Справа № 234/15382/16-а
Суддя: Марченко Л. М.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/234/333/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2016 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:

судді Марченко Л.М.,

за участю секретаря Овчарової Ю.Д.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Краматорську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону УПП в м.Маріуполі Брянського Сергія Анатолійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №2 батальйону УПП в м.Маріуполі Брянського С.А. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення АР №333219 від 03.10.2016 року, якою за ст.ст.121 ч.6, 126 ч.1 КУпАП був підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та показав, що вищенаведеною постановою на нього було накладено адміністративне стягнення за керування автомобілем при відсутності при собі полісу обов'язкового страхування. Однак він є учасником бойових дій та за законом звільнений від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. У випадку ДТП відшкодування шкоди проводить МТСБУ. Однак працівник поліції не звернув уваги на його заперечення та наявність посвідчення. Також відповідач, незважаючи на оспорювання правопорушення, не склав протокол, не дав йому можливості скористатися правами відповідно до ст.268 КУпАП, зокрема юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази, приймати участь у розгляді справи, а відразу склав постанову на місці зупинки автомобілю. Позивач ОСОБА_1 вважає, що його піддано адміністративної відповідальності безпідставно, у зв'язку з чим просить суд постанову АР №333219 від 03.10.2016 року скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

У судове засідання відповідач інспектор роти №2 батальйону УПП в м.Маріуполі Брянський С.А. не з'явився, був належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи. Заяв чи заперечень на позов не надав.

Суд, дослідивши доводи позову, вислухавши позивача, дослідивши другий примірник постанови АР №333219 від 03.10.2016 року, вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню.

Так, згідно ст.288 ч.1 п.3 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) - про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню 03.10.2016 року, копію постанови отримав того ж дня, що вбачається з особистого підпису на бланку другого примірнику постанови, зробленого через копіювальний папір (а.с.5), оскаржив її до суду 11.10.2016 року (а.с.1), тобто в строк, передбачений ст.289 КУпАП.

Згідно постанови АР №333219 від 03.10.2016 року, - 03.10.2016 року о 20-50 годин у Центральному районі м.Маріуполя по пр-ту Нахімова, біля будинку №125 водій ОСОБА_1 керував автомобілем TOYOTA CAMRU, реєстр.номер НОМЕР_1, з номерним знаком, не освітленим в темний період доби, та не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив п.2.1.ґПДР України, скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.121 ч.6, 126 ч.1 КУпАП, за що підданий штрафу в розмірі 450 грн.

Зазначено, що до постанови додається копія посвідчення МВ №037275 учасника бойових дій на ім'я ОСОБА_1

Суд вважає необхідним зазначити, що -

Згідно п.2.1.ґПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно п.13.1 ст.13 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Згідно рішенню Конституційного Суду України від 23.12.2014 року у справі №1-6/2014 в аспекті конституційного звернення положення п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV (зі змінами) необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі.

На підставі наведеного водію ОСОБА_1, який є учасником бойових дій та пред'явив інспектору поліції відповідне посвідчення, копію якого було долучено до постанови, безпідставно інкриміновано адміністративне правопорушення за ст.126 ч.1 КУпАП, оскільки останній звільнений за законом від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Також, оскаржувана постанова не містить посилання на будь-які докази, що підтверджують інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення за ст.121 ч.6 КУпАП та доводять обґрунтованість його вини. Протокол про адміністративне правопорушення не склався.

Згідно ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином закон покладає на відповідача обов'язок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, направленого на переслідування особи в порядку КУпАП.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Таким чином суд прийшов до висновку, що оскаржувана постанова винесена без достатніх об'єктивних підстав, оскільки подія правопорушення за ст.121 ч.6 КУпАП є недоведеною, а за ст.126 ч.1 КУпАП інкримінована безпідставно; інкримінуючи особі вчинення вказаних правопорушень інспектором повинен був складатися протокол про адміністративне правопорушення, оскільки в даному випадку положення ст.258 ч.1, ч.2 КУпАП не застосовуються; винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення відразу на місці вчинення правопорушення є неправомірним, якщо правопорушення не входить до переліку, передбаченому ч.1 ст.258 КУпАП, або особа проти цього заперечує та вимагає реалізації права на захист (ч.2 ст.258 КУпАП), та в розумінні ч.1 ст.276 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення повинен відбуватися за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, юрисдикція якого поширюється на відповідну адміністративно-територіальну одиницю.

До таких висновків суд дійшов на підставі аналізу положень чинного КУпАП, що більш ширше викладено у Узагальненому науково-консультативному висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, що співпадає з позицією суду у даній справі.

Також суд враховує висновок Конституційного Суду України, наведений у рішенні від 26.05.2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.276 КУпАП.

У п.2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у ст.ст.258, 276 КУпАП, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні ч.1 ст.276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні ч.1 ст.276 КУпАП, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного суд вважає, що постанова АР №333219 від 03.10.2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст.ст.121 ч.6, 126 ч.1 КУпАП складена безпідставно та неправомірно, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню, вказану постанову слід скасувати та справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі ст.247 ч.1 п.1, ст.284 ч.1 п.3 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до 89,94 КАС України судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.4-15,159-163, 171-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону УПП в м.Маріуполі Брянського Сергія Анатолійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення АР №333219 від 03.10.2016 року інспектора роти №2 батальйону УПП в м.Маріуполі Брянського С.А. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст.ст.121 ч.6, 126 ч.1 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

На постанову суду може бути подана апеляція до Донецького апеляційного адміністративного суду через Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Л.М.Марченко