Справа № 2-а-72/10
Суддя: Чепурнов В. О.
Дата ухвалення: 2010-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Перечинський районний суд Закарпатської області
Справа № 2-а-72/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2010 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Чепурнова В.О.,

при секретарі Багара Н.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перечин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Іршавського ВДАІ та АТІ капітана міліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 057965 від 29 березня 2010 року, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 29 березня 2010 року інспектором Іршавського ВДАІ та АТІ капітаном міліції ОСОБА_2, складено протокол про адміністративне правопорушення серії АО № 056606, згідно якого він на пл. Корятовича в м. Ужгород о 18.30 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив вимогу дорожнього знаку 3.35 «Стоянку заборонено». Цього ж дня інспектором Іршавського ВДАІ та АТІ капітаном міліції ОСОБА_2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АО № 057965 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. Вказані процесуальні документи вважає такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства, оскільки зупинявся для того, щоб висадити пасажира, так як працює таксистом, що може підтвердити також свідок, який знаходився разом з позивачем в автомобілі. Крім цього не забезпечені його права, передбачені ст.ст.19,21,24,55,59 Конституції України, тому на підставі викладеного просить позовні вимоги задовольнити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що 29 березня 2010 року, їдучи по пл. Корятовича в м. Ужгород він зупинився для того, щоб висадити пасажира ОСОБА_3, оскільки працює таксистом.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, а тому суд розглядає справу у його відсутності.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_2, показав, що дійсно 29 березня 2010 року близько 18.30 год. знаходився в автомобілі позивача, який висадив його на пл. Корятовича в м.Ужгород, що тривало не більше пяти хвилин.

Заслухавши пояснення позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з таких підстав.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п.п.1,3 ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

За змістом п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно ст.18 ч.1 п.1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008 року постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Згідно ст. 222 КУпАП до компетенції працівників органів внутрішніх справ віднесено розгляд адміністративних порушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

У судовому засіданні встановлено, що 29 березня 2010 року інспектором Іршавського ВДАІ та АТІ капітаном міліції ОСОБА_2, складено протокол про адміністративне правопорушення серії АО №056606 щодо ОСОБА_1, згідно якого він на пл. Корятовича в м. Ужгород о 18.30 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив вимогу дорожнього знаку 3.35 «Стоянку заборонено». Також встановлено, що цього ж дня інспектором Іршавського ВДАІ та АТІ капітаном міліції ОСОБА_2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АО № 057965 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Крім цього встановлено, що позивач 29 березня 2010 року їдучи по пл. Корятовича в м.Ужгород зупинився для того, щоб висадити пасажира ОСОБА_3, оскільки працює таксистом.

Вказані обставини підтвердив також викликаний у судове засідання свідок ОСОБА_3, який був пасажиром в автомобілі позивача. Свідок пояснив, що дійсно позивач зупинився на пл. Корятовича в м. Ужгород, висадив його та поїхав далі, що тривало менше пяти хвилин.

Згідно Правил дорожнього руху, стоянкою є припинення руху транспортного засобу на час більший ніж п'ять хвилин з причин, не повязаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу. Зупинкою є припинення руху транспортного засобу на час до п'ять хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання цих Правил (надання переваги у русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

З урахуванням того, що позивач здійснив зупинку свого автомобіля для висадки пасажира, оскільки працює таксистом, та того, що ним були дотримані всі заходи, передбачені п. 3.34. Правил дорожнього руху України, а також того, що відповідачем не було вжито ніяких заходів для встановлення дійсної причини зупинки автомобіля, не зібрано доказів, що зупинку здійснено умисно, з порушенням ПДР України та не запрошено свідків, які б могли підтвердити правомірність його дій, тому суд вважає, що протокол та постанова про адміністративне правопорушення є безпідставними та необґрунтованими, а в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, що виключає адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Зазначені обставини встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, показами свідків вчинення адміністративного правопорушення та інше.

Даних вимог закону інспектором Іршавського ВДАІ та АТІ капітаном міліції ОСОБА_2 додержано не було.

Крім цього, в порушення вимог ст. 33 КУпАП інспектором не було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Оскільки згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, останнім не доведено в судовому засіданні наявність вчиненого правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та те, що при складанні протоколу та винесенні постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми діючих нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача належними доказами не спростовані, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 17, 71, 86, 159-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Іршавського ВДАІ та АТІ капітана міліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 057965 від 29 березня 2010 року задовольнити.

Визнати неправомірними дії інспектора Іршавського ВДАІ та АТІ ОСОБА_2 по складанню протоколу про адміністративне правопорушення серії АО № 056606 від 29 березня 2010 року відносно ОСОБА_1.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 057965 від 29 березня 2010 року відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 (двісті пятдесят п'ять) грн. 00 коп., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через цей суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Головуючий: Чепурнов В.О.