Справа № 214/4238/16-а
Суддя: Прасолов В. М.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/4238/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 листопада 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Горбуновій Л.С.

за участю позивача - ОСОБА_1

за участю представника відповідача - Трофимової О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та покладення зобов'язання, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся з позовом до Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (далі за текстом «УПФУ»), в якому просить: визнати протиправними дії УПФУ щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2007 рік при призначенні ОСОБА_3 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та відмови у застосуванні середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2013, 2014, 2015 роки; зобов'язати УПФУ здійснити ОСОБА_3 перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 2 червня 2016 року із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2013, 2014, 2015 роки. Також просить тягнути з УПФУ судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. та постанову суду допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць.

В обґрунтування позову навів наступне. Він, позивач, отримував пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 1 квітня 2015 року йому виповнилось 60 років, тобто з 2 квітня 2015 року набув право на призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 2 червня 2016 року звернувся до УПФУ із заявою про призначення пенсії за віком, надавши всі необхідні документи. 11 липня 2016 року звернувся до відповідача з листом, в якому зазначено, що призначити йому пенсію за віком з застосуванням для розрахунку пенсії середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Листом від 25 липня 2016 року відповідач повідомив йому, що пенсія за віком призначена і становить: 1197,91 х 3,36990 х 0,56813 = 2293,45 грн., (де 3,36990 - коефіцієнт заробітної плати; 1197,91 грн. - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік; 0,56813 - коефіцієнт стажу). В листі також зазначено, що в зв'язку з тим, що він, позивач вже отримував пенсію за вислугу років, то застосовувати середню заробітну плату (дохід), визначену ч. 2 ст. 40 Закону для призначення пенсії за віком відсутні законні підстави. Тобто, у відповіді відповідач зазначає, що йому, позивачу, пенсія саме призначена, але в той самий час не пояснює, чому для розрахунку застосована заробітна плата саме за 2007 рік. Листом від 11 травня 2016 року при зверненні до відповідача з заявою про проведення попереднього розрахунку пенсії йому, позивачу, було відмовлено у застосуванні середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, як це встановлено ч. 2 ст. 40 Закону, в зв'язку з тим, що відповідно до ч.3 ст.45 вказаного Закону при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Вважає, що відповідач своєю відмовою порушив його конституційні права на отримання відповідної пенсії з огляду на наступне. Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національної поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором; у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором. У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Пенсія за вислугу років Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачена. За правилами ч. 2 ст. 40 даного Закону, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп= Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць. Частиню 3 ст. 45 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Зазначає, що аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії на інший, призначеного саме за цим Законом. Він, позивач, заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» подав вперше 2 червня 2016 року. До цього йому було призначено пенсію відповідно до Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Зокрема, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується в силу вимог зазначеного Закону, адже основою доходу у цьому разі є грошове забезпечення. При розрахунку цього виду пенсії взагалі не застосовувалася будь-яка середня заробітна плата в галузях економіки України, а враховувались зовсім інші показники, ніж ті, що використовуються відповідачем для нарахування пенсії на умовах, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам, які мають право на пенсію за цим Законом, пенсія обчислюються виходячи з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством. Вважає, що аналіз змісту даної правової норми вказує на однозначний висновок, що при обчисленні пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за основу береться грошове забезпечення, яке, в свою чергу, складається з окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не містить жодного посилання на показник «середня заробітна плата у галузях економіки України», тим більше саме за 2007 рік. За таких обставин даний показник не має жодного відношення до його, позивача, пенсії за вислугу років, що отримувалася ним, оскільки при її розрахунку цей показник не застосувався взагалі, а тому і не повинен застосовуватися при розрахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Отже, умови й порядок обчислення цих пенсій визначені різними законодавчими актами. Таким чином, оскільки він звернувся у 2016 році за призначенням іншої пенсії за іншим законом, то при її обчисленні має застосовуватися середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2013, 2014, 2015 роки, як це передбачено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Крім того, після звільнення з лав Збройних Сил України він продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Щодо застосування ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на яку, як на підставу відмови посилається відповідач, то Верховний Суд України неодноразово висловлював свою позицію, усуваючи неоднакове застосування норм матеріального права. Так, Верховний суд зазначив, що ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Тобто, у випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії ніж Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачені іншим законом, ніж пенсія за вислугу років. Частиною 1 статті 244-2 КАС України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковими для всіх судів України. Наполягає, що при обчисленні йому пенсії за віком УПФУ повинно було застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю та підтвердила зміст позовної заяви.

Представник відповідача у судовому засідання позов не визнала, та підтвердила зміст своїх письмових заперечень, згідно до яких, Пенсійний фонд України відповідно до Положення "Про Пенсійний фонд України" затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 р. за № 384/2011 є центральним органом виконавчої влади. Управління, реалізуючи свої повноваження, діє як орган державної влади при здійсненні управлінських функцій, діє лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України. 2 червня 2016 року позивач звернувся до УПФУ із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яку зареєстровано за №2422. Згідно п.1 ст.10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Відповідно до частини 3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж та заробітну плату, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст.40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Частиною 5 підпункту 1.7 п.1 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, (в новій редакції відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 31.07.2014 за №895/25672) передбачено, що днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами. На підставі заяви та доданих до неї документів управління ПФУ нарахувало пенсію позивачеві. Розрахунок пенсії станом на 02.06.2016 року э таким 1197,91 х 3,36990 х 0,56813 = 2293,45грн., 2293,45 + 75,18 (1074,00 х 7%) = 2368,63грн.,(де: 1197,91грн. - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2007 рік; 2293,45грн. - розрахунковий розмір пенсії відповідно до ст.27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; 75,18 грн. - доплата за понаднормовий стаж (7 років); 1074,00грн. - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01.09.2015; 2368,63 грн. - загальний розмір пенсії. Відповідно до частини 3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст.40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою ст.40 цього Закону для призначення пенсії.

Так як позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», то застосовувати середню заробітну плату (дохід), визначену частиною другою ст.40 цього Закону для призначення пенсії відсутні законні підстави. Також заперечує щодо сплати управлінням на користь позивача, сплачений ним судовий збір в розмірі 551,21 грн. Відповідно до ч.1 ст.73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків (частини єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) та використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов'язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду. Згідно з ч.2 ст.73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Відповідно до пункту 18 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла до 01.09.2015) Пенсійний фонд України та його органи були звільнені від сплати судового збору, у зв'язку з чим в кошторисі видатків на утримання апарату управління на 2016 рік кошти на оплату судового збору були використані в повному обсязі в січні поточного року.

Під час розгляду справи безпосередньо досліджені наступні письмові докази: паспорт позивача (а.с.7-9), звернення позивача від 11 липня 2016 року до УПФУ (а.с.11), відповідь УПФУ від 25 липня 2016 року (а.с.12-13), розпорядження (а.с.14, 45), відповідь від 11 травня 2016 року (а.с.15-16), трудова книжка позивача (а.с.17-21), заява (а.с.46), розрахунок пенсії за вислугу років (а.с.47), атестат (а.с.47, зв.) копія пенсійної справи №90154 на ОСОБА_3 (а.с.49-117).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд вважає допустимими наступні докази: паспорт позивача (а.с.7-9), звернення позивача від 11 липня 2016 року до УПФУ (а.с.11), відповідь УПФУ від 25 липня 2016 року (а.с.12-13), розпорядження (а.с.14, 45), відповідь від 11 травня 2016 року (а.с.15-16), трудова книжка позивача (а.с.17-21), заява (а.с.46), розрахунок пенсії за вислугу років (а.с.47), атестат (а.с.47, зв.) копія пенсійної справи №90154 на ОСОБА_3 (а.с.49-117), так як вони отримані з дотриманням вимог КАС України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд вважає належними доказами, так як вони стосуються фактів віку позивача, робочого стажу, часу роботи позивача наступні: паспорт (а.с.7-9), трудова книжка позивача (а.с.17-21).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд вважає належними доказами, так як вони стосуються фактів призначення позивачу пенсії та його переходу на інший вид пенсії наступні: звернення позивача від 11 липня 2016 року до УПФУ (а.с.11), відповідь УПФУ від 25 липня 2016 року (а.с.12-13), розпорядження (а.с.14, 45), відповідь від 11 травня 2016 року (а.с.15-16), трудова книжка позивача (а.с.17-21), заява (а.с.46), розрахунок пенсії за вислугу років (а.с.47), атестат (а.с.47, зв.), копія пенсійної справи №90154 на ОСОБА_3 (а.с.49-117).

На підставі ст. 86 КАС України, оцінивши з точки зору достатності та взаємозв'язку безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно досліджених доказів, суд вважає встановленими наступні обставини. При цьому, суд керується вимогами ст.71 ч.2 КАС України, відповідно до якої, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач з 1 січня 2006 року отримував пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Після звільнення з військової служби позивач працював та сплачував страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

1 квітня 2015 року позивачу виповнилось 60 років.

2 червня 2016 року позивач звернувся до УПФУ із заявою про призначення пенсії за віком, надавши всі необхідні документи.

11 липня 2016 року позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просив призначити йому пенсію за віком з застосуванням для розрахунку пенсії середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

9 червня 2016 року позивачу призначена пенсія за віком в сумі 2368 грн. 63 коп. з таких розрахунків: 1197,91 х 3,36990 х 0,56813 = 2293,45 грн., (де 3,36990 - коефіцієнт заробітної плати; 1197,91 грн. - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік; 0,56813 - коефіцієнт стажу) та 75 грн. 18 коп. за понаднормативний стаж.

25 липня 2016 року відповідач повідомив позивачу, що пенсія за віком призначена і становить: 1197,91 х 3,36990 х 0,56813 = 2293,45 грн., (де 3,36990 - коефіцієнт заробітної плати; 1197,91 грн. - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік; 0,56813 - коефіцієнт стажу).

Також відповідач у згаданій відповіді зазначив, що позивач вже отримував пенсію за вислугу років, застосовувати середню заробітну плату (дохід), визначену ч. 2 ст. 40 Закону для призначення пенсії за віком, відсутні законні підстави.

11 травня 2016 року при зверненні до відповідача з заявою про проведення попереднього розрахунку пенсії, позивачу було відмовлено у застосуванні середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. При цьому відповідач послався на те, шо в зв'язку з тим, що відповідно до ч.3 ст.45 вказаного Закону при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

При вирішенні даної справи, суд керується вимогами Конституції України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно ст.6 Конституції України, органи влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Стаття 19 Конституції України зазначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особі зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ст. 22 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист.

Відповідно до п.1 «Положення про Пенсійний фонд України», затвердженого постановою КМУ від 23 липня 2014 року №280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення, пунктом 3 вказаного Положення основним завданням Пенсійного фонду України є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Таким чином, виходячи з зазначених норм Конституції України, державна політика з питань пенсійного забезпечення спрямована на отримання громадянами пенсії у розмірі, передбаченому Законом і на відповідача покладений обов'язок призначати пенсію в розмірі, який відповідає вимогам Закону.

Згідно до вимог ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національної поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором; у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором.

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За правилами ч. 2 ст. 40 даного Закону, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп= Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць.

Частиню 3 ст. 45 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Виходячи із аналізу наведених норм, суд вважає, що частиною 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії на інший, призначеного саме за цим Законом.

Як встановлено судом, позивач заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» подав вперше 2 червня 2016 року.

Позивач з 1 січня 2006 року отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується, при розрахунку цього виду пенсії взагалі не застосовувалася будь-яка середня заробітна плата в галузях економіки України, а враховувались зовсім інші показники, ніж ті, що використовуються відповідачем для нарахування пенсії на умовах, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам, які мають право на пенсію за цим Законом, пенсія обчислюються виходячи з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не містить посилання на показник «середня заробітна плата у галузях економіки України». Таким чином, даний показник не має відошення до пенсії за вислугу років, що отримувалася позивачем.

Суд приходить до переконання, що оскільки позивач звернувся у 2016 році за призначенням іншої пенсії за іншим законом, то при її обчисленні має застосовуватися середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2013, 2014, 2015 роки, як це передбачено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 4.7 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Суд приходить до переконання, що УПФУ, не застосувавши при призначенні пенсії позивачу за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» показниксередньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2013, 2014, 2015 роки, не виконав вимог п.4.7 «Порядку».

Суд приходить до переконання, що відмова УПФУ у застосуванні цього показника при призначенні пенсії позивачу є необґрунтованою, а тому позивач з 2 червня 2016 року має право на отримання пенсії, розрахованої з застосуванням вказаного показника.

Пояснення відповідача про те, що їх дії з відмови у призначені позивачу пенсії ґрунтуються на вимогах закону, суд відкидає, в своїх запереченнях відповідач посилається на те, що при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для призначення пенсії. Але судом встановлено, що позивач пенсію по інвалідності не отримував.

Вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові заперечення відповідача та письмові докази, суд на підставі ст.10 КАС України, відповідно до якої усі учасники адміністративного процесу є рівними, та ст.11 КАС України, у відповідності до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованим і підлягають повному задоволенню.

Відповідно до ст. 256 ч.1 п.1 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій - у межах стягнень за один місяць.

Оскільки позовні вимоги не стосуються стягнення (присудження) пенсії, а стосуються її перерахунку, то підстав допустити до негайного виконання постанову суду, не мається.

Відповідно до ст. 94 КАС України здійснені позивачем судові витрати у сумі 551 грн. 20 коп. належить стягнути на його користь з Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 6, 19, 22 Конституції України, ст.ст.1, 7, 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст.ст.9, 40 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 6, 10, 86, 94, 128, 158, 161, 162, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2007 рік при призначенні ОСОБА_3 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та відмови у застосуванні середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2013, 2014, 2015 роки.

Зобов'язати Криворізьке центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_3 перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 2 червня 2016 року із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2013, 2014, 2015 роки.

Стягнути на користь ОСОБА_3 з Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов