Справа № 813/1965/16
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

15 листопада 2016 року № 813/1965/16

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Палюк М.М., розглянувши в судовому засіданні заяву представника позивача про закриття провадження у адміністративній справі № 813/1965/16 за адміністративним

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «ВЕКТОР ПЛЮС», представник не прибув
до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, представник не прибув за участю третьої особи ОСОБА_1, представник не прибув
про звільнення майна з-під арешту

ВСТАНОВИВ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, у якому просило звільнити з-під арешту іпотечне майно, на яке було накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження постановою відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

28.11.2012 року позивач набув права вимоги за кредитним договором між ОСОБА_1 і АКІБ «УкрСиббанк» щодо нерухомого майна: квартири за № 65 по вул. Щурата, 10 у м. Львові, яка перебувала іпотеці в забезпечення виконання кредитних зобовязань.

25.06.2016 року позивач дізнався, що 06.05.2010 року відповідачем винесена постанова про арешт вказаного майна та оголошення заборони на його відчуження.

Позивач вказує на порушення таким арештом його прав з посиланням на Закон України «Про іпотеку» та Закон України «Про виконавче провадження».

Також, позивач вказує про порушення вимог законодавства при накладені такого арешту, а також, що системний аналіз норм матеріального права свідчить про наявність у іпотекодержателя - позивача права на вчинення дій, спрямованих на захист прав іпотекодержателя, визначених умовами договору іпотеки, в тому числі і шляхом подачі позову про скасування постанови в частині накладення арешту з майна, в складі якого є предмет іпотеки, переданий в іпотеку позичальником на забезпечення задоволення вимог кредитора за рахунок предмету іпотеки.

Спірне майно знаходиться в іпотеці у позивача, та виносячи постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, державний виконавець зобов'язаний був повідомити про це заставодержателя та роз'яснити йому право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту, проте в матеріалах справи відсутні відповідні докази такого повідомлення, відповідно вищевказаний предмет іпотеки має бути звільнений з-під арешту, шляхом ухвалення рішення про задоволення заявленого адміністративного позову.

15.11.2016 року представник позивача подав суду заяву в якій просив судовий розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги задоволити повністю.

Відповідач прибуття в жодне судове засідання уповноваженого представника не забезпечив, про поважні причини неприбуття в суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав.

Згідно ст. 128 КАС України суд вважає за можливим вирішити справу за відсутності представників сторін на підставі наявних у ній доказів.

Безпосередньо, всебічно, повно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

07.05.2010 року згідно відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстровано обтяження арешт нерухомого майна - квартири за № 65 по вул. Щурата, 10 у м. Львові, на підставі постанови від 06.05.2010 року Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ.

При постановлені ухвали судом враховується наступне:

Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»,

1. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

2. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Державний виконавець зобов'язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

3. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

4. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

5. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

6. Зазначені у цій статті постанови можуть бути оскаржені сторонами в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього ж Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Предметом заявлених позивачем позовних вимог є звільнення з-під арешту майна. Судом не враховуються обґрунтування вказаних позовних вимог, оскільки діючим законодавством України чітко встановлено, що особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно, зняття з майна арешту (звільнення з-під арешту) може вирішуватись лише одночасно з вимогою про визнання права на таке майно.

Те, що позивач не заявив вимогу про визнання права на арештоване майно по суті, не звільняє суд від обовязку встановлення наявності чи відсутності таких прав позивача щодо вищевказаного нерухомого майна.

Для вирішення питання про зняття з майна арешту (звільнення з-під арешту) суд повинен підтвердити право позивача на це майно тобто вирішити по спір про право, що унеможливлює розгляд такого спору в порядку адміністративного судочинства.

По суті позиція суду узгоджується із позицією ВАС України викладеною у ухвалі від 26.02.2015 року по справі № К/800/42723/13

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем не переконують в обґрунтованості позовних вимог .

Таким чином, провадження у справі підлягає закриттю, оскільки спір у даній справі не є публічно-правовим, суд прийшов до висновку закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Також, суд вважає за необхідне повернути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1378,00 грн., у звязку із закриттям провадження у даній справі.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 159-163, 167 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Провадження у справі № 813/1965/16 за адміністративним позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «ВЕКТОР ПЛЮС»
доШевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, за участю третьої особи ОСОБА_1
прозвільнення майна з-під арешту
закрити.
2. Розяснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду до юрисдикції місцевого загального суду.

3. Судовий збір сплачений товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» згідно платіжного доручення № 4887 від 01.06.2016 року в сумі 1378,00 грн. повернути позивачу.

Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього ж Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Ухвала складена у повному обсязі 21.11.2016 року.

Суддя Гавдик З.В.