Справа № 2-а-83/10
Суддя: Чепурнов В. О.
Дата ухвалення: 2010-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Перечинський районний суд Закарпатської області
Справа № 2-а-83/10
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2010 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Чепурнова В.О.,

при секретарі Багара Н.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС Ужгородського окремого взводу ДПС ВДАІ старшого сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 066815 від 26 квітня 2010 року,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 26 квітня 2010 року інспектором ДПС Ужгородського окремого взводу ДПС ВДАІ старшим сержантом міліції ОСОБА_2 винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 066815, згідно якої його визнано винним у вчиненні провопорушення, а саме у перевищенні швидкості та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260 грн. 00 коп. Вищевказану постанову вважає незаконною та такою, що складена з грубим порушенням ст.ст. 55, 59 Конституції України, ст.ст. 7, 33, 268 КУпАП та ст.ст.10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Тому, на підставі вищенаведеного просить скасувати оскаржувану постанову та визнати неправомірними дії відповідача по складанню протоколу.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що 26 квітня 2010 року біля 21 год. 20 хв. він, керуючи автомобілем марки «Шевроле Авео» в м.Ужгород по вул.Обїзній, був зупинений інспектором ДПС Ужгородського окремого взводу ДПС ВДАІ старшим сержантом міліції ОСОБА_2, який повідомив йому, що він перевищив швидкість руху на 29 км/год., після чого показав на вимірювальному приладі швидкості руху 89 км/год., а далі почав складати на нього протокол про адміністративне правопорушення. З даними протоколу він не погодився, про що зробив запис у графі пояснень та пояснив відповідачу, що швидкість руху, яку останній йому показав насправді не його автомобіля, так як попереду його автомобіля, рухався на великій швидкості автомобіль марки «Ауді». Крім цього пояснив, що відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні та про повірку даного примірника засобу вимірювальної техніки. Однак, таких документів відповідачем йому не було надано. За таких обставин вважає, що у його діях немає складу адміністративного правопорушення.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, а тому суд розглядає справу у його відсутності, що відповідає положенням ст.128 КАС України.

На пропозицію суду, яку було викладено в ухвалі від 05 травня 2010 року, надати докази на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, не було надано відповідних доказів, тому суд вирішує справу на основі наявних доказів, що відповідає положенням ч. 6 ст. 71 КАС України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з таких підстав.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частина 2 статті 2 КАС України встановлює, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п.п.1,3 ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); з урахуванням права особи на участь в процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст.18 ч.1 п.1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008 року, постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Згідно ст.222 КУпАП до компетенції працівників органів внутрішніх справ віднесено розгляд адміністративних порушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

У судовому засіданні встановлено, що 26 квітня 2010 року інспектором ДПС Ужгородського окремого взводу ДПС ВДАІ старшим сержантом міліції ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АО № 068382, згідно якого ОСОБА_1 26 квітня 2010 року о 21 год. 25 хв. в м.Ужгород по вул.Обїзній 1 км, керуючи автомобілем НОМЕР_1, перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті, їхав 89 км/год., швидкість вимірювалась приладом «Родіс» 2110, чим порушив вимоги п. 12.9 Правил дорожнього руху (а. с. 4).

Також встановлено, що цього ж дня інспектором ДПС Ужгородського окремого взводу ДПС ВДАІ старшим сержантом міліції ОСОБА_2, на підставі вищевказаного протоколу винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 066815 за ч.1 ст.122 КУпАП, згідно якої притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260 грн. 00 коп. (а.с. 5).

Як вбачається з постанови, що оскаржується, в такій не зазначено доказів, на підставі яких було прийняте рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення, не враховано його пояснення з цього приводу, не зазначено свідків, які б могли підтвердити факт порушення позивачем під час керування транспортним засобом правил дорожнього руху тощо. Отже, із постанови взагалі не видно, з яких підстав відповідач встановив, що позивач порушив правила дорожнього руху, а саме перевищив швидкість руху у населеному пункті.

Також, при складанні постанови субєктом владних повноважень інспектором ДПС Ужгородського окремого взводу ДПС ВДАІ старшим сержантом міліції ОСОБА_2 вчинено ряд порушень вимог ст. 280 КУпАП, а саме не зясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, в постанові відсутні відомості щодо винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу тощо.

Згідно ст.11 Закону України ?ро міліцію передбачено право працівника міліції використовувати передбачені нормативно-правовими актами технічні засоби, в тому числі засоби фото- і відео спостереження, для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, а у випадках, передбачених законом, тимчасово затримувати і доставляти на спеціальні майданчики чи стоянки для зберігання транспортні засоби, експлуатація яких не допускається або забороняється законом.

Порядок застосування спеціальних контрольно-вимірювальних приладів визначається Інструкцією з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС 27 березня 2009 року за № 111, відповідно до якої технічні засоби для визначення швидкості руху, фіксації порушень правил, норм та стандартів у сфері безпеки дорожнього руху, прилади для виявлення підробок у документах застосовуються згідно з інструкціями та методичними рекомендаціями про порядок їх використання (п. 20.1); працівники підрозділів ДПС, яким видані технічні засоби та прилади, персонально відповідають за їх цілісність та працездатність. Забороняється застосування технічних засобів та приладів, які не сертифіковані, не сертифіковані в Україні та які не пройшли метрологічної повірки або мають свідоцтво про таку повірку, термін дії якого минув, а також передавати такі прилади для користування безпосередньо на маршруті патрулювання без здійснення контролю командиром підрозділу результатів роботи приладу за зміну (п. 20.2); на кожний технічний засіб чи прилад, який використовується підрозділом ДПС, заводиться окремий журнал обліку використання технічних приладів та технічних засобів. Він заповнюється командиром підрозділу ДПС, що видав прилад досвідченому підлеглому працівнику в справному стані (п. 20.4); керівництвом підрозділу ДПС щозміни проводиться звірка інформації електронного носія спеціального технічного засобу вимірювання швидкості руху з фактичною кількістю складених протоколів та постанов по справі про адміністративне правопорушення за перевищення встановленої швидкості руху (п.20.5).

Також, у відповідності до ст.ст. 10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», на вимірювання у сфері, у якій їх результати можуть бути використані в якості доказу у справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про сертифікацію та допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання. Таких документів надано не було.

Отже, на думку суду, із наданих позивачем документів не вбачається, що в даному випадку виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке було зафіксоване приладом Родіс 2110, було здійснено у відповідності до вимог КУпАП, Закону України ?ро міліцію, Закону України ?ро дорожній рух, Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС 27 березня 2009 року за № 111, так як відповідачем документів та матеріалів, які можуть бути використані як докази у справі, не надано.

Крім цього, згідно ст.251 КпАП України доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Зазначені обставини встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пленум Верховного Суду України Постановою № 14 від 23.12.2005р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертає увагу судів на неприпустимість під час розгляду справ про адміністративні правопорушення ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності (п.24).

Відповідно до Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої Наказом МВС України за № 111 від 27 березня 2009 року взаємовідносини працівника ДПС з учасниками дорожнього руху мають ґрунтуватися на принципах дотримання законності, забезпечення свободи та недоторканності особи, забезпечення її прав, уважному, доброзичливому і поважному ставленні до громадян (п.28.1).

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням того, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми діючих нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача належними доказами не спростовані, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст.1,2,3,17,18,70,71, 86, 159-163 КАС України, ст.ст. 222, 251, 258, 288 КУпАП, ст.11 Закону України ?ро міліцію, ст.ст. 10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р., Інструкцією з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС 27 березня 2009 року за № 111, суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії інспектора ДПС Ужгородського окремого взводу ДПС ВДАІ старшого сержанта міліції ОСОБА_2 по складанню протоколу про адміністративне правопорушення серії АО № 068382 від 26 квітня 2010 року відносно ОСОБА_1.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 066815 від 26 квітня 2010 року, винесену інспектором ДПС Ужгородського окремого взводу ДПС ВДАІ старшим сержантом міліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260 (двісті шістдесят) грн. 00 коп., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Головуючий: Чепурнов В.О.