Справа № 820/2478/16
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 р.Справа № 820/2478/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2016р. по справі № 820/2478/16

за позовом Комунального підприємства "Міський інформаційний центр"

до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Комунальне підприємство "Міський інформаційний центр", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд скасувати податкові повідомлення-рішення Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 14.04.2016 №, №.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що висновки акту перевірки, на підставі якого винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, є необґрунтованими та помилковими, оскільки позиція відповідача спростовується наявністю первинної документації щодо господарських операцій між позивачем та його контрагентами, які були фактично проігноровані податковим органом під час проведення перевірки .

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 року у справі № 820/2478/16 адміністративний позов Комунального підприємства "Міський інформаційний центр" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено в повному обсязі.

Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причин неявки не повідомив.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причин неявки не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, представників третьої особи, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, Центральною ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області проведена позапланова документальна виїзна перевірка КП "Міський інформаційний центр" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України в частині господарських взаємовідносин ТОВ "Аутсорсинг енд менеджмент телеком'юнікейшнс" за грудень 2014 року, ТОВ "Схід-Теплоремонт" за грудень 2014 року, ТОВ "Аутсорсинг енд менеджмент телеком'юнікейшнс" та ТОВ "ІР СОМ" за січень, лютий 2015 року, ТОВ "Стройком ЛТД" за жовтень 2014 року та травень 2015 року та подальшої реалізації товарів (робіт, послуг), отриманих від вищевказаних контрагентів-постачальників, відображення здійснених фінансово-господарських операцій у податковій звітності.

За результатами позапланової документальної виїзної перевірки складений акт від 22.03.2016 №926/20-30-14-02/3213564 (т.1 а.с.3-28), яким встановлено порушення вимог п. 44.6 ст. 44, п. 138.8 ст. 138, ст. 139 ПК України, через що підприємством занижено податок на прибуток за 2014 - 2015 роки на 106708 грн., в т.ч. за 2014 рік на 56300 грн., за 2015 рік на 50408 грн.; п. 44.6 ст. 44, п.198.2 ст.198, 200.1 ст. 200 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 112500 грн., у т.ч. за жовтень 2014 року на суму 8024 грн.., за грудень 2014 на суму 54533 грн., за січень 2014 року - на 7481 грн., за лютий 2015 року на суму 13243 грн., за травень 2015 року на суму 29219 грн., внаслідок чого встановлено заниження суми ПДВ, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету всього у сумі 112500 грн., у т.ч. за жовтень 2014 року на суму 8024 гр., за грудень 2014 на суму 54533 грн., за січень 2014 року - на 7481 грн., за лютий 2015 року на суму 13243 грн., за травень 2015 року на суму 29219 грн.

Зазначений акт перевірки було оскаржено позивачем в адміністративному порядку до Центральної ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (т.1 а.с.29-32).

Рішенням Центральної ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 12.04.2016 №4200/10/20-30-14-02-20 висновки акту перевірки від 22.03.2016 №926/20-30-14-02/3213564 залишено без змін (т.1 а.с.37-38).

За результатами висновків, викладених в акті перевірки, Центральною ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області винесені податкові повідомлення-рішення, а саме:

- від 14.04.2016 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 157528,50 грн., в т.ч. за основним платежем - 105019 грн. та штрафними санкціями - 52509,50 грн. (т.1 а. с.33-34).;

- від 14.04.2016 №, яким збільшено суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 101092 грн., в т.ч. за основним платежем - 73042 грн. та штрафними санкціями - 28150 грн. (т.1 а. с.35-36).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було повністю дотримано вимог Податкового кодексу України з реалізації права на податковий кредит та відображення валових витрат по операціях з ТОВ "Аутсорсинг енд менеджмент телеком'юнікейшнс", ТОВ "Схід-Теплоремонт", ТОВ "ІР СОМ", ТОВ "Стройком, ЛТД".

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно пп. 138.10.2 п.138.10 ст. 138 Податкового кодексу України до складу валових витрат включаються: адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством; загальні корпоративні витрати, в тому числі організаційні витрати, витрати на проведення річних та інших зборів органів управління, представницькі витрати; у тому числі витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона).

Підпунктом 138.10.2 пункту 138.10 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що адміністративні витрати повинні бути спрямовані на обслуговування та управління підприємством.

Нормою п.п. 138.10.2 «в» п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України передбачено включення до складу адміністративних витрат на утримання основних засобів та інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання.

Відповідно до пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати на збут включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

За приписами п.138.2 ст.138 Кодексу витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Кодексу, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Кодексу до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п. 198.3 ст. 198 Кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Пунктом 198.6 статті 198 Кодексу визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до частин 2, 3 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документу, дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складається документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що мають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійснені господарської операції.

У відповідності до листа Міністерства Фінансів України, від 15.01.2015, № 31- 11410-08-10/871 "Щодо первинних документів" та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 року N 88, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і повинні бути складені під час здійснення господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

Згідно листа Міністерства Фінансів України від 06.12.2013 р. N31-08410-07-27/35654 «Щодо оформлення первинних документів», відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 N88, первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватись із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов'язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.

Відповідно до зазначених норм Закону та Положення первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем (замовник) та ТОВ "Аутсорсинг енд менеджмент телеком'юнікейшнс" (виконавець), укладено договір про виконання робіт від 30.11.2012 №412150 (т.1 а.с.39-44). Згідно п.п.1.1 вказаного договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання зі створенням сегментів інформаційної системи для розвитку єдиного інформаційного простору міста Харкова на базі єдиної інформаційної системи (ЄІС) Харківської міської ради.

На підтвердження виконання робіт за вказаним договором, їх сплати позивачем до матеріалів справи надано платіжні доручення, рахунок виконаних робіт, податкові накладні, технічні завдання, акти здачі-приймання проектно-вишукувальної, науково-технічної продукції, акт приймання будівельних робіт (т.1 а.с.135-250, т.2 а.с.1-5).

Також, між позивачем (замовник) та ТОВ "Схід-Теплоремонт" (замовник), укладено договір про виконання робіт від 14.02.2013 №14/02 (т.1 а.с.45-47). Відповідно до п.п. 1.1 вказаного договору виконавець зобов'язується на свій ризик, своєчасно та якісно, в порядку та на умовах, зазначених даним договором, виконати роботи з монтажу, модернізації, ремонту та обслуговування систем електроживлення і заземлення на об'єктах замовника, а замовник зобов'язується своєчасно прийняти та оплатити виконані роботи.

На підтвердження виконання робіт за вказаним договором, їх сплати позивачем до матеріалів справи надано протокол узгодження цін (т.1 а.с.48), заявки на виконання робіт, технічне завдання, акти виконаних будівельних робіт, платіжні доручення, податкова накладна, оборотно-сальдові відомості (т.1 а.с.109-132).

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем (замовник) та ТОВ "Стройком, ЛТД" (підрядник), укладено договір підряду від 15.07.2010 №738-КП (т.1 а.с.49-52). Відповідно до п.п. 1.1 договору підряду підрядник зобов'язується на свій ризик своєчасно та якісно виконати будівельне роботи.

На підтвердження виконання робіт за вказаним договором, їх сплати позивачем до матеріалів справи надано акти приймання виконаних будівельних робіт (т.1 а.с.53-60,92-99), заявки на виконання будівельних робіт, платіжні доручення, податкові накладні (т.1 а.с.78-80,89,100-103).

Також, що між позивачем (замовник) та ТОВ "ІР СОМ" (виконавець), укладено договір поставки від 09.06.2010 №09/06 (т.1 а.с.61-63). Згідно п.п.1.1 вказаного договору поставки виконавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити замовнику обладнання та матеріали для структурованої кабельної мережі, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити за поставлене обладнання. Відповідно до п.п.1.2 вказаного договору поставки при необхідності поставки обладнання за цим договором замовник подає виконавцеві відповідну заяву.

На підтвердження поставлення обладнання за вказаним договором, їх сплати позивачем до матеріалів справи надано рахунок на сплату, видаткова накладна, платіжне доручення, податкову накладну (т.1 а.с.101-108).

Як встановлено в ході судового розгляду, переміщення за даним договором поставки здійснювалося шляхом самостійного вивозу товару позивачем зі складу постачальника.

На підтвердження наявності технічних засобів для переміщення обладнання позивачем до матеріалів справи надано відповідний договір купівлі-продажу автотранспорту, специфікацію, видаткову накладну, оборотно-сальдові відомості по рахунку 105, подорожній лист службового легкового автомобілю (т.1 а.с. 193-200).

Як встановлено матеріалами справи, податкові накладні, виписані ТОВ "Аутсорсинг енд менеджмент телеком'юнікейшнс", ТОВ "Схід - Теплоремонт", ТОВ "ІР СОМ", ТОВ "Стройком, ЛТД" відповідають вимогам ст.201 Податкового кодексу України.

Позивач сплатив відповідні витрати та суми ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "Аутсорсинг енд менеджмент телеком'юнікейшнс", ТОВ "Схід - Теплоремонт", ТОВ "ІР СОМ", ТОВ "Стройком, ЛТД" були включені до складу податкового кредиту та відображені в податкових деклараціях з ПДВ у перевіряємий період, поданих до податкового органу.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів приходить до висновку, що надані до суду позивачем копії первинних документів відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, оскільки вони мають всі обов'язкові реквізити.

Крім того, вказані договори, які укладені з ТОВ "Аутсорсинг енд менеджмент телеком'юнікейшнс", ТОВ "Схід - Теплоремонт", ТОВ "ІР СОМ", ТОВ "Стройком, ЛТД" були направленні на здійснення господарської діяльності, на виконання відповідних рішень Харківської міської ради та відповідних розпоряджень та доручень, шляхом побудови муніципальної телекомунікаційної мережі для розвитку територіальної системи інформаційних ресурсів (єдиного інформаційного простору) для комунальних підприємств і служб міста, що підтверджується відповідними рішеннями ХМР, розпорядженнями, договорами тощо (т.2 а.с.51-77, 182-192).

Також, на підтвердження цільового використання отриманих робіт та поставленого обладнання у перевіряємий період, позивачем до матеріалів справи надано акт від 02.11.2015 №810-40/21 Державної фінансової інспекції у Харківській області про позапланову ревізію фінансово-господарську КП "Міський інформаційний центр" за період з 01.04.2014 по 30.09.2015 (т.2 а.с. 90-108).

Таким чином, ТОВ "Аутсорсинг енд менеджмент телеком'юнікейшнс", ТОВ "Схід-Теплоремонт", ТОВ "ІР СОМ", ТОВ "Стройком, ЛТД" виконали свої зобов'язання за вказаними вище договорами, а КП "Міський інформаційний центр" прийняло роботи та обладнання за цими договорами, які відображені у податковому та бухгалтерському обліку позивача.

На час укладання та виконання зазначених договорів КП "Міський інформаційний центр" та його контрагенти ТОВ "Аутсорсинг енд менеджмент телеком'юнікейшнс", ТОВ "Схід-Теплоремонт", ТОВ "ІР СОМ", ТОВ "Стройком, ЛТД" були зареєстровані як юридичні особи та є платниками податку на додану вартість (т.2 а.с. 6, 83-89).

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що подані позивачем документи підтверджують реальність господарських операцій у спірних правовідносинах, а понесені позивачем - КП "Міський інформаційний центр" витрати у спірних правовідносинах шляхом вибуття коштів з власності даного суб'єкта господарювання (в оплату вартості придбаного обладнання, виконаних робіт) свідчить про відсутність наміру безпідставно отримати податкову вигоду.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 14.04.2016 №, № є необґрунтованими, а тому вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 року у справі № 820/2478/16 відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підстави для її скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2016р. по справі № 820/2478/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка О.М.
Судді(підпис) (підпис) Калиновський В.А. Кононенко З.О.
Повний текст ухвали виготовлений 18.11.2016 р.