Справа № 826/7687/16
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 листопада 2016 року № 826/7687/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації
третя особа:ОСОБА_2
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_2, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування про відмову у наданні ОСОБА_3 дозволу на продаж належної йому кімнати площею 26,4 кв.м у двокімнатній комунальній квартирі АДРЕСА_1;

- зобов'язати Солом'янську районну у м. Києві державну адміністрацію надати мені дозвіл на продаж належної мені кімнати площею 26,4 кв.м у двокімнатній комунальній квартирі АДРЕСА_1.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що дії суб'єкта владних повноважень є протиправними та такими, що порушують законні права та інтереси ОСОБА_1.

В судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги підтримали та просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, а також третя особа проти задоволення позову заперечили.

У судовому засіданні 14.09.2016 року суд, заслухавши думку представників сторін, ухвалив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 належить 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27.10.2014 року у справі №760/17897/14 позивача вселено в квартиру, а ОСОБА_4 зобов'язано не чинити перешкод у здійснення позивачем права власності на 1/2 частини квартири.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 28.08.2015 року ОСОБА_1 надано у володіння та користування ізольовану кімнату площею 26,4 кв.м в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 надано у користування ізольовану кімнату площею 20,2 кв. м у вищезазначеній квартирі. Інші приміщення, а саме, кухню площею 23,6 кв.м, вбиральню площею 1,3 кв.м, ванну кімнату площею 3,2 кв.м, коридор площею 3,8 кв.м, передпокой площею 7,5 кв.м та веранду площею 8,0 кв.м - залишено у спільному володінні та користуванні сторін.

15.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування про надання дозволу на укладання договору купівлі-продажу належної позивачу кімнати за умови одночасного придбання однокімнатної квартири, якою міг би користуватися син ОСОБА_1.

Вказану заяву було розглянуто 19.04.2016 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Солом'янській районній в м. Києві державній адміністрації. На підставі висновку комісії органом опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації позивачу відмовлено у наданні дозволу на укладання договору купівлі-продажу.

Надаючи правову оцінку заявленим позивачем вимогам, з урахуванням викладених ним обставин, суд враховує наступне.

Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року №2402-III (надалі - №2402-III) визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Відповідно до ч.3 ст.17 Закону №2402-III батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Згідно ч.3 ст.18 Закону №2402-III органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

У ч.1 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» від 02.06.2005 року №2623-IV (надалі - Закон №2623-IV) зазначено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна.

Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень (ч.2 ст.12 Закону №2623-IV).

Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону (ч.3 ст.12 Закону №2623-IV).

Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям (ч.4 ст.12 Закону №2623-IV).

Відповідно до ч.4 ст.177 Сімейного кодексу України дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.

На виконання вимог ч.10 ст.177 Сімейного кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 затверджений Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини (надалі - Порядок №866).

Відповідно до п.66 Порядку №866 дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної в місті ради за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та з'ясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини

В матеріалах справи міститься довідка Житлово-експлуатаційного ТОВ «Оселя» від 15.04.2016 року №76, яка видана позивачу, та з якої вбачається, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, проживають ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (співвласник), ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (співвласник), ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 (син), ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 (донька).

З вищезазначеної довідки вбачається, що в спірній квартирі проживає неповнолітня дитина, що зареєстрована в спірній квартирі.

У довідці Житлово-експлуатаційного ТОВ «Оселя» №217 від 21.04.2016 року зазначено, що 20.04.2016 року комісією ЖЕ TOB «Оселя», в особі директора ОСОБА_7, було проведено обстеження в квартирі АДРЕСА_1, фактичного проживання і житлових умов ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_3); було встановлено, що ОСОБА_8 проживає в даній квартирі, а саме в більшій кімнаті, площею 26,4 кв.м.; були наявні його речі, а також письмовий стіл з підручниками і зошитами для навчання; всі умови для дитини створені для нормального розвитку і не порушують його прав.

Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що позивачем, крім заяви, у якій зазначено про намір придбати однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3, не надано жодних інших доказів на підтвердження оформлення договору купівлі-продажу вказаної квартири або будь-якої іншої на підтвердження дотримання вимог ст.12 Закону №2623-IV, ст.177 Сімейного кодексу України, відповідач був зобов'язаний відмовити у наданні дозволу позивачу на продаж належної йому 1/2 частини двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, що у даному випадку і було правомірно вчинено відповідачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши надані позивачем та відповідачем докази в контексті наведених вище вимог законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене і керуючись ст.ст.69-71, 94, ч.4 ст.122, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя І.О.Іщук