Справа № 820/1111/16
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 р.Справа № 820/1111/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника позивача Руденко С.Ю.

представника відповідача Квартенка О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2016р. по справі № 820/1111/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОБУРГ"

до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області , Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, рішення про опис майна, податкової вимоги, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФОБУРГ" (далі за текстом - ТОВ "ФОБУРГ", позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі за текстом - Центральна ОДПІ м. Харкова, відповідач), Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (далі за текстом - Цюрупинська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, відповідач), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 18.12.2015 №, яке винесене на підставі висновків акту перевірки від 07.12.2015 №857/22-0/39845567;

- зобов'язати відповідачів відновити суми податкових зобов'язань TOB «ФОБУРГ» в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті перевірки від 07.12.2015 №857/22-0/39845567;

- визнати незаконним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу від 03.02.2016 №3;

- визнати незаконною та скасувати податкову вимогу від 03.02.2016 №379-21 на загальну суму боргу з акцизного податку 72747,50 грн., з яких основний платіж 58198,00 грн., штрафна санкція 14549,50 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області від 18.12.2015 №.

Скасовано податкову вимогу Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області від 03.02.2016 №379-21.

Скасовано рішення Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про опис майна у податкову заставу від 03.02.2016 №3.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині задоволення позову, відповідач, Цюрупинська ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме вимог пп.138.10.5 п.138.10 ст.138, пп.153.1.3 п.153.1 ст.153 Податкового кодексу України, просить оскаржувану постанову в зазначеній частині скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Цюрупинською ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ "ФОБУРГ" з питань правильності нарахування, повноти та своєчасності сплати до бюджету акцизного податку за період серпень - вересень 2015 року.

За результатами зазначеної перевірки Цюрупинською ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області складено акт від 07.12.2015 №857/22-0/39845567 (а.с. 27-33), у висновку якого встановлено порушення п.п.214.1.4 п.214.1 ст. 214, п.п.215.3.4 п.215.3 ст. 215 та п.п.213.1.9 п. 213.1 ст. 213 ПК України, в результаті чого підприємством занижено суму акцизного податку у загальній сумі серпень - вересень 2015 року у сумі 58026 грн., у т.ч. серпень 2015 року у сумі 33101 грн., вересень 2015 року у сумі 25097 грн.

На підставі вказаних висновків податковим органом прийнято податкове повідомлення - рішення від 18.12.2015 № (а.с. 26), яким визначено, що ТОВ "ФОБУРГ" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в розмірі 72747,50 грн., в т.ч. 58198 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 14549,50 грн.

На підставі вказаного податкового повідомлення - рішення, податковим органом сформовано податкову вимогу від 03.02.2016 №379-21 (а.с.36) за платежем - акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в розмірі 72747,50 грн., в т.ч. 58198 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 14549,50 грн.

Судом також встановлено, що Цюрупинською ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області прийнято рішення про опис майна у податкову заставу ТОВ "ФОБУРГ" від 03.02.2016 №3 (а.с. 37).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з незаконності та необґрунтованості оскаржуваних податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване податкове повідомлення-рішення ґрунтується на висновках Цюрупинської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області про заниження позивачем акцизного податку з реалізації роздрібної торгівлі підакцизних товарів за серпень-вересень 2015 року.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками відповідачів, виходячи з наступного.

Підпунктом 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (норма, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) акцизний податок визначається як непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Відповідно до підпункту 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України платником акцизного податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Об'єктами оподаткування акцизним податком є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (підпункт 213.1.9 пункту 213.1 ст.213 Податкового кодексу України).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до пп. 14.1.212 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України у цьому Кодексі поняття вживаються в такому значенні, а саме реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

У свою чергу, за приписами пункту 215.1 статті 215 Податкового кодексу України до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

Отже, зі змісту вказаних норм випливає, що оподаткуванню акцизним податком підлягають операції з роздрібної торгівлі підакцизних товарів, зазначених у ст. 215 ПК України безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання.

Відповідно до приписів Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 року № 14, відповідно до якого Додаток 6 "Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів" до декларації акцизного податку заповнюється в такому порядку:

- графа 3 - загальна вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі та у мережі громадського харчування споживачам незалежно від форми розрахунків;

- графа 4 - вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання;

- у графі 5 вартість підакцизних товарів до оподаткування, грн. (гр. 3 - гр. 4) вказується різниця між графами 3 та 4 цього розрахунку.

Отже, контролюючий орган окремою графою виділив вартість підакцизних товарів, реалізованих в роздрібній торговельній мережі (а відтак - і через АЗС), але для комерційного використання, які не входять до бази оподаткування акцизним податком.

Колегія суддів зазначає, що на виконання вищевказаних законодавчих приписів у перевіреному періоді вартість від реалізації товарів для комерційного використання позивач відобразив у графі 4 Додатків 6 до Декларацій акцизного податку суми коштів від реалізації товарів для комерційного використання, що підтверджується наявними в матеріалах справи деклараціями з акцизного податку за період серпень-вересень 2015 року.

Визначальним для віднесення операції з роздрібної торгівлі підакцизних товарів до оподатковуваної є здійснення такої реалізації кінцевому споживачу для некомерційного використання.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Поняття господарської комерційної діяльності (підприємництво) наведено у главі 4 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Поняття некомерційної господарської діяльності наведено у главі 5 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 52 ГК України некомерційне господарювання - це самостійна систематична господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання, спрямована на досягнення економічних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснював продаж паливо-мастильних матеріалів, зокрема, через мережу орендованих АЗС №52, за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Музиківка, вул. Лісна,19, які орендував відповідно до договору оренди нерухомого майна від 27.07.2015 №11, укладеного між ТОВ "ФОБУРГ" (орендар) та ТОВ "ОПТІМА - ЮГ" (орендодавець) (а.с.162-166).

Реалізація палива відбувалась за договором поставки від 03.08.2015 №П15-582 укладеного з ТОВ ВТФ "Авіас", (а.с.132-137).

Відповідно до п. 1.1 вищезазначеного договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити паливо - мастильні матеріали (бензин, дизельне паливо і газ), надалі іменовані "товар", в кількості та за ціною, передбаченими у додатках, які є невід'ємною частиною цього договору. Відповідно до п.п.2.2 зазначеного договору товар за цим договором поставляється щоденно і безперервно на умовах EXW АЗС, а також п.п. 3.1.1 передбачено, що проводити відпуск товару через наявну мережу АЗС по довірчим документам покупця в кількостях: - для паливних карток - зазначених у квитках терміналу; - для скретч - карток - зазначених у квитанціях терміналу.

На підтвердження виконання умов вказаного договору поставки позивачем до матеріалів справи надано акти приймання - передачі товару (а.с.138-145), податкові накладні (146-156), чеки на відпуск паливо - мастильних матеріалів (а.с.159-161).

Також з пояснень представника позивача встановлено, що позивач у перевірений період також здійснював реалізацію паливо - мастильних матеріалів іншим юридичним особам, зокрема, ТОВ "МОРСЕЛ" та ТОВ "СЕДЕС КОМПАНІ" для комерційного використання через зазначену АЗС №52.

При цьому, на вимогу зазначених юридичних осіб, позивачем було виписані відповідні податкові накладні, що підтверджується податковими накладними на придбаний товар вказаних контрагентів (а.с. 157-158).

Отже, контрагенти позивача, які придбавали паливо - мастильних матеріалів є суб'єктами господарювання, що здійснюють свою діяльність з метою отримання прибутку.

Відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано доказів та не доведено, що ТОВ ВТФ "Авіас", ТОВ "МОРСЕЛ" та ТОВ "СЕДЕС КОМПАНІ" отримували на АЗС "ФОБУРГ" паливо для особистого некомерційного використання.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що отримання палива по довірчим документам (паливних карток, скетч-карток) свідчить про проведення позивачем роздрібної торгівлі паливом, що підлягала оподаткуванню акцизним податком, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки визначальною умовою для визначення об'єкту оподаткування є наявність реалізації товару кінцевому споживачу для некомерційного використання.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що контролюючим органом не доведено здійснення позивачем роздрібної торгівлі підакцизних товарів кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання, а тому погоджується з висновками суду першої інстанції про скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 18.12.2015р. №.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для скасування податкової вимоги від 03.02.2016 №379-21 на загальну суму боргу з акцизного податку 72747,50 грн та рішення про опис майна у податкову заставу від 03.02.2016 №3, виходячи з наступного.

Відповідно до положень п.59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (п.59.3 ст59 Податкового кодексу України).

Також згідно п. 88.1 ст. 88 Податкового кодексу України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до п. 89.3 ст. 89 Податкового кодексу України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Враховуючи, що оскаржувана податкова вимога, а також оскаржуване рішення про опис майна у податкову заставу були прийнятті на підставі податкового повідомлення - рішення від 18.12.2015 №, яке в ході розгляду цієї справи визнано неправомірним та скасовано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування податкової вимоги від 03.02.2016 №379-21 на загальну суму боргу з акцизного податку 72747,50 грн., з яких основний платіж 58198,00 грн., штрафна санкція 14549,50 грн., а також про визнання незаконним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу від 03.02.2016 №3.

Таким чином, переглянувши постанову суду першої інстанції, колегія суддів підтверджує, що при її прийнятті суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2016р. по справі № 820/1111/16 в частині задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОБУРГ" залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Шевцова Н.В.
Судді Макаренко Я.М. Мінаєва О.М.
Повний текст ухвали виготовлений 21.11.2016 р.