Справа № 818/641/16
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 р.Справа № 818/641/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15.09.2016р. по справі № 818/641/16

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкової вимоги та податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

15 вересня 2016 року постановою Сумського окружного адміністративного суду в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (далі- позивач, ОСОБА_1С.) до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області (далі- відповідач, ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області) про визнання протиправними та скасування податкової вимоги від 21.01.2016р. №97-23 про сплату податкового боргу та податкового повідомлення-рішення від 16.11.2015р. №63425/17-05 про визначення грошового зобов'язання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб" відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15.09.2016 року у справі №818/641/16 скасувати, винести рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Обґрунтовуючи заявлені у апеляційній скарзі вимоги, заявник посилається на Податковий кодекс України (далі- ПК України) та Бюджетний кодекс України. Зазначає, що транспортний податок з позивача має справлятися з 01.01.2016 року, тобто в бюджетному 2016 році, що підтверджується також рішенням Сумської міської ради від 08.07.2016 року № 4558 яким встановлено транспортний податок з 01.01.2016 року. Право власності позивача на об'єкт оподаткування виникло в вересні 2015, а тому, згідно з вищезазначеним рішенням Сумської міської ради обов'язок сплати податку за 2015 рік виникає в заявника з 01.01.2016 року.

Державною податковою інспекцією у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області письмових заперечень на апеляційну скаргу подано не було.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що у власності ОСОБА_1 перебуває легковий автомобіль Toyota Land Cruiser 200, об'єм двигуна 4661, рік випуску 2015, дата реєстрації транспортного засобу 16.10.2015р.(а.с.32).

ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області було надіслано на адресу позивача податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 16.11.2015р. №63425/17-05 про визначення грошового зобов'язання з транспортного податку на суму 6250грн., яке повернулось на адресу відповідача з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.15-17).

Внаслідок несплати визначеного у податковому повідомленні-рішенні грошового зобов'язання на адресу ОСОБА_1 надіслана податкова вимога форми «Ф» від 21.01.2016р. №97-23 про сплату податкового боргу в сумі 6250грн. (а.с.6).

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIII від 28 грудня 2014 року (далі- Закон № 71-VIII) встановлено транспортний податок, який в свою чергу підлягає сплаті з 01 січня 2015 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 1 ПК України визначено сферу його дії, а саме: регулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів.

Податок - обов'язковий, безумовний платіж відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу (підпунктом 6.1 статті 6 ПК України).

01.01.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким шляхом викладення в новій редакції ст. 267 Податкового кодексу України, було введено транспортний податок.

Згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Приписами ст. 265 ПКУ, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно з п.п. 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Таким чином, об'єктом оподаткування є автомобілі, що використовуються до 5 років.

При цьому згідно пп. 14.1.251 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, транспортні засоби, що використовувалися, - транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Суд зазначає, що згідно з п.п.14.1.163 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, перша реєстрація транспортного засобу - реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.

Відповідно до п. 267.4, 267.5 ст. 267 Податкового кодексу України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України. Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з пп. 267.6.1 пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Зважаючи на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що легковий автомобіль Toyota Land Cruiser 200, об'єм двигуна 4661, рік випуску 2015, дата реєстрації транспортного засобу 16.10.2015р., який знаходиться у власності ОСОБА_1, є об'єктом оподаткування.

Згідно доводів апеляційної скарги про те, що нарахування транспортного податку має розпочинатися з 01.01.2016 року та посилання на рішенням Сумської міської ради від 08.07.2016 року № 4558, яким встановлено транспортний податок з 01.01.2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

Підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 ПК України визначено, що до місцевих податків, зокрема, належить податок на майно, в склад якого, відповідно до пп. 265.1.2 п. 265.1ст.265 ПК України входить транспортний податок.

Згідно п. 10.2 ст. 10 ПК України місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору (п. 10.3 ст. 10 ПК України)

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України № 71 рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Установлено, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Враховуючи положення ст. 7, п.12.3.5 ст.12 ПК України, а також те, що податковим кодексом встановлені всі обов'язкові елементи транспортного податку, колегія суддів зазначає, що рішення сесії органу місцевого самоврядування не може вплинути на підстави нарахування та обов'язок платника сплатити транспортний податок у 2015 році.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи те, що Закон України № 71 на дату прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, не був визнаний неконституційним, колегія суддів зазначає, що грошове зобов'язання визначене податковим повідомленням-рішенням від 16.11.2015р. №63425/17-05, внаслідок чого ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області винесено та направлено на адресу ОСОБА_1 податкову вимогу від 21.01.2016р. №97-23 про сплату податкового боргу було прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15.09.2016р. по справі № 818/641/16 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Сіренко О.І.
Судді Любчич Л.В. Спаскін О.А.
Повний текст ухвали виготовлений 21.11.2016 р.