Справа № 285/2197/16-а
Суддя: Помогаєв А. В.
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Справа № 285/2197/16-а

провадження № 2-а/0285/118/16

14.11.2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі головуючого судді - Помогаєва А.В.

за участі секретаря судового засідання Сарган О.А.

та осіб, які беруть участь у справі: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_3, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новоград-Волинської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, треті особи: ОСОБА_4, Управління Держгеокадастру у Новоград-Волинському районі Житомирської області,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання незаконним і скасування пункту 3.7. рішення Новоград-Волинської міської ради № 87 від 21.04.2016 р. «Про передачу у власність, користування земельних ділянок та про інші питання земельних відносин» в частині скасування раніше прийнятого рішення, а саме пункту 3.48 рішення №809 від 20.10.2015 р., «Про передачу у власність, користування земельних ділянок та про інші питання земельних відносин» стосовно надання земельної ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_1.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.10.2015 р. відповідачем прийняте рішення, яким ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,0300 га з метою передачі у власність за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови, для індивідуального садівництва.

На замовлення позивача, ПП «Земля поліського краю» розроблений відповідний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а управлінням Держгеакадастру 18.01.2016 р. здійснена державна реєстрація кадастрового номеру земельної ділянки, а вже 21.04.2016 року п. 3.7. рішення № 809 від 20.10.2015 р. скасовано, чим порушено права позивача.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, посилаючись на те, що відповідачем в односторонньому порядку, без повідомлення позивача, було скасоване рішення, яке стосується її прав. Зазначили, що оскаржуване рішення порушує норми ЦК України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та суперечить Рішенню Конституційного суду України від 16.04.2009 року №7-рп/2009.

У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість. Оскаржуване рішення вважають законним, оскільки воно прийнято в межах повноважень міської ради, будь-які права на земельну ділянку на підставі скасованого рішення № 809 від 20.10.2015 р. у позивача не виникли. Крім того, підставою для скасування рішення стало те, що землевпорядною організацією порушено п.3.48 рішення від 20.10.2015 р. № 809, яким надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою на ділянку площею 0,0300 га, а фактично виготовлено документацію на 0,0628 га. Разом з тим, п. 3.7. рішення Новоград-Волинської міської ради № 87 від 21.04.2016 р. містить дозвіл ради ОСОБА_4 на виготовлення технічної документації на ту саму земельну ділянку з метою будівництва жилого будинку. Оскільки ОСОБА_4 є учасником АТО і не має власного житла, він має переважне право на отримання земельної ділянки.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Пояснив, що його мати отримала у спадщину від свого родича ОСОБА_7 та продала ОСОБА_1 житловий будинок по АДРЕСА_1. Поруч з домоволодінням залишилась вільна ділянка площею 0,06 га, яка перебувала у користуванні ОСОБА_7, та має адресу «АДРЕСА_1». На теперішній час вона є вільною і ОСОБА_4 виявив бажання отримати її у власність для будівництва будинку. Спірним рішенням міської ради йому надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, який до теперішнього часу не виготовлено.

Належним чином повідомлений представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Держгеокадастру у Новоград-Волинському районі Житомирської області в судове засідання повторно не прибув, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін та з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що п. 3.48 рішення Новоград-Волинського міської ради № 809 від 20.10.2015 року «Про передачу у власність, користування земельних ділянок та про інші питання земельних відносин» ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0,0300 га, для індивідуального садівництва, з метою передачі у власність за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови /а.с. 10/

Пунктом 3.7. Рішення Новоград-Волинського міської ради № 87 від 21.04.2016 року «Про передачу у власність, користування земельних ділянок та про інші питання земельних відносин» ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0,0600 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, з метою передачі у власність за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови, а також скасовано п.3.48 рішення міської ради від 20.10.2015 № 809 «Про передачу у власність, користування земельних ділянок та про інші питання земельних відносин» стосовно надання земельної ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_1. /а.с. 11/

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи та інтереси.

Згідно вимог ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до вимог ст. 59 зазначеного Закону, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення, більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно вимог ст. 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

Відповідно до вимог ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

З матеріалів справи вбачається, що п. 3.48 рішення Новоград-Волинської міської ради № 809 від 20.10.2015 року «Про передачу у власність, користування земельних ділянок та про інші питання земельних відносин» позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1. Рішення прийнято на виконання ст. 122 ЗК України.

За зверненням ОСОБА_1 ПП «Земля поліського краю» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1, в м. Новограді-Волинському /а.с. 12-16/.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 16.04.2009 року №7-рп/2009 зазначив, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами. Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення (ч. 5 п. 5 мотивувальної частини Рішення КСУ)

На підставі наданого міською радою дозволу та виготовленого проекту землеустрою позивач мала намір реалізувати своє право на приватизацію зазначеної земельної ділянки.

Дозвіл на розроблення проекту землеустрою є правовою підставою для виготовлення технічної документації та необхідним етапом процедури приватизації земельної ділянки.

За таких обставин, посилання представника відповідача на те, що рішення про надання дозволу не призвело до виникнення будь-яких прав у позивача, не відповідає дійсності

Згідно з ч.10. ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Системний аналіз наведених положень законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає з конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування.

Разом з тим, у ст.3 Конституції закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у ст. 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування. Вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

У справі, що розглядається, судом встановлено, що відповідач п. 3.48 рішення № 809 від 20.10.2015 року надав дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачеві у власність.

Оскільки зазначене рішення є ненормативними правовими актами одноразового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, воно не може бути в подальшому скасовано органом місцевого самоврядування.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 04.06.2013 року №21-64а13, за наслідком перегляду справи з підстав неоднакового застосування норм права судом касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

На підставі вищевикладеного, судом встановлено порушення прав позивача рішенням відповідача, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, оскільки судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує здійснені нею документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 159, 160, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати пункт 3.7. рішення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області № 87 «Про передачу у власність, користування земельних ділянок та про інші питання земельних відносин» від 21.04.2016 року, в частині скасування раніше прийнятого рішення, а саме - пункту 3.48 рішення міської ради від 20.10.2015 р. № 809 «Про передачу у власність, користування земельних ділянок та про інші питання земельних відносин» стосовно надання земельної ділянки на АДРЕСА_1 - ОСОБА_1.

Стягнути з Новоград-Волинської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку протягом десяти днів. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається безпосередньо до апеляційного суду.

Вступну та резолютивну частину постанови виготовлено у нарадчій кімнаті та проголошено у судовому засіданні 14.11.2016 року.

Повний текст постанови виготовлено 18.11.2016 року.

Суддя А.В. Помогаєв