Справа № 808/1676/16
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/1676/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 листопада 2016 року

справа № 808/1676/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Ясенової Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон»

до Київської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,-

в с т а н о в и в :

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «Кліон» (покупець) та компанією Pelagia AS (продавець) Норвегія укладено контракт № 162S/2014Р від 19.12.2014 на поставку свіжозамороженої або охолодженої риби різних видів та морепродуктів (за асортиментом, кількістю, вартістю та на умовах, визначених сторонами і зазначених в інвойсах на кожну партію товару).

З метою здійснення митного оформлення товару позивачем 30.11.2015 засобами електронного зв’язку до Київської митниці подано митну декларацію за № 125110011.2015.019139, відповідно до якої заявлена митна вартість товарів у розмірі 614476 грн. 03 коп., тобто 31,51 грн. або 1,32 доларів США за 1 кг.

На адресу позивача надійшло електронне повідомлення Київської митниці про те, що, враховуючи висновки форматологічного контролю МД стосовно перевірки достовірності рівня митної вартості (критерії ризику) та виявлені розбіжності у поданих до митного оформлення документах, позивачу, з урахуванням вимог статті 53 Митного кодексу України, необхідно надати до митного органу додаткові документи, які підтверджують заявлену митну вартість (числові значення складових митної вартості) та обраний метод її визначення, а саме: платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару (з реквізитами, необхідними для ідентифікації даного товару); страхові документи (якщо товар був застрахований); висновки спеціалізованої експертної організації про якісні та вартісні характеристики або інформація біржових організацій про вартість товару.

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваних рішень суб’єкта владних повноважень, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що митний орган має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що такий запит має відповідати принципу правової визначеності, тобто бути обґрунтований та зрозумілий для декларанта в частині виявлених розбіжностей.

Однак, досліджений запит Київської митниці дає можливість стверджувати, що останній є необґрунтований, адже відповідачем не було зазначено підстави для надання декларантом додаткових документів, не наведені розбіжності, які виявлені під час вивчення поданих позивачем документів для здійснення митного оформлення товару.

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що митний орган дійшов висновку про неможливість застосування першого методу митної вартості товару, оскільки надана до митного оформлення довідка про транспортні витрати не є документом, що підтверджує транспортні витрати, а проведеним аналізом вказаних витрат встановлено розбіжність відносно відстані за маршрутами м. Клайпеда (Литва) – Яготин (Україна), Яготин – Київ, що дає підстави вважати, що митниці надано недостовірні відомості про складові митної вартості товару. Крім того, наданий позивачем в ході митного оформлення товару рахунок на оплату № VIS296 від 30.11.2015 містить суперечливі дані щодо вартості перевезення, а також не містить підпису особи, яка його оформила, таким чином декларантом не підтверджено транспортні виплати як складову митної вартості товару.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Позивачем під час митного оформлення були надані: міжнародна товарно-транспортна накладна CMR, рахунок експедитора, довідка-розрахунок транспортних витрат експедитора, договір, укладений позивачем з експедитором, договір, укладений експедитором з перевізником, зазначеним в CMR, що свідчить про виконання позивачем вимог чинного законодавства в частині підтвердження вартості транспортних витрат.

Також, правильність обчислення митної вартості товару доводиться висновком Запорізької ТПП № ОИ-645 від 30.11.2015, який також без належного обґрунтування не був взятий до уваги відповідачем.

Доводи ж відповідача про надання декларантом недостовірних відомостей про складові митної вартості товару, оскільки згідно наданих документів вартість перевезення товару за межами України за більшої відстані є меншою, ніж вартість перевезення на території України, ґрунтуються виключно на припущеннях суб’єкта владних повноважень, а тому також не можуть вважатися обґрунтованими та доведеними за відсутності належних доказів з цього питання.

Статтею статті 54 Митного кодексу України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Враховуючи необґрунтованість прийнятих рішень суб’єкта владних повноважень та недоведеність з боку відповідача наявність неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів або відсутність в поданих декларантом документів відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних рішень митного органу.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Київської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року в адміністративній справі № 808/1676/16 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 17 листопада 2016 року.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров