., складеного Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області на ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Підставою для такої відмови слугувала відсутність підтверджуючих документів.

ОСОБА_1 вважає даний висновок протиправним та таким, що обмежує її права та права її сім'ї, відтак, була змушена звернутись до суду з даним адміністративним позовом.

Враховуючи вище викладене та дослідивши обставини справи суд звертає увагу на наступне:

Згідно з положеннями ст.ст. 1 та 3 Закону України "Про національні меншини в Україні" від 25 червня 1992 року (з наступними змінами та доповненнями) № 2494-XII (надалі - Закон № 2494-XII) Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення.

Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах.

При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини.

До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до ст. 4 даного Закону відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов'язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України.

Згідно норм ст. 11 Закону N 2494-XII громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Частиною 2 ст. 300 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України від 01.07.2010 № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398-VI) відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх, формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд, здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Приписами статті 9 Закону № 2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону № 2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793 (далі - Правила).

Пунктом 1.1. Правил визначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

За приписами п. 1.7 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Згідно з п. 2.13.3 та п. 2.15.9 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану районного, районного в місті, міського (міст обласного значення), міськрайонного управління юстиції або дипломатичного представництва чи консульської установи України. Висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану складається зокрема, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості).

Відповідно до п.п. 2.13.2 та 2.16.7 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, постанова адміністративного суду. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Згідно ст. 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, не спростовані Відповідачем, а отже вимога ОСОБА_1 щодо внесення змін до актового запису про шлюб №530 від 12 липня 1969 р., складеного Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області на ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а саме в графі національність нареченої з «українка» на «полька». підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов'язати Тернопільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області внести зміни до актового запису про шлюб №530 від 12 липня 1969 р., складеного Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області на ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а саме в графі національність нареченої з «українка» на «полька».

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Ходачкевич Н.І.

копія вірна

Суддя Ходачкевич Н.І.