Справа № 162/53/16а,2а/162/25/16
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 р. Справа № 876/1789/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Рибачука А.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області на постанову Любешівського районного суду Волинської області від 15.02.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання відмови відповідача неправомірною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 01 лютого 2016 року звернулася в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі про визнання відмови неправомірною та зобов'язання вчинити дії.

Позов мотивує тим, що вона перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Любешівському районі з 21.07.2002 року та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України „Про державну службу. При призначенні пенсії не враховано до заробітку для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань. 30.12.2015 року вона зверталася до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі із заявою про перерахунок пенсії та зарахуванні сум виплачених допомог на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, однак в цьому їй було відмовлено. Листом від 20.01.2016 року відповідач повідомив, що матеріальна допомога є одноразовою виплатою і не враховується у суму заробітної плати для обчислення пенсії у відповідності до Закону України „Про державну службу, тому немає підстав у перерахунку пенсії. Вважає, що матеріальна допомога повинна враховуватися при обчисленні розміру пенсії, оскільки на матеріальну допомогу нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та необхідність врахування матеріальної допомоги при обчисленні пенсії державним службовцям узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України. Тому просить відмову Пенсійного фонду України в Любешівському районі щодо врахування матеріальної допомоги та індексації заробітної плати в суму заробітної плати при обчисленні пенсії визнати неправомірними та зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з 01.02.2008 року згідно ст. 37 Закону України „Про державну службу в розмірі 80 відсотків від суми заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань та сум індексації згідно довідки про заробітну плату.

Оскаржуваною постановою Любешівського районного суду Волинської області від 15.02.2016 року позовну заяву - задоволено частково.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, що дійсно при призначенні пенсії позивачу, як державному службовцю, не враховано до заробітку для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги. Дана сума не врахована, оскільки за ч.2ст.33 Закону України «Про державну службу», заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплат за ранги, надбавки за вислугу років та інших надбавок, а також заохочувальною та компенсаційною виплатою і не входить в структуру заробітної плати. Просив у задоволенні позову відмовити.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що за змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових потреб входила до системи оплати праці державного службовця.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплат праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування»нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того чи входять вони до структури заробітної плати.

Закон України «Про оплату праці» та Закон України «Про державну службу» ж загальними по відношенні до даних правовідносин, в той час як перевагу мають спеціальні норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У своїй Постанові від 20 лютого 2012 року Верховний Суд України усуваючи неоднакове застосування норм матеріального права, вважає неправильними висновки суду про те, що оскільки матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, не включається до складу заробітної плати державного службовця, то вона не враховується при обчисленні розміру його пенсії.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

В судовому засіданні встановлено, що 21.07.2002 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України „Про державну службу.

30 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням сум виплачених допомог на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань, індексації згідно довідки Маневицькою міжрайонною державною податковою інспекцією № 982/03-12-05-008 від 25.12.2015 року, однак в цьому йому було відмовлено.

Як вбачається з листа управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі № 890/З-01 від 20.01.2016 року, матеріальна допомога та індексація заробітної плати є одноразовою виплатою і не враховується в суму заробітної плати для обчислення пенсії у відповідності до Закону України „Про державну службу, тому немає підстав у перерахунку пенсії.

За змістом статті 37 Закону України „Про державну службу (в редакції закону чинній на час призначення пенсії позивачу), пенсія державним службовцям призначається у розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

У частині першій статті 1 Закону України „Про оплату праці встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону України „Про державну службу передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Вказана норма визначає умови оплати праці державних службовців, а не умови їх пенсійного забезпечення, а тому якщо державний службовець під час перебування на державній службі отримував грошову винагороду, то зазначений розмір цієї винагороди (надбавки) повинен бути врахований і при обчисленні пенсії державного службовця.

З довідки № 982/03-12-05-008 виданої 25.12.2015 року Маневицькою міжрайонною державною податковою інспекцією вбачається, що за період з 01 лютого 2008 року позивач отримувала надбавки, премії та інші виплати (матеріальну допомогу на оздоровлення, індексація). На вказані суми проведено нарахування та утримання страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ст. 1 Закону України „Про індексацію грошових доходів населення, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина перша статті 2 Закону України „Про індексацію грошових доходів населення, пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078). Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та вирішення соціально-побутових потреб та індексація входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України „Про пенсійне забезпечення врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України „Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що за змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Крім того, індексація є складовою частиною заробітної плати, оскільки є додатковою заробітною платою та грошовим доходом населення, який згідно ст. 66 Закону України „Про пенсійне забезпечення враховуються при обчисленні пенсій.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11, 14.05.2013 року у справі № 21-125а13, 28.05.2013 року у справі №21-97а13, в якій визначено, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Частиною 1 статті 244-2 КАС України визначено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних відносинах, є обов`язковими для всіх судів України.

Одночасно суд зазначає, що при проведенні перерахунку пенсії державного службовця має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України „Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні зміни до ст. 37 Закону України „Про державну службу щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Таким чином суд зазначає, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 підлягає проведенню виходячи з розміру заробітної плати у відсотках, встановленого на момент первинного призначення пенсії.

З вищезазначених підстав не заслуговують на увагу суду і посилання відповідача на положення Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення державних службовців, оскільки позивач мав право на врахування відповідачем при призначенні пенсії всіх сум виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно із ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи те, що порушення прав позивача носить триваючий характер, і про порушення такого позивач повинен був дізнатися в момент призначення пенсії суд вважає, що вимогу щодо зобов'язання відповідача зробити перерахунок пенсії з 01.02.2008 року з врахуванням сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, вирішення соціально-побутових потреб та індексації заробітної плати та виплатити недоплачену пенсію слід задовольнити частково, зобов'язавши відповідача зробити перерахунок призначеної пенсії з врахуванням сум виплаченої матеріальної допомоги та індексації заробітної плати з дати звернення позивача із відповідною заявою до відповідача про проведення такого перерахунку пенсії, тобто з 30.12.2015 року.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області - залишити без задоволення.

Постанову Любешівського районного суду Волинської області від 15.02.2016 року у справі № 162/53/16-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

А.І. Рибачук