Справа № 812/1208/16
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 листопада 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1208/16

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чиркін С.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним ОСОБА_1 до Старобільського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії Старобільського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції в Луганській області, про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, -

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - Позивач) до Старобільського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії Старобільського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області (далі - Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції в Луганській області, про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції.

19 жовтня 2016 року до суду від Позивача надійшла заява про уточнення до позовної заяви (а.с. 27-32), відповідно до якої Позивач просить зобов'язати Відповідача виплатити винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 12.06.2014 по 31.12.2014 включно з розрахунку 100% щомісячного грошового забезпечення в загальному розмірі 16271,08 грн.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначила, що з 25.06.2002 по 06.11.2015 проходив службу у Старобільському районному відділі ГУМВС України в Луганській області. В період з 12.06.2014 по 31.12.2014 брала безпосередню участь в антитерористичній операції забезпеченні її проведення і захисті незалежності суверенітету та територіальній цілісності України на територіальній Луганської області. За період з липня по грудень 2014 року винагороду за участь в АТО не отримав.

У відповідності з наданим розрахунком, наведеним в заяві про уточнення до позовної заяви просила зобов'язати Відповідача виплатити їй винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції, а саме: за червень 2014 року - 1900,00 грн, за липень 2014 року - 2709,56 грн, за серпень 2014 року - 3000,00 грн, за жовтень 2014 року - 2516,02 грн; за листопад 2014 року - 3000,00 грн; за грудень 2014 року - 3145,50 грн; загальна сума складає - 16271,08 грн.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, про що подав заперечення (а.с. 36-37), у яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування зазначив, що наказом АТЦ при СБУ від 25.06.2015 № 176 Позивач був включений до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення з 12.06.2014. Оскільки наказ про включення Позивача до участі в АТО виданий у червні 2015 року, тому відповідно до ст. 48, 57 Бюджетного кодексу України у Відповідача були відсутні законні підстави для виплати винагороди за спірний період 2014 року.

Ухвалою суду від 17 листопада 2016 року вирішено розглядати справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Згідно з пунктом 15 частини першої статті 3 КАС України, публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2 частини другої статті 17 КАС України).

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), з 25.06.2002 по 06.11.2015 проходила службу в Старобільському районному відділі ГУМВС України у Луганській області, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці (а.с. 14, 15).

Відповідно до інформації, зазначеній в довідці від 17.10.2016 № 3055/111/19-2016 Позивач наказам АТЦ при СБУ від 25.06.2015 № 176, з 12.06.2014 була включена до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення, наказом АТЦ при СБУ від 17.11.2015 № 321 з 07.11.2015 Позивач була виключена зі складу сил та засобів, які залучалися та брали безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення (а.с. 38).

Зазначена інформація кореспондується з інформацією, зазначеною у довідці про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 13.07.2015 №ВДЗ/7417/А (а.с. 8).

Листом - відповіддю від 30.09.2016 № 6135/111/43-2016 Старобільським районним відділом ГУМВС України у Луганській області повідомлено Позивача про відсутність підстав для виплати коштів за участь в антитерористичній операції в 2014 році, оскільки наказ АТЦ при СБУ від 25.06.2015 № 176, видано після закінчення бюджетного періоду (а.с. 10).

Згідно зі статтею 1 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» (далі - Закон № 108), заробітна плата виплачується працівникові власником або уповноваженим органом, та виплата заробітної плати проводиться за місцем роботи (статті 24 цього Закону).

Крім того, відповідно до пункту 27 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам необхідно враховувати, що згідно зі статтею 21 Кодексу законів про працю України належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір.

Оскільки Позивач безпосередньо перебувала у трудових відносинах та отримувала заробітну плату в Старобільському районному відділі ГУМВС України у Луганській області, врахуванням вищевикладеного належним Відповідачем у справі є Старобільському районному відділі ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону № 108 форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

У відповідності до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації.

Відповідно до статті 1 Закону України від 20.03.2003 № 638-IV «Про боротьбу з тероризмом» антитерористична операція (далі - АТО) - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

Так, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 158 «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» військовослужбовцям у 2014 році виплачувалась винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях.

Вказана постанова регулює розмір та порядок перерозподілу видатків державного бюджету для виплати винагороди за безпосередню участь в антитерористичних операціях.

Відповідно до пункту 2 вказаної постанови (діючої на момент виникнення спірних правовідносин) за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 р. виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Відповідно до пункту 3 наказу МВС України від 31.12.2007 № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 № 499, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби.

Відповідно до пункту 2 наказу від 23.07.2014 № 719 «Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України».

Винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників), начальників органів внутрішніх справ.

Згідно до вимог статті 2 Закону № 108 в структуру заробітної плати входять: основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

На підставі викладеного, сума винагороди за безпосередню участь в антитерористичних операціях, встановлених пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 158 «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету», входить до структури заробітної плати.

З викладеної норми пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 №158 та інформації, зазначеній в довідці Старобільського районного відділу ГУМВС України у Луганській області, Позивачу винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції в 2014 році в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, у розрахунку на місяць, але не менше 3000,00 грн не нараховувалась та не виплачувалась (а.с. 9).

Згідно інформації, зазначеній в довідці від 30.09.2016 № 6134/111/43-2016, яка видана Старобільським районним відділом ГУМВС України у Луганській області, Позивачу у червні 2014 року нараховано 2376,00 грн - грошового забезпечення, 40,19 грн - індексації; у липні 2014 року - 2443,50 грн - грошового забезпечення, 172,96 грн - індексації; у серпні 2014 року - 2443,50 грн - грошового забезпечення, 131,54 грн - індексації; у вересні 2014 року - 2632,50 грн - грошового забезпечення, 149,81 грн - індексації, 2000,00 грн - матеріальна допомога на оздоровлення; у жовтні 2014 року - 2632,50 грн - грошового забезпечення, 149,81 грн - індексації; у листопаді 2014 року - 2632,50 грн - грошового забезпечення, 200,97 грн - індексації; у грудні 2014 року - 3145,50 грн - грошового забезпечення, 235,07 грн - індексації, всього за період з 01 червня 2014 року по 31 грудня 2014 року загальна сума доходу становить 23386,35 грн (а.с. 9).

Враховуючи положення Постанови КМУ № 158 та наказу МВС України № 719 розмір винагороди Позивача у період з червня по листопад 2014 року повинен розраховуватись із розміру грошового забезпечення у сумі 3000,00 грн щомісяця, оскільки, розмір грошового забезпечення Позивача у вказаних місяцях становив менше 3000,00 грн.

Враховуючи, що відповідно до наказу АТЦ при СБУ від 07.06.2015 № 158 Позивача залучено до безпосередньої участі в антитерористичній операції на території Луганської області з 12.06.2014, а тому винагорода Позивачу за участь в Антитерористичної операції повинна була сплачуватись саме з вказаного періоду.

Згідно інформації, зазначеній у довідці від 23.09.2016 № 5935/111/43-2016 Позивач в період з 01.09.2014 по 05.10.2014, 21.07.2014 по 23.07.2014 (а.с. 11).

Позивачем в заяві про уточнення до позовної заяви від 12.10.2016 б/н виконаний розрахунок позовних вимог з урахуванням розміру грошового забезпечення та тривалості його участі в АТО (а.с. 27-32)

Таким чином, розмір винагороди за безпосередню участь в АТО, яка підлягає стягненню на користь Позивача за 2014 рік повинен становити за червень 2014 року - 1900,00 грн (2376,00 грн - грошове забезпечення за червень 2014 року, тому відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 04.06.2014 № 158 до виплати належить 3000,00 грн : 30 = 100 грн (за одну добу) х 19 діб (кількості діб участі в АТО, початок участі в АТО з 12.06.2014); за липень 2014 року - 2709,56 грн (2443,50 грн - грошове забезпечення за липень 2014 року, тому відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 04.06.2014 № 158 до виплати належить 3000,00 грн : 31 = 96,77 грн (за одну добу) х 28 діб (кількості діб участі в АТО, 3 доби перебувала у відпустці з 21.07.2014 по 23.07.2014); за серпень 2014 року - 3000,00 грн (грошове забезпечення за серпень 2014 року - 2443,50 грн); за вересень 2014 року - винагорода не повинна виплачуватись, оскільки з 01.09.2014 по 05.10.2014 Позивач перебувала у черговій відпустці; за жовтень 2014 року - 2516,02 грн (сума грошового забезпечення за жовтень 2014 року - 2632,50 грн , тому відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 04.06.2014 № 158 до виплати належить 3000,00 грн : 31 = 96,77 грн х 26 діб (5 доби перебував у відпустці з 01.09.2014 по 05.10.2014); за листопад 2014 року - 3000,00 грн (сума грошового забезпечення за листопад 2014 року - 2632,50 грн); за грудень 2014 року - 3145,50 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованою суму винагороди в розмірі 16271,08 грн.

В своїх заперечення Відповідач зазначає, що наказ АТЦ при СБУ від 25.06.2015 № 176 був виданий по закінченню бюджетного періоду, а тому Відповідач по справі були відсутні правові підстави для виплати коштів за участь в АТО за спірний період. Для виплати винагороди були виділені кошти з резервного фонду із зазначенням сум, які виділяються для проведення виплат, тобто кошти були надані за окремою бюджетною програмою.

Суд не приймає посилання представника відповідача на відсутність у ліквідаційної комісії видатків на виплату Позивачеві винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, оскільки Європейський Суд з прав людини у справі «Кечко проти України» зазначив, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Відповідно до статті 32 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, юрисдикція Європейського Суду з прав людини поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї.

Відповідно до пункту 1 Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги про зобов'язання Відповідача виплатити Позивачу винагороду за безпосередню участь в Антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення обґрунтованими, однак, у зв'язку з тим, що Позивач залучений до участі в АТО з 12.06.2014, а в період з 21.07.2014 по 23.07.2014 та з 01.09.2014 по 05.10.2014 перебував у черговій відпустці, а також враховуючи розмір грошового забезпечення Позивача за спірний період, суд вважає обґрунтованою вимоги Позивача про зобов'язання Відповідача виплатити винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 12.06.2014 по 31.12.2014 включно з розрахунку 100% щомісячного грошового забезпечення в загальному розмірі 16271,08 грн.

Частиною другою статті 11 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З метою повного захисту порушених прав Позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та стягнути з Відповідача на користь ОСОБА_1 винагороду за безпосередню участі в антитерористичній операції за період з 12.06.2014 по 31.12.2014 у розмірі 16271,08 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Розподіл судових витрат судом не здійснюється у зв'язку з їх відсутністю.

Керуючись статтями 2, 8, 10, 11, 158-163, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Старобільського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії Старобільського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції в Луганській області, про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції задовольнити повністю.

Стягнути зі Старобільського районного відділу ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії (, місцезнаходження: 92700, Луганська область, м. Старобільськ, вул. Фрунзе, буд. 20) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період червень - серпень 2014 року та жовтень - грудень 2014 року включно у загальному розмірі 16271 (шістнадцять тисяч двісті сімдесят одну) гривню 08 копійок, в тому числі - за червень 2014 року - 1900 (одна тисяча дев'ятсот) гривень, за липень 2014 року - 2709 (дві тисячі сімсот дев'ять) гривень 56 копійок, за серпень 2014 року - 3000 (три тисячі) гривень, за жовтень 2014 року - 2516 (дві тисячі пятсот шістнадцять) гривень 02 копійки, за листопад 2014 року - 3000 (три тисячі) гривень, за грудень 2014 року - 3145 (три тисячі сто сорок п'ять) гривень 50 копійок; з відрахуванням податків та обов'язкових платежів до бюджетів всіх рівнів.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя С.М. Чиркін