Справа № 803/918/16
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 р. Справа № 876/6379/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю представника відповідача Киричук Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка-Добробут» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21 липня 2016 року у адміністративній справі №803/918/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка-Добробут» до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ТзОВ «Ніка-Добробут» звернулось в суд з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови від 10 травня 2016 року №32 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами в розмірі 82680 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21 липня 2016 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем, подана апеляційна скарга, в якій покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зазначає, що індексації заробітної плати є державною соціальною гарантією, а відтак, відповідальність за недотримання державних соціальних гарантій не підпадає під дію абз. 4 ч. 2 ст. 265 КзПП. Просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Позивач в судове засіданні не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. 28 березня 2016 року Управління Держпраці у Волинській області отримало лист-доручення Державної служби України з питань праці від 25 березня 2016 року №3365/2/4.1-ДП-16, яким надано згоду на проведення як планових так і позапланових перевірок суб'єктів господарювання, в тому числі і ТзОВ «Ніка-Добробут».

На підставі вищевказаного доручення відповідачем видано наказ №60 від 05 квітня 2016 року та направлення №179 від 05 квітня 2016 року у відповідності до яких інспекторами Управління Держпраці у Волинській області з 13 квітня по 15 квітня 2016 року проведено планову перевірку ТзОВ «Ніка-Добробут».

За результатами перевірки 15 квітня 2016 року складено акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №04-0012/108, яким зафіксовано порушення частини шостої статті 95 КЗпП, а саме: індексація заробітної плати провадилась до жовтня 2015 року, а за період з жовтня 2015 року по березень 2016 року включно індексація не проводилась.

Управлінням 10 травня 2016 року прийнято постанову №32 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, якою до ТзОВ «Ніка-Добробут» застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді штрафу у розмірі 82 680 грн.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що відповідачем правомірно нарахована товариству сума штрафних санкцій за постановою від 10 травня 2016 року №32 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами в розмірі 82 680 грн. за не проведення індексації заробітної плати.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 №100 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» утворено Державну службу України з питань праці, реорганізувавши шляхом злиття територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 №929-р «Питання Державної служби з питань праці», на Державну службу України з питань праці покладено здійснення функцій і повноважень Державної інспекції з питань праці, що припиняється.

Положення про Державну службу України з питань праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 №96 (далі - Положення).

Відповідно до пункту Положення, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Підпунктом 54 пункту 4 Положення передбачено, що Державна служба України з питань праці має право накладати у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 Положення).

В даному випадку Управління Держпраці у Волинській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці.

Статтею 259 КЗпП України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. До набрання чинності постановою КМУ про затвердження порядку проведення перевірок за дотримання законодавством про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю діє «Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів», затверджений наказом Міністерства соціальної політики України 02 липня 2012 року за №390 (далі Порядок №390).

У відповідності до пункту 2 Порядок №390, право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці.

Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», що прямо передбачено пунктом 3 зазначеного Порядку.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що інспектор має право на проведення перевірки за наявності у нього службового посвідчення та направлення на перевірку.

У відповідності до направлення на проведення перевірки суб'єкта господарювання від 05 квітня 2016 року №179, заступнику начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів було доручено провести планову перевірку ТзОВ «Ніка-Добробут» на предмет додержання законодавства з питань праці.

За результатами перевірки, що передбачено пунктом 7 Порядку №390 складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Як видно з матеріалів справи, складений акт перевірки №04-0012/108, яким були зафіксовані порушення законодавства про працю, що допустив позивач, зокрема за період з жовтня 2015 року по березень 2016 року включно індексація заробітної плати не проводилася. В даному акті зазначено, що під час проведення перевірки усунено виявлене порушення, а саме донараховано індексацію грошових доходів громадян за період з жовтня 2015 року по березень 2016 року на загальну суму 6668,28 грн. та виплачено на загальну суму 5367,99 грн., а саме донараховано по 1168,79 грн. підсобним робітникам ОСОБА_2, ОСОБА_3, завідувачу складом ОСОБА_4, верстатнику деревообробних верстатів ОСОБА_5, бухгалтеру ОСОБА_6 та виплачено по 940,88 грн.; директору ОСОБА_7, донараховано 824,33 грн., виплачено 663,59 гр. відповідно до платіжної відомості №8 від 15 квітня 2016 року.

У судовому засіданні представником відповідача надано суду копію постанови Ковельського міськрайонного суду від 27 квітня 2016 року, згідно до якого вина у вчиненні порушень вимог частини шостої статті 95 КЗпП України та статті 33 Закону України «Про оплату праці» в повному обсязі доведена. Дане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили.

З вищенаведеного суд приходить висновку, що позивач визнав у добровільному та в судовому порядку свою вину і самостійно виправив помилку, а тому доводи його представника у судовому засіданні про значний обсяг роботи бухгалтера, що це нарахування зроблено помилково не береться до уваги оскільки директор підприємства власноручно підписував акт перевірки та відомість про виплату суми індексації своїм працівникам.

Також судом не береться до уваги твердження позивача про те, що управління не вправі накладати штраф у такому розмірі за не проведення індексації, за що передбачена відповідальність, оскільки це не є недотриманням мінімальних державних гарантій в оплаті праці, а державних соціальних гарантій з таких підстав.

Згідно із статтею 12 Закону України «Про оплату праці», норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов'язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв'язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається з урахуванням потреб працівників та їх сімей, вартісної величини достатнього для забезпечення нормального функціонування організму працездатної людини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, а також загального рівня середньої заробітної плати, продуктивності праці та рівня зайнятості.

Статтею 2 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що на основі соціальних стандартів визначаються розміри основних соціальних гарантій: мінімальних розмірів заробітної плати та пенсії за віком, інших видів соціальних виплат і допомоги.

Мінімальні розміри ставок (окладів) заробітної плати, як мінімальні гарантії в оплаті праці, визначаються генеральною угодою (стаття 11 Закону України «Про оплату праці»).

З листа Вищого спеціалізованого суду України від 07 травня 2013 року №708/0/4-13 видно, що індексація є складовою частиною заробітної плати і є додатковою заробітною платою.

Тому індексація заробітної плати є і мінімальною державною гарантією в оплаті праці і державною соціальною гарантією, оскільки стосується і працівників і їх сімей.

Разом з тим, статтею 95 КЗпП України визначено, що мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб.

Відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Таким чином, фіксована сума індексації виплачується до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення заробітної плати перевищить фіксовану суму індексації.

Згідно із статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року 928-VIII станом на 01 січня 2016 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1 378 грн.

Оскільки на момент проведення перевірки підвищення заробітних плат не було, тому товариство зобов'язане було виплачувати фіксовану суму індексації по працівникам і з березня 2016 року.

Відповідно до абзацу 4 частини другої статті 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, зокрема в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач правомірно застосовано адміністративно-господарські санкції за порушення законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 82 680 грн.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка-Добробут» - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року у адміністративній справі №819/863/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 21.11.2016р.