Справа № 337/3399/16-а
Суддя: Сидорова М. В.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2016 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:
головуючого судді Сидорової М.В.
за участю секретаря Коваленко В.С.
представників позивача Кучеренка Д.С., Збаровської О.О.
представника відповідача Константінова А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
08.09.2016р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який після остаточного уточнення, мотивує тим, що 22.06.2016р. він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, додавши документи, необхідні для призначення пенсії. Рішенням відповідача №27 від 01.07.2016р. йому відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із недостатністю страхового стажу на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13, ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вважає таку відмову відповідача протиправною, оскільки відповідач зобов`язаний був розглянути заяву про призначення пенсії на підставі ч.2 ст.13, ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і під час розгляду заяви відповідач не зарахував йому до страхового стажу на пільгових умовах період навчання з 01.09.1973р. по 03.03.1977р., службу в лавах Радянської Армії з 06.05.1977р. по 10.05.1979р. та період його роботи з 06.02.1980р. по 20.02.1986р. в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР та прирівняних до них, з розрахунку 1 рік навчання, військової служби та роботи за 1 рік 6 місяців стажу роботи незалежно від наявності письмового строкового договору. Крім того відповідач неправомірно не зарахував період його роботи з 06.02.1980р. по 20.02.1986р. на плавбазі Холмської бази виробничо-транспортного флоту до пільгового стажу за Списком №2.
Відповідно до даних, які містяться в трудовій книжці та довідках, наданих на підтвердження стажу роботи, період з 01.09.1973р. по 20.02.1986р. під час якого позивач проходив навчання, службу та працював на різних підприємствах в районах Крайньої Півночі та прирівняних районах, становить 11 років 06 місяців 23 дні. Якщо застосувати пільгове обчислення із розрахунку один рік за один рік і шість місяців, то його пільговий стаж до 01.01.1991р. становить 17 років 04 місяців 04 дні, загальний стаж роботи становить 47 років 09 місяців 29 дні, що є достатнім для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки на момент звернення із заявою про призначення пенсії він досяг 55 років.

За вказаних обставин вважає, що відповідач протиправно відмовив йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Просить визнати протиправною відмову відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, визнати незаконним та скасувати рішення УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя №27 від 01.07.2016р. про відмову йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового та загального стажу періоди його навчання з 01.09.1973р. по 03.03.1977р., строкової військової служби з 06.05.1977р. по 10.05.1979р. та роботи з 06.02.1980р. по 20.02.1986р. в кратному обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців стажу роботи, зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах з 22.06.2016р., допустити негайне виконання постанови суду в частині виплати пенсії за віком на пільгових умовах у межах суми стягнення за один місяць, стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 6913,60 грн. та судовий збір 551,20 грн.

В судовому засіданні представники позивача уточнені позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просять позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав повністю з підстав, викладених в письмових запереченнях, та пояснив, що 22.06.2016р. позивач звернувся до УПФУ з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Згідно з вказаними нормами позивачу для призначення пенсії необхідно мати 25 років 6 місяців загального стажу та 12 років 06 місяців пільгового стажу по Списку №2. Під час перевірки поданих позивачем документів було встановлено, що позивач працював в районах Крайньої Півночі і стаж роботи в такому районі до 01.01.1991р. зараховується до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991р. Пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, або письмового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та користування пільгами. Однією з умов надання відповідних пільг є укладання трудового договору в письмовій формі.
Періоди роботи позивача з 12.03.1977р. по 29.04.1979р. та з 29.06.1979р. по 06.02.1980р. зараховані в стаж в кратному обчисленні один рік за один рік шість місяців відповідно до п.5 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а періоди навчання позивача з 01.09.1973р. по 04.03.1977р., роботи з 12.03.1977р. по 29.04.1977р., служба в армії з 06.05.1977р. по 10.05.1979р., роботи з 02.07.1979р. по 31.12.1979р. зараховані до пільгового стажу роботи позивача за Списком №2 відповідно до п. «б» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».
Спірний період навчання позивача з 01.09.1973р. по 03.03.1977р. зарахований у пільговий страховий стаж за Списком 2, але не в полуторному розмірі, оскільки період навчання в названих місцевостях до стажу, набутого в районах Крайньої Півночі, в кратному обчисленні не зараховується.
Строкова служба позивача у період з 06.05.1977р. по 10.05.1979р. також зарахована у пільговий страховий стаж за Списком 2, але не в полуторному розмірі, оскільки у наданих документах були відсутні відомості щодо місця проходження цієї служби.
Період роботи позивача з 06.02.1980р. по 20.02.1986р. на Холмській базі виробнично-транспортного флоту зарахований в загальний стаж без кратного обчислення, оскільки були відсутні відомості, що підтверджують розповсюдження пільг щодо кратного обчислення стажу роботи позивача, зокрема, відсутні штамп в трудовій книжці, відсутній трудовий договір, в наданій архівній довідці від 11.08.2005р. №2776 не зазначено відомостей про розповсюдження на позивача пільг щодо кратного обчислення його трудового стражу. Також на час розгляду заяви про призначення пенсії були відсутні дані, що вказана робота відноситься до Списків робіт, що дають підстави на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, а саме не було надано відповідної уточнюючої довідки, передбаченої в таких випадках Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993р. №637.
За проведеним УПФУ розрахунком на час подання заяви позивач має загальний стаж 42 роки 0 міс. 19 дн., з яких 6р. 03міс. 04дн. пільгового стажу по Списку №2, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вважає, що при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу відповідач діяв відповідно до закону.
Також зазначив про безпідставність та необґрунтованість вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу. Просив в задоволенні позову відмовити.
Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .
22.06.2016р. позивач звернувся до УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2.
Рішенням відповідача №27 від 01.07.2016р. позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки пільговий стаж його роботи складає 06 років 03 місяців 04 днів, загальний стаж 42 роки 0 місяць 19 днів, що є недостатнім для призначення пенсії по Списку №2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та за вислугою років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Також судом встановлено, що в трудовій книжці позивача, яка була надана відповідачу разом із заявою про призначення пенсії містяться такі записи про роботу позивача:
- 01.09.1973р. 04.03.1977р. навчання в СГПТУ №9 м.Шахтарська, 03р. 06міс. 04 дн.,
-12.03.1977р. 29.04.1977р. - помічник бурильника 3-го розряду Сахалінська комплексна гідрогеологічна експедиція, 00р. 01міс. 18дн.,
- 06.05.1977р. 10.05.1979р. служба в лавах Радянської Армії, 02р. 00 міс. 05дн.,
- 29.06.1979р. 06.02.1980р. - помічник бурильника 3-го розряду Сахалінська комплексна гідрогеологічна експедиція, 00р. 07міс. 09дн.,
- 06.02.1980р. 20.02.1986р. Холмська база виробнично-транспортного флоту, в тому числі: з 06.02.1980р. по 30.09.1984р. обробником ПКБ «Советское Заполярье», з 01.10.1984р. по 17.05.1985р. курси рефмашиністов, з 06.08.1985р. по 20.02.1986р. рефмашиніст 4-го розряду ПКБ «Советское Заполярье», всього 06р. 00міс. 15дн.,
- 13.03.1986р. 10.06.1987р. наладчик холодно-пресового обладнання 5-го розряду Електроапаратного заводу Запорізького виробничого об`єднання «Перетворювач», 01р. 02міс. 28дн.,

- 15.06.1987р. 06.05.2000р. слюсар-сантехнік 3,4 розряду, монтажник сан.технічних систем ЖЕО №17 м.Запоріжжя, 12р. 10міс. 22дн.,

- 12.05.2000р. 26.08.2003р. монтажник сантехнічних систем та обладнання 4 розряду Клектрометалургійного заводу «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна, 03р. 03 міс. 15дн.

- 01.09.2003р. 22.04.2013р. слюсар-сантехнік Дочірнього підприємства «Імідж Холдінг» Акціонерної компанії «Імідж Холдінг АпС», 09р. 07міс. 22дн.,

- 23.04.2013р. 20.08.2013р. слюсар-сантехнік ТОВ «Українська дистрибуційна компанія», 00р. 03міс. 28дн.,

- 02.09.2013р. 08.07.2015р. слюсар-сантехнік 4 розряду КП «Водоканал», 01р.,10міс., 07дн.,

- 10.08.2015р. 18.01.2016р. слюсар-сантехнік 4 розряду МКП «Основаніє», 00р., 04міс., 09дн.,

- 22.01.2016р. по 22.06.2016р. слюсар експлуатації та ремонту газового обладнання ТОВ «Українська дистрибуційна компанія» 00р., 05міс.,00дн.
Вказані періоди роботи були зараховані позивачу в його трудовий стаж на підставі відомостей трудової книжки.
Як встановлено під час судового розгляду, не спростовувалось сторонами, стаж роботи позивача за всіма вказаними періодами за розрахунками УПФУ становить 42 років 00 місяців 19 днів, в т.ч. стаж роботи по Списку №2 06 років 03 міс. 04 днів, в який включено періоди:
01.09.1973р. 04.03.1977р. навчання в СГПТУ №9 м.Шахтарська,
12.03.1977р. 29.04.1977р. - помічник бурильника 3-го розряду Сахалінська комплексна гідрогеологічна експедиція,
06.05.1977р. 10.05.1979р. - військова служба,
29.06.1979р. 31.12.1979р. - помічник бурильника 3-го розряду Сахалінська комплексна гідрогеологічна експедиція.
В періоди роботи в районах Крайньої Півночі, які зараховані позивачу в кратному обчисленні один рік за один рік шість місяців стажу УПФУ включено періоди:
12.03.1977р. по 29.04.1977р. - помічник бурильника 3-го розряду Сахалінська комплексна гідрогеологічна експедиція,
29.06.1979р. по 06.02.1980р. - помічник бурильника 3-го розряду Сахалінська комплексна гідрогеологічна експедиція.
Таким чином, суд встановив, що даний спір між сторонами фактично виник з приводу незарахування відповідачем в загальний і пільговий стаж роботи позивача періоду навчання з 01.09.1973р. 04.03.1977р., періоду військової служби з 06.05.1977р. 10.05.1979р. та періоду роботи з 06.02.1980р. по 20.02.1986р. в районах Крайньої Півночі із розрахунку 1 рік роботи за 1 рік та 6 місяців стажу, а також незарахування періоду роботи позивача з 06.02.1980р. 20.02.1986р. до пільгового стажу за Списком №2, та в зв`язку з цим невірного розрахунку загального та пільгового стажу роботи позивача, який дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.
Відповідно до ст.6, 11 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін та третіх осіб, про захист яких вони просять.
При вирішенні цієї справи суд керується принципом верховенства права (ст. 8 КАС України) відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Так, згідно з пп.1п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 1 січня 2004 року, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Загальними умовами призначення пенсії за віком є досягнення певного віку та наявність певного стажу роботи (ст.12 Закону), зокрема, для чоловіків - досягнення 60 років і стаж роботи не менше 25 років.

Відповідно до п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, зокрема, з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок (абзац 3 п. «б» ст.13 Закону).
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи (абзац 4 п. «б» ст.13 Закону).

Відповідно до ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Крім того, відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637, вбачається, що документом, що підтверджує наявність пільгового трудового стажу є трудова книжка. У разі відсутності у трудовій книжці інформації, яка б містила відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, то документом, який підтверджує наявність такого стажу може бути уточнююча довідка з підприємства, де працював заявник.
Відповідно до ст.81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч.1 ст.101 вказаного Закону органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до п.4.1, 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25.11.2005р., орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
При прийманні документів орган, що призначає пенсію, 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає памятку пенсіонеру, копія якої зберігається у пенсійній справі.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у т.ч. документів, одержаних відповідно до абз.2 пп.3 п.4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (п.4.3).
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, проаналізувавши вищевикладені норми діючого законодавства, суд вважає, що відповідач неправомірно не зарахував до загального і пільгового стажу позивача періоди його служби в лавах Радянської Армії з 06.05.1977р. по 10.05.1979р. та роботи в районах Крайньої Півночі з 06.02.1980 р. по 20.02.1986 р. із розрахунку один рік роботи та служби за один рік та шість місяців стажу роботи, а також неправомірно не зарахував до пільгового стажу період роботи з 06.02.1980 р. по 20.02.1986 р. за Списком №2, виходячи з наступного.
Діюче законодавство України передбачає зарахування громадянам України в загальний стаж періоду роботи районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до таких районів (п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). При цьому, вказана норма вказує на те, що період роботи до 01.01.1991р. зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року, і відсилає до відповідних нормативно-правових актів.

Зі змісту Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі",Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", вбачається, що працівникам, які працюють у цих районах, надаються пільги при обчисленні стажу роботи, який дає право на пенсію за віком, і такий стаж розраховується як один рік шість місяців за один рік роботи в зазначених районах.
В даному випадку суд вважає, що стаж роботи позивача в районах Крайньої Півночі до 01.01.1991р., зокрема, період з 06.02.1980р. по 20.02.1986р. (обробник, рефмашиніст Холмської база виробнично-транспортного флоту)повинен бути зарахований відповідачем в загальний стаж роботи позивача із розрахунку 1 рік роботи за 1 рік та 6 місяців стажу, оскільки вказаний період підтверджений належним чином трудовою книжкою, яка є відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи особи.
Крім того, вказаний період роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджений наданими позивачем уточнюючими довідками про місце та період роботи, розташування підприємства Холмська база виробнично-транспортного флоту в районах Крайньої Півночі з районним коефіцієнтом 1,6, зокрема, архівними довідками №2776 від 11.08.2005р., №3453 від 20.10.2008р., №2866 від 6.10.2016р., №2867 від 06.10.2016р., які видані Адміністрацією МО «Холмський міський округ» Сахалінської області.
При цьому, суд звертає увагу, що відповідач фактично не оспорює факту роботи позивача у вказаний період і дійсність відповідних записів в трудовій книжці, і зараховує вказаний період в загальний стаж роботи, проводячи розрахунок у співвідношенні 1:1 і заперечуючи необхідність проведення розрахунку із співвідношення 1:1,5, що, на думку суду, є необґрунтованим.
Доводи представника відповідача про те, що на підтвердження такого стажу позивачем повинні бути надані окремі письмові трудові договорі, суд вважає безпідставними, оскільки, як вже зазначалось, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є саме трудова книжка. Лише у випадку відсутності відповідних записів або наявності неточностей в них стаж роботи може бути підтверджений іншими документами довідками, договорами тощо. В п.5 Прикінцевих положень, що регулює питання зарахування стажу роботи в районах Крайньої Півночі, також зазначені альтернативні способи підтвердження пільгового страхового стажу: трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідки. Надання усіх цих документів разом не є обов`язковим. Вказані доводи представника відповідача фактично свідчать про самостійне тлумачення як норм чинного законодавства, так і документів позивача про його трудову діяльність, умови праці, що є неприпустимим для органу державної влади, який повинен діяти виключно на підставі Закону.
Таким чином, суд вважає, що відповідач при незарахуванні в загальний і пільговий стаж роботи позивача вищевказаного періоду його роботи в районах Крайньої Півночі із розрахунку один рік роботи за один рік та шість місяців стажу роботи діяв не відповідно до Закону, не в спосіб, передбачений ним, у зв`язку з чим такі його дії є неправомірними.
При вирішенні вимог про зарахування періоду строкової військової служби в лавах Радянської Армії в районах Крайньої Півночі з 06.05.1977р. по 10.05.1979р. до загального стажу роботи позивача із розрахунку один рік служби за один рік та шість місяців стажу роботи, суд виходить з наступного.
Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР №181 від 25 березня 1968 року «Про зарахування солдатам, матросам, сержантам, старшинам і військовим будівельникам, звільненим в запас, часу дійсної строкової військової служби в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, в стаж роботи, що надає право на отримання пільг, встановлених за роботу в цих районах і місцевостях» встановлено, що солдатам, матросам, сержантам, старшинам і військовим будівельникам, звільненим, починаючи з 1968 року, з військової служби в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, час їхньої дійсної строкової військової служби (служби у військово-будівельних загонах) в цих районах і місцевостях зараховується в стаж роботи, що надає право на отримання пільг, передбачених Указами Президіума Верховної Ради РССР від 10 лютого 1960 року та від 26 вересня 1967 року, якщо вони не пізніше трьох місяців після звільнення з військової служби були прийняті на роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Згідно запису в трудовій книжці, даних, які містяться у військовому квітку позивача та архівної довідки Федерального державного казенного підприємства «Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації» №5/20037 від 10.10.2016р., ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у складі Збройних Сил СРСР з 06.05.1977р. по 10.05.1979р. Призов здійснений Южно-Сахалінським міським військовим комісаріатом. Військова частина НОМЕР_1 , де проходив військову службу позивач в період 1977-1979 роки дислокувалась в м.Єлізово Камчатської області.
Згідно Переліку районів Крайньої Півночі і місцевостей, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, затвердженого постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10.11.1967р. №1029, Камчатська область входить до переліку районів Крайньої Півночі.
Після звільнення з військової служби протягом трьох місяців - 29.06.1979р. позивач був прийнятий на роботу помічником бурильника 3-го розряду Сахалінської комплексної гідрогеологічної експедиції.
Архівна довідка №5/20037 від 10.10.2016р. позивачем до УПФУ не подавалась, однак суд вважає, що при прийнятті рішення відповідач порушив вимоги ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.4.2, 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, оскільки, фактично посилаючись на відсутність письмових трудових договорів або інших документів на підтвердження періодів роботи та служби позивача в районах Крайньої Півночі, користування пільгами при обчисленні стажу роботу за цей період, УПФУ не запропонував позивачу в тримісячний строк подати додаткові документи, не скористався своїм правом витребування таких документів, фактично не перевірив надані документи та інформацію, що в них містилась, і без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, прийняв передчасне рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії.
З метою повного захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, враховуючи суть заявленого позову та фактичну його підставу, суд вважає неправомірними дії УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя щодо незарахування в загальний стаж періоду військової служби в лавах Радянської Армії в районах Крайньої Півночі з 06.05.1977р. по 10.05.1979р. та періоду роботи позивача в районах Крайньої Півночі з 06.02.1980 р. по 20.02.1986 р. із розрахунку один рік роботи за один рік та шість місяців стажу роботи, та необхідним зобов`язати відповідача вчинити ці дії.
Вирішуючи спір в частині невірного розрахунку пільгового стажу роботи позивача за Списком №2, а саме не включення до пільгового стажу позивача, який дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періоду роботи з 06.02.1980р. по 20.02.1986р. на плавбазі Холмської бази виробнично-транспортного флоту на посадах обробник, рефмашиніст, суд виходить з того, що відповідно пункту 17 розділу ХХІV Списку №2 виробництв, цехів, професій та посад с тяжкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956р., передбачені професії плавскладів, зокрема, професії плавскладів риболовних судів, рефрижераторів, машиністів, майстрів по добиче та обробці риби.

Таким чином, період роботи позивача з 06.02.1980р. по 20.02.1986р. на плавбазі Холмської база виробнично-транспортного флоту має зараховуватись до пільгового стажу позивача за Списком №2.
Доводи представника відповідача про те, що на підтвердження такого стажу позивач повинен був надані до УПФУ окремі довідки, а оскільки їх не було, УПФУ не зарахував вказаний період роботи до пільгового, суд вважає безпідставними, оскільки, як вже зазначалось, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а у випадку відсутності відповідних записів або наявності неточностей в них стаж роботи може бути підтверджений іншими документами довідками, договорами тощо. УПФУ не запропонував позивачу в тримісячний строк подати додаткові документи, не скористався своїм правом витребування таких документів, фактично не перевірив надані документи та інформацію, що в них містилась, і як вже зазначалось, прийняв передчасне рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії.
На підставі викладеного, суд вважає неправомірними дії УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя щодо незарахування в пільговий стаж позивача за Списком №2 з 06.02.1980р. по 20.02.1986р. на плавбазі Холмської бази виробнично-транспортного флоту, та необхідним зобов`язати відповідача вчинити ці дії.

Загальний стаж роботи, який дає право чоловікам на призначення пенсії за віком, відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», становить 25 років, пільговий стаж за Списком №2 для призначення пенсії відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для чоловіків становить 12 років 06 місяців.

За розрахунком суду у випадку зарахування до стажу позивача усіх періодів його роботи і служби в районах Крайньої Півночі до 01.01.1991р. у співвідношенні 1 рік роботи за 1 рік та 6 місяців стажу, позивач матиме стаж роботи в районах Крайньої Півночі 13 років 02 місяці 09 дн., пільговий стаж за Списком №2 16 років 06 місяців 16 днів, при загальному стажі роботи, який підтверджений записами в трудовій книжці, понад 40 років.
На момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 йому виповнилось повних 57 років.

Оскільки стаж роботи позивача в районах Крайньої Півночі та відповідно загальний стаж роботи позивача був розрахований відповідачем невірно, суд вважає прийняте відповідачем рішення №27 від 01.07.2016р. про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є незаконним та необґрунтованим.

Крім того, суд вважає, що при прийнятті вказаного рішення відповідач порушив вимоги ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.4.2, 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, оскільки, фактично посилаючись на відсутність письмових трудових договорів або інших документів на підтвердження періодів роботи позивача в районах Крайньої Півночі, користування пільгами при обчисленні стажу роботу за цей період, не запропонував позивачу в тримісячний строк подати додаткові документи, не скористався своїм правом витребування таких документів, фактично не перевірив надані документи та інформацію, що в них містилась, і без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, прийняв передчасне рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії.

Доказів правомірності прийняття оскаржуваного рішення та доказів повного і обґрунтованого розгляду звернення позивача за призначенням пенсії відповідач суду не надав, що є порушенням вимог ч.2 ст.71 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, суд вважає, що в даному випадку відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Законом, чим порушив вимоги ст.19 Конституції України, тому прийняте ним рішення №27 від 01.07.2016р. слід визнати незаконним та скасувати.
В той же час позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст.13, ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 22.06.2016р. та допустити негайне виконання постанови суду в частині виплати пенсії за віком на пільгових умовах у межах суми за один місяць, не підлягають задоволенню, оскільки згідно з вимогами ст.82 Закону України «Про пенсійне забезпечення» повноваження призначення пенсії особам при дотриманні відповідних умов є виключною компетенцією органів Пенсійного Фонду України, суд не може перебирати на себе функцію іншого державного органу.
В той же час, здійснюючи правосуддя за принципом законності та верховенства права, виходячи із суті спірних правовідносин та з метою повного захисту права позивача на пенсійне забезпечення, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог, як вони викладені позивачем в позовній заяві, та поновити порушені права позивача шляхом зобов`язання відповідача провести додаткову перевірку дотримання умов для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, здійснити розрахунок стажу його роботи і повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 22.06.2016р.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу в кратному обчисленні періоду навчання з 01.09.1973р. по 04.03.1977р. в СГПТУ №9 м.Шахтарська, а саме рік навчання за один рік та шість місяців стажу роботи, то такі вимоги задоволенню не підлягають через наступне.
Як встановлено в судовому засіданні вказаний період навчання позивача з 01.09.1973р. по 04.03.1977р. зарахований відповідачем в загальний страховий стаж позивача, а також зарахований в пільговий стаж за Списком №2, але не обчисленний в кратному розмірі.
Суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не можуть бути задоволені, оскільки відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу PCP від 10 лю
того 1960 року № 148"Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Постановою Ради Міністрів СРСР від 25 березня 1968 року №181 «Про зарахування солдатам, матросам, сержантам, старшинам і військовим будівельникам, звільненим в запас, часу дійсної строкової військової служби в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, в стаж роботи, що надає право на отримання пільг, встановлених за роботу в цих районах і місцевостях», які застосовуються при пільговому обчисленні страхового стажу осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, навчання у професійно-технічному училищі не є підставою для застосування кратного обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі.
На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково.
Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.
Згідно із частинами 1, 3 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що при звернені до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн., як за позовну вимогу немайнового характеру.
На підставі викладеного, на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя.

Щодо стягнення на користь позивача судових витрат на правову допомогу, суд зазначає.

Відповідно ст.16 КАС України кожен має право користуватися правовою допомогою при вирішенні справ в адміністративному суді, яка надається в порядку, встановленому законом.

Для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура. У випадках, встановлених законом, правова допомога може надаватися й іншими фахівцями в галузі права. Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов`язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються цим Кодексом та іншими законами.

Згідно із ч. 1 та 3 ст. 90 КАС України витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
З цього приводу, суд відзначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам - наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу.
Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Із наведеного випливає, що компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.
Так, у матеріалах справи наявні договір про надання правової допомоги, укладеного між позивачем та фахівцем в галузі права ОСОБА_2 від 15.08.2016р., акти завдання-приймання юридичних послуг від 08.09.2016 року, 07.10.2016 року, 10.10.2016 року та 03.11.2016р. з зазначенням оплати позивачем ОСОБА_1 за надані юридичні послуги, а також розрахунок вартості правової допомоги від 08.09.2016 року, 07.10.2016 року, 10.10.2016 року та 03.11.2016 року.
Як вбачається з розрахунку вартості правової допомоги позивачу надано правову допомогу, яка складається з таких послуг: консультація щодо подання позову (125 хв. витраченого робочого часу), розробка та складання проекту позовної заяви (215 хв. витраченого робочого часу), консультація щодо подання до суду письмових пояснень (105 хв. витраченого робочого часу), розробка та складання проекту письмових пояснень (180 хв. витраченого робочого часу), розробка та складання клопотання про долучення додаткових доказів (57 хв. витраченого робочого часу), розробка та складання проекту запитів (100 хв. витраченого робочого часу), розробка та складання проекту уточненої позовної заяви (180 хв. втраченого робочого часу), а також участь у судовому засіданні (238 хв. витраченого робочого часу), всього 1200 хвилин.

Розрахунок проведено без перевищення 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати (1450 грн.) за годину участі особи, яка надавала правову допомогу.
З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги визначені позивачем предмет спору, обсяг задоволених позовних вимог (задоволено три позовні вимоги з п`яти), суд вважає, що підлягають компенсації судові витрати, понесені позивачем на правову допомогу в розмірі в сумі 4148,16 грн.
Керуючись ст.8,19,46 Конституції України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», ст..2,8,9,11,14,159-162 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Визнати незаконним та скасувати рішення Управління Пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя №27 від 01.07.2016р. щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Управління Пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя зарахувати ОСОБА_1 в загальний стаж роботи та пільговий стаж роботи по Списку №2 періоди його роботи в районах Крайньої Півночі з 06.02.1980р. по 20.02.1986р. та період строкової військової служби в лавах Радянської Армії в районах Крайньої Півночі з 06.05.1977 р. по 10.05.1979 р. із розрахунку один рік роботи за один рік та шість місяців стажу роботи.

Зобов`язати Управління Пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя провести додаткову перевірку дотримання умов призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, здійснити розрахунок стажу роботи і повторно розглянути заяву від 22.06.2016р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 22.06.2016р.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 4148 (чотири тисячі сто сорок вісім) гривень 16 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя