Справа № 815/2380/15
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/2380/15

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Сівєлькіної С.Є.,

позивача ОСОБА_1 (одночасно діючого в інтересах ОСОБА_2) та його представника ОСОБА_3, представника відповідача/апелянта ОСОБА_4, третьої особи/апелянта ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6, представника третьої особи ОСОБА_7 - ОСОБА_8, представника третьої особи Компанії GISAP L.A. (Великобританія) Фороса А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційні скарги ОСОБА_5 та Департаменту Державної архітектурно-будівельної Інспекції в Одеській області, а також заяву про приєднання до апеляційної скарги Компанії GISAP L.A. (Великобританія) на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (правонаступника Департаменту Державної архітектурно-будівельної Інспекції в Одеській області), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_7, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (правонаступника реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області), та Компанія GISAP L.A. (Великобританія), про визнання протиправними дії та скасування реєстрації декларації,-

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з адміністративним позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної Інспекції в Одеській області про визнання протиправними дії Департаменту Державної архітектурно-будівельної Інспекції в Одеській області щодо реєстрації 10 листопада 2014 року на ім'я ОСОБА_5 декларації за №ОД 62 про готовність об'єкта до експлуатації за адресою АДРЕСА_1 та про скасування вказаної декларації.

При цьому позивачі посилалися на те, що в декларації про готовність об'єкта до експлуатації, яка зареєстрована відповідачем, декларантом ОСОБА_5 були вказані недостовірні та неповні дані, об'єкт побудований з істотним порушенням будівельних норм і правил, а також вимог містобудівельного законодавства, тому мало місце суттєві порушення вимог закону при її поданні, оформленні та реєстрації, в зв'язку з чим реєстрація декларації підлягає скасуванню. Відповідачем не враховано, що згідно з дозвільними документами (дозвіл на виконання будівельних робіт №505/02 від 23.07.2002 року отриманий ОСОБА_7) та проектною документацією передбачалося будівництво одноповерхового будинку за адресою АДРЕСА_1. Однак ОСОБА_5, в порушення вимог законодавства та норм будівництва, самовільно замість одноповерхового, збудував двоповерховий будинок. Не дивлячись на зазначені обставини відповідачем в порушення ч. 2 ст. 19 Конституції України, 10 листопада 2014 року зареєстрована декларація №ОД 62 про готовність об'єкта до експлуатації за адресою АДРЕСА_1. Таким чином, суб'єкти містобудування ОСОБА_5 та ОСОБА_7 порушили вимоги містобудівного законодавства, а відповідач протиправно зареєстрував вищезазначену декларацію про готовність об'єкта до експлуатації (Т. 1 а.с. 203-204, Т. 2 а.с. 136-139).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволений частково. Скасовано реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації за адресою: АДРЕСА_1, здійснену 10.11.2014 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної Інспекції в Одеській області за №ОД 62 на замовлення ОСОБА_5. У задоволенні іншої частини адміністративного позову відмовлено (Т. 2 а.с. 206-214).

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ОСОБА_5 та Департамент Державної архітектурно-будівельної Інспекції в Одеській області подали апеляційні скарги, у яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у повному обсязі (Т. 2 а.с. 225-229, 237-239, 273-274, 285-287).

Позивач ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржував, надіслав до апеляційного суду заперечення, у якому зазначає про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін (Т. 2 а.с. 261-272).

12 липня 2016 року підчас розгляду справи апеляційним судом від Компанії GISAP L.A. (Великобританія) надійшла заява про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_5, у якій зазначена юридична особа посилається на те, що оскаржуване судове рішення стосується її прав та інтересів, оскільки вона перебуває у договірних відношеннях із ОСОБА_5 з приводу оренди спірного будинку.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду першої інстанції наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційних скарг та пояснення на них позивача ОСОБА_1 (одночасно діючого в інтересах ОСОБА_2) та його представника ОСОБА_3, представника відповідача/апелянта ОСОБА_4, третьої особи/апелянта ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6, представника третьої особи ОСОБА_7 - ОСОБА_8, представника третьої особи Компанії GISAP L.A. (Великобританія) Фороса А.В., апеляційний суд не вбачає підстав для їх задоволення з урахуванням наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у 2002 році на замовлення ОСОБА_7 головним архітектором ОСОБА_11 був розроблений проект індивідуального 1-поверхового жилого будинку за адресою: АДРЕСА_2 (Т. 1 а.с. 22-26), у якому планувалося збудувати жилий будинок одноповерховий з цокольним та мансардним поверхами (Т. 1 а.с. 23).

23 травня 2002 року Управлінням інженерного захисту території міста виконавчого комітету Одеської міської ради був погоджений Проект будівництва індивідуального одноповерхового жилого будинку за адресою: АДРЕСА_2, та 10 травня 2002 року отримано висновок експертизи УДПО УВСУ в Одеській області (Т. 1 а.с. 21).

Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради по проекту житлового будинку гр. ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 зроблено висновок від 27.05.2002 року №31/02-П (Т. 1 а.с. 19 зворот).

Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №582 від 26.06.2002 року надано дозвіл ОСОБА_7 на будівництво житлового будинку згідно з проектом, розробленим архітектором ОСОБА_12, на земельній ділянці по АДРЕСА_1 (Т. 1 а.с. 20 зворот).

23 липня 2002 року ОСОБА_7 отримано в Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю м. Одеси дозвіл №505/02 на виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1, відповідно до проекту документації, затвердженої та зареєстрованої 27.05.2002 року за №31/02-П (Т. 1 а.с. 19).

Приймаючи рішення у справі суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Так, відповідно до ст. 7, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про основи містобудування», державне регулювання у сфері містобудування здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою та Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування. Державне регулювання у сфері містобудування полягає в контролі за дотриманням законодавства у сфері містобудування, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, затвердженої містобудівної документації та проектів конкретних об'єктів, раціональним використанням територіальних і матеріальних ресурсів при проектуванні та будівництві.

Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Статтею 4 Закону України «Про архітектурну діяльність» визначено, що для створення об'єкта архітектури виконується комплекс робіт, який включає: підготовку вихідних даних на проектування; здійснення у необхідних випадках передпроектних робіт, у тому числі заходів з охорони нововиявлених під час будівельних робіт об'єктів, що мають художнє, історичне, етнографічне та наукове значення; пошук архітектурного рішення, розроблення і узгодження проекту; виконання робочої документації для будівництва; будівництво (нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт) об'єкта архітектури, архітектурно-будівельний контроль та авторський нагляд під час виконання будівельних робіт; прийняття спорудженого об'єкта в експлуатацію.

Також, згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону України «Про архітектурну діяльність» (редакція від 29.08.2006 року чинна до 2012 року) внесення змін до затвердженого проекту проводиться виключно за згодою архітектора - автора проекту, а у разі відхилення від умов вихідних даних на проектування - відповідно за погодженням з органом містобудування та архітектури, підприємствами, установами та організаціями, які надали ці вихідні дані, та замовником (забудовником).

Правові та організаційні основи планування, забудови та іншого використання територій спрямовані на забезпечення сталого розвитку населених пунктів з урахуванням громадських і приватних інтересів в період з 20.04.2000 року до 2011 року визначалися в Законі України «Про планування і забудову територій» №1699-III.

Порядок та умови надання дозволу на виконання будівельних робіт з нового будівництва, розширення, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації та капітального ремонту об'єктів в період з 2002 року по 2010 рік був врегульований Положенням про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, (затвердженим Наказом Держбуду України від 05.12.2000 року №273, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 грудня 2000 року за №945/5166).

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій», дозвіл на виконання будівельних робіт - це документ, що засвідчує право замовника та підрядника на виконання підготовчих (якщо підготовчі роботи не були виконані раніше відповідно до дозволу на виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається на нормативний строк будівництва об'єкта або на строк дії договору (контракту) підряду на будівництво об'єкта.

Дія дозволу може бути продовжена за зверненням замовника на строк не більше одного року.

Як вірно підкреслено судом першої інстанції, з дозволу на виконання будівельних робіт №505/02 від 23.07.2002 року вбачається, що термін його дії був встановлений до 01.07.2003 року. При цьому, доказів продовження дії цього дозволу апелянтом не надано (Т. 1 а.с. 19).

При цьому, п. 3.13 Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт визначено, що якщо дозвіл на виконання будівельних робіт не було завчасно продовжено після закінчення його терміну, то будівництво вважається самовільним.

З матеріалів справи вбачається, що будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, було розпочато в 2002 році, а завершилося у 2008 році. У 2007 році до проекту забудови внесено зміни шляхом корегування проектної документації на будівництво житлового будинку, що також не заперечувалося апелянтом ОСОБА_5 підчас розгляду справи апеляційним судом.

Також, з матеріалів справи вбачається, що у 2007 році на замовлення ОСОБА_5 та ОСОБА_7 згідно договору №07-А-2007 розроблено коректуру проектної документації на будівництво жилого будинку за адресою: АДРЕСА_2. (Т. 1 а.с. 208-220), у якій вже передбачається, що в будинку буде: підвал, два поверхи та горище (Т. 1 а.с. 211-214).

Таким чином, враховуючи усі вищевикладені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в період з 02.07.2003 року по 2008 рік будівництво житлового будинку зі змінами в проектній документації (будівництво другого поверху та горища замість мансардного поверху) за адресою: АДРЕСА_2, здійснювалося без дозволу на виконання будівельних робіт. Адже зазначені будівельні роботи не віднесені до переліку будівельних робіт, на які не вимагався дозвіл відповідно до п. 4.1-4.10 Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт №273.

Частиною 10 ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій» (редакція від 14.03.2007 року), передбачено, що здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством.

Також, відповідно до п. 5.1 Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт №273, виконання будівельних робіт на об'єктах без одержання дозволу або його завчасної перереєстрації, а також виконання не зазначених у дозволі будівельних робіт уважається самовільним і тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством.

Водночас, ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Процедуру прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначає Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461 (далі - Порядок №461).

Відповідно до ч. 4 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об'єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.

Відповідно до п. 2, п. 18, п. 20, п. 21 Порядку №461, прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I-III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (п. 2). Замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 1, у разі, коли будівельні роботи виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання, - за формою згідно з додатком 7 (п. 18). Інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію (п. 20). У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації (п. 21).

10 листопада 2014 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області зареєстровано декларацію за №ОД 62 про готовність вказаного об'єкта до експлуатації - будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, подану ОСОБА_5, (Т. 1 а.с. 81-83).

Апелянт посилається на те, що 10.11.2014 року відповідачем була зареєстрована декларація №ОД 62, оскільки вона була заповнена повністю - всі графи. При цьому Департамент ДАБІ не перевіряв достовірність даних, зазначених в декларації, так як за достовірність даних, зазначених в декларації, відповідає замовник.

Колегія суддів, як і суд першої інстанції встановла, що всі розділи декларації від 10.11.2014 року №ОД 62 про готовність об'єкта до експлуатації будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Одеса, пров. Мореплавний, буд 1, ДК 018-2000 1110.3, категорія складності ІІ заповнені повністю (Т. 1 а.с. 81-83).

Крім того, судами 1-ї та 2-ї досліджено достовірність даних, зазначених в зареєстрованій 10.11.2014 року Департаментом ДАБІ декларації за №ОД 62.

Так, форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації наведена у додатку до Порядку №461. В п. 4 декларації зазначається «Інформація про генерального підрядника (підрядника - у разі, коли, будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) (за наявності)». В п. 6 декларації зазначається «Інформація про осіб, відповідальних за виконання робіт».

Підчас розгляду справи судами 1-ї та 2-ї інстанцій третя особа ОСОБА_5 пояснював, що будівельні роботи житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, здійснювалися господарським способом без залучення генпідрядника. Будь яких доказів на спростування зазначеного сторонами та третіми особами не надано. Отже, не встановлено недостовірність даних, зазначених в п. 4 та п. 6 спірної декларації.

Відповідно до встановленої форми декларації в п. 9 зазначається «Інформація про проектну документацію» (назва, дата, номер документа про затвердження проектної документації, результати експертизи проектної документації (за наявності).

В п. 9 декларації за №ОД 62 замовником зазначено «Проект будівництва житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, затверджений ОСОБА_5 10.03.2007 року».

При цьому, судом першої інстанції було вірно враховано, що учасниками судового процесу не надано жодного документу з назвою «Проект будівництва житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1».

Відповідно до встановленої форми декларації в п. 10 зазначається «Інформація про дозвільні документи (повідомлення про початок виконання будівельних робіт, декларація про початок виконання будівельних робіт, інші документи у разі їх наявності)».

З спірної декларації вбачається, що замовником вказано дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий інспекцією ДАБК м. Одеса №87/02 від 12.04.2002 року (Т. 1 а.с. 82).

Однак, в матеріалах справи відсутній дозвіл на виконання будівельних робіт інспекції ДАБК №87/02 від 12.04.2002 року.

При цьому судом першої інстанції правильно зазначено, що відповідно до п. 2.1 Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Держбуду України 05.12.2000 року №273, дозвіл на виконання будівельних робіт можна було видавати лише після розгляду інспекцією держархбудконтролю заяви забудовника про надання дозволу з додатками, серед яких повинна бути надана затверджена в установленому порядку проектна документація.

Отже, з цього можна дійти висновку, що в даному випадку, без наявності затвердженої проектної документації, дозвіл на виконання будівельних робіт інспекцією не видавався.

При цьому, з дозволу на виконання будівельних робіт №505/02 від 23.07.2002 року вбачається, що в ньому зазначається про те, що проектна документація на будівництво житлового будинку №31/02-П була затверджена та зареєстрована 27.05.2002 року (Т. 1 а.с. 19).

Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що посилання в п. 10 декларації №ОД 62 на наявність дозволу на виконання будівельних робіт №87/02 від 12.04.2002 року є недостовірним, так як проект на будівництво житлового будинку був затверджений лише 27.05.2002 року.

Також, відсутність документів, зазначених замовником в п. 9 декларації №ОД 62, підтверджується дослідженими матеріалами адміністративної справи: проектом індивідуального одноповерхового житлового будинку за адресою: пер Морехідний, 1 (Т. 1 а.с. 22-26), дозволом на виконання будівельних робіт інспекції ДАБК №505/02 від 23.07.2002 року (Т. 1 а.с. 19), коректурою проектної документації на будівництво жилого будинку за адресою: АДРЕСА_2 від 2007 р. (Т. 1 а.с. 208-220).

Крім того, суд першої інстанції послався на те, що рішенням Одеської міської ради від 09.11.2005 року №4858-IV «Про найменування вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території міста Одеса», затверджено найменування вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території міста Одеса (http://omr.gov.ua/ua/acts/council/160/). В додатку до даного рішення Одеської міської ради зазначено серед іншого перелік провулків м. Одеси за найменуваннями. Однак, в даному переліку відсутній провулок під назвою Мореплавний, при цьому зазначений провулок Морехідний.

Також, судом першої інстанції з проекту індивідуального одноповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 (Т. 1 а.с 22-26), коректури проектної документації на будівництво жилого будинку за адресою: АДРЕСА_2. (Т. 1 а.с. 208-220), вбачається, що проектна документація розроблялася на будівництво будинку за адресою: АДРЕСА_2, а ні АДРЕСА_1.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що замовником в декларації №ОД 62 не вірно зазначено місцезнаходження об'єкта будівництва.

Проте, колегія суддів вважає, цю обставина не суттєвою та ткоюЮ що не може слугувати підставою для скасування спірної декларації, оскільки з довідки з адресного реєстру м. Одеси від 07.09.2015 р. №340531/2 вбачається, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 відповідає адресі АДРЕСА_2 (Т. 2 а.с. 289).

Підсумовуючи усе викладене, колегія суддів, як і суд першої інстанції вважає, що у пунктах 9 та 10 спірної декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої відповідачем 10.11.2014 року за №ОД 62, третьою особою були зазначені недостовірні відомості, які дають підстави вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Скасовуючи вказану декларацію суд першої інстанції правильно виходив з того, що Статтею 39-1 Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що у разі якщо замовник самостійно виявив технічну помилку у надісланому повідомленні про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт, зареєстрованій декларації про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт або про готовність об'єкта до експлуатації, а також у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до закону, до такого повідомлення або декларації вносяться зміни у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Замовник зобов'язаний протягом трьох робочих днів надати достовірні дані щодо інформації, яка потребує змін, для внесення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю відповідних відомостей до реєстру, а також до повідомлення або декларації.

Водночас, у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які дають підстави вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

До того ж, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до Департаменту ДАБІ з заявами про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації №ОД 62, однак відповідач своїх обов'язків по незрозумілим причинам не виконав та зазначена реєстрація декларації Департаментом ДАБІ не була скасована (Т. 2 а.с.270-272, Т. 5 а.с. 90 - 101).

При цьому, як вже зазначалося вище, перевірка даних, зазначених в зареєстрованій 10.11.2014 року декларації №ОД 62 Департаментом ДАБІ не проводилася.

Отже, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до спірної декларації про готовність об'єкта до експлуатації замовником ОСОБА_5 були внесені недостовірні данні, а саме: зазначені проект будівництва будинку та дозвільні документи, яких насправді не існує, що, з урахуванням вимог ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», дає підстави вважати, що цей об'єкт збудований самочинно. Оскільки відповідач Департамент Державної архітектурно-будівельної Інспекції в Одеській області своїх обов'язків самостійно за зверненням позивача не виконав, у суду були наявні підстави для застосування наслідків подання замовником недостовірних даних, а саме, для скасування реєстрації спірної декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання апеляційної скарги на те, що реєстрація відповідачем спірної декларації ніяким чином не порушує прав позивачів, оскільки порушення відповідачем містобудівного законодавства, що виразилося у відсутності належного контролю з боку державного органу, який був повинен перевірити наявність у забудовника проекту та дозволу на будівництво двохповерхового замість одноповерхового будинку, ставить в пряму небезпеку позивача, як забудовника суміжної ділянки. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Також, колегія суддів відхиляє посилання апелянтів на відсутність підстав для скасування реєстрації спірної декларації, враховуючи, що будинок ОСОБА_5 відповідає будівельним, пожарним нормам та сейсмічно стійкий, оскільки в даному адміністративному спорі суд мав перевірити лише дотримання суб'єктом владних повноважень містобудівного законодавства при прийнятті, перевірці та реєстрації спірної декларації. До того ж, у теперішній час судами в порядку цивільного судочинства розглядається справа про знесення самочинного будівництва щодо будинку ОСОБА_5, у якій ці обставини й повинні перевірятися відповідно до норм ЦК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині скасування реєстрації зазначеної декларації.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, та треті особи свою позицію не довели та не обґрунтували.

Натомість, позивачі довели протиправність прийнятого відповідачем рішення щодо реєстрації спірної декларації.

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції правильним і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відтак, апеляційні скарги ОСОБА_5 та Департаменту Державної архітектурно-будівельної Інспекції в Одеській області, а також заява про приєднання до апеляційної скарги Компанії GISAP L.A. (Великобританія) задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та Департаменту Державної архітектурно-будівельної Інспекції в Одеській області, а також заяву про приєднання до апеляційної скарги Компанії GISAP L.A. (Великобританія) залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов