Справа № 805/1288/16-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Крилова М.М.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року справа №805/1288/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 6 жовтня 2016 року у справі № 805/1288/16-а за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в Донецькій області, Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2016 року ОСОБА_2 поштою звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Донецькій області (далі - ГУНП у Донецькій області) про визнання незаконним та скасування наказу відповідача про звільнення позивача з органів внутрішніх справ (далі - ОВС) України згідно п.п. "Е" п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України, поновлення ОСОБА_2 на посаді експерта-криміналіста Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при Головному Управлінні Національної Поліції в Донецькій області, виплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

06.09.2016 до суду першої інстанції від позивача надійшов уточнений адміністративний позов від 31.08.2016, який ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08.09.2016 прийнято до розгляду заяву.

Згідно з уточненим адміністративним позовом позивач змінив коло відповідачів, а саме позовні вимоги пред'явлені до Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - Управління або відповідач 1) та Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - відповідач 2, або НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області) про:

- поновлення позивачу строку звернення до суду з даним адміністративним позовом;

- визнання незаконним та скасування наказу відповідача 1 від 25.11.2014 № 1945 про звільнення ОСОБА_2 з ОВС України згідно вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України за невихід на службу без поважних причин;

- визнання незаконним та скасування наказу відповідача 1 від 01.12.2014 №416 о/с (по особовому складу) про звільнення ОСОБА_2 з ОВС України у запас із постановкою на військовий облік за п. 64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницькім складом ОВС України за порушення дисципліни;

- поновлення ОСОБА_2 на посаді експерта-криміналіста НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області;

- виплату ОСОБА_2 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування уточненого адміністративного позову зазначено, що з 23.07.2014 позивач перебував на посаді експерта 7-го відділу техніко-криміналістичного забезпечення ОВС НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області. В липні 2014 року у зв'язку з захопленням міста Донецька російсько-терористичними найманцями та проголошенням Донецької народної республіки, Центр, як і Управління, був евакуйований до міста Маріуполя. В місті Маріуполі за новим місцем знаходження Центру роботи для ОСОБА_2 не знайшлось. За усною вказівкою керівництва став працювати помічником експерта-криміналіста в Новоазовському районному відділі Головного Управління Міністерства Внутрішніх справ України в Донецькій області. В серпні 2014 року місто Новоазовськ і частина Новоазовського району Донецької області й село Безіменне, де позивач проживав з родиною, були захоплені російсько-терористичними збройними формуваннями, та залишився без роботи і без даху над головою. Тому позивач переїхав на постійне місце проживання до міста Маріуполя. Керівництвом Центру (в усній формі) було запропоновано чекати виклику на невизначений термін. У зв'язку з тим, що в ОВС позивач пропрацював нетривалий час, був молодим спеціалістом і не був обізнаним в тонкощах проходження служби в ОВС, а тому й чекав виклику на службу від керівництва.

Лише в середині березня 2016 року випадково, від знайомих працівників ОВС стало відомо, що його було звільнено з ОВС за порушення дисципліни на підставі п. 64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС Української РСР. Офіційних документів про своє звільнення позивач не отримував, та вважає своє звільнення з ОВС протиправним, оскільки відповідно до п. 47 Положення про звільнення з ОВС проводиться атестація та звільнення відбувається тільки після проведення службового розслідування.

Позивач зазначив, що його звільнено на підставі наказів № 1945 від 25.11.2014 та № 416 о/с від 01.12.2014, з якими він не був ознайомлений, та отримав їх копії лише 30.08.2016. Крім того, позивач в уточненому адміністративному позові зазначив, що з висновками службового розслідування також не був ознайомлений, та про проведення службового розслідування не знав. Трудову книжку не отримував та фінансовий розрахунок не здійснив.

Також позивач зазначив, що службову дисципліну він не порушував, з огляду на що вважає своє звільнення незаконним.

Представник відповідача 1 в суді першої інстанції заперечував проти позову, зазначивши, що ОСОБА_2 звільнено з ОВС за особисту недисциплінованість, порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, що виразилось у невиході на роботу без поважної причини з 01.09.2014 до завершення розслідування. Також зазначив, що в позові відсутні будь-які докази та аргументи, які б суперечили висновкам службового розслідування, а позивач сам підтверджує висновки наказу, оскільки заявляє, що до 2016 року взагалі не здійснював будь-яких дій, хоча і проживав в місті постійної дислокації ГУМВС України в Донецькій області.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 6 жовтня 2016 року позов ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в Донецькій області, Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - було залишено без розгляду, у зв'язку з пропущенням місячного строку звернення до суду.

При винесені оскаржуваного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у період з вересня 2014 року по березень 2016 року не мав бажання з'являтися на службу в ОВС, знайомитися з висновком службового розслідування, наказами про звільнення та отримання трудової книжки, тому й відповідач не мав можливості ознайомити його з наказом про звільнення. Таким чином, причини пропуску звернення до суду з позовом суд першої інстанції не визнав поважними, оскільки позивач за приписами ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) повинен був знати про те, що його може бути звільнено з причин невиходу на службу з вересня 2014 року.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи та виніс ухвалу з порушенням процесуального права. Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, як таку яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та направити справу для продовження розгляду.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що позивача було звільнено на підставі наказів №1945 №416 від 25.11.2014 та 01.12.2014 відповідно. Вказує, що з даними наказів апелянт ознайомлений не був (в будь-якій формі) і їх копії отримав лише під час судового розгляду справи по суті у суді першої інстанції. Відповідач не видав йому трудову книжку і не здійснив фінансовий розрахунок (до теперішнього часу).

Крім того, апелянт вказує, що відповідачі, знаючі його особисті засоби зв'язку (про що свідчать такий документ, як акт про відмову від дачі письмового пояснення, згідно до якого відповідач здійснив телефонну розмову з позивачем) мали можливість направити на адресу ОСОБА_2 копії наказів про звільнення в режимі телефонограми, режимі СМС повідомлення, тощо, але цього не зробили. Тобто, апелянт не знав і не міг знати, що відповідач може (має наміри) його звільнити.

Відтак апелянт вважає, що суд першої інстанції не дослідив докази, а саме коли позивачу стало відомо про його звільнення, а тому неправомірно було залишено його заяву без розгляду.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідачем 2 висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Зокрема, зазначається, що керівництвом НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області було проведено службове розслідування за фактом безпідставного невиходу на службу експерта 7го сектору відділу техніко-криміналістичного забезпечення ОВС НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_2 в ході якого провина останнього була цілком підтверджена та прийнято рішення про його звільнення. Тому Управлінням 25.11.2014 видано дисциплінарний наказ № 1945, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з ОВС та вказане рішення реалізовано наказом Управління № 416 о/с від 01.12.2014 та ОСОБА_2 було звільнено з ОВС з 07.12.2014.

До того ж відповідачем 2 зазначено, що посилання позивача, що він в період з серпня 2014 року по березень 2016 року чекав виклик від керівництва, мотивуючи тим, що він є молодим фахівцем і не знає всіх тонкощів служби, не може розглядатися як поважна причина пропуску строку. Позивач є фахівцем з вищою юридичною освітою, та якщо він знаходиться на підконтрольній Україні території, то не міг не знати, що за той час, доки він чекав виклик відбуваються зміни, проводиться реформа поліції, а в Донецькій області продовжується антитерористична операція. Під час проведення антитерористичної операції кожний працівник міліції на особовому рахунку, крім звичайних обов'язків, на них додатково покладено й обов'язки, пов'язані в участі АТО. Отже, позивач, нехтуючи інтересам служби, продовжував півтора року чекати виклик та не виходити на службу без поважних причин.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Як передбачено частиною першою статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.3 ст. 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За приписами ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов поданий після закінчення строків установлених законом залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Зі змісту ч.1 ст. 100 КАС України випливає, що суд самостійно повинен перевірити чи пропущено позивачем встановлений строк звернення до суду, якщо так, то чи є в матеріалах адміністративного позову докази поважності причин його пропуску.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 23.07.2014 № 279 о/с "По особовому складу" призначено випускника Донецького юридичного інституту МВС України освітньо-кваліфікаційного рівня магістра, який прибув у розпорядження ГУМВС України в Донецькій області для подальшого проходження служби з 21.06.2014 лейтенанта міліції ОСОБА_2 (М-238039) - експертом 7-го сектору відділу техніко-криміналістичного забезпечення органів внутрішніх справ НДЕКЦ при ГУМВС в Донецькій області, з посадовим окладом 700 грн., закріпити наставником підполковника міліції ОСОБА_4 (а.с.112).

З уточненої позовної заяви вбачається, що у зв'язку із захопленням російсько-терористичними збройними формуваннями міста Новоазовськ і частини Новоазовського району Донецької області, позивач переїхав на постійне місце проживання до міста Маріуполя. Керівництвом Центру (в усній формі) було запропоновано чекати виклику на невизначений термін. Та оскільки позивач в ОВС пропрацював нетривалий час, був молодим спеціалістом і не був обізнаний в тонкощах проходження служби в ОВС, а тому дійсно чекав виклику на службу від свого керівництва і лише в середині березні 2016 року випадково, від знайомих працівників ОВС позивачу стало відомо, що його начебто було звільнено з ОВС за порушення дисципліни на підставі п. 64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС Української РСР.

В матеріалах справи міститься заява, яку 16.03.2016 ОСОБА_2 направив поштою на ім'я начальника Головного управління Національної поліції Донецької області про надіслання на його адресу копії наказу про звільнення (якщо такий приймався), трудову книжку або її дублікат та за умови звільнення, провести відповідний розрахунок.

В обґрунтування цієї заяви ОСОБА_2 зазначив, що він в 2014 році працював на посаді експерта-криміналіста в Донецькому НДЕКЦ ГУМВС України в Донецькій області. Наприкінці липня 2014 року Донецький НДЕКЦ ГУМВС України в Донецькій області був евакуйований до міста Маріуполя, а його було переведено для подальшого проходження служби до Новоазовського РВ ГУМВС України в Донецькій області, де тимчасово працював помічником експерта. Після захоплення м. Новоазовська та частини Новоазовського району російсько-терористичними збройними підрозділами він переїхав на постійне місце проживання до міста Маріуполя (орендував житлове приміщення), але не був забезпечений роботою на попередній посаді. У вересні 2014 року були припинені виплати заробітної плати. ОСОБА_2 було запропоновано працювати без оплати, але необхідність сплати грошових коштів за оренду житла, оплату житлово-комунальних послуг та інше змусили його підробляти (без оформлення) на різних роботах. До цього часу він не отримав офіційного повідомлення про його звільнення (чи перебування в резерві), не отримав трудову книжку та з ним не було проведено повного розрахунку за час його роботи з ОВС.

Як зазначено в первинному адміністративному позові та в уточненій позовній заяві, відповіді від Головного управління Національної поліції Донецької області на заяву ОСОБА_2 від 16.03.2016 не надійшло. Однак, в матеріалах справи наявна відповідь Головного управління МВС України в Донецькій області щодо можливості отримання окремих документів при звільненні ОСОБА_2 від 14.04.2016 №С-204/12/02-2016.

Судами також встановлено, що ОСОБА_2 вперше звернувся до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області у середині квітня 2016 року з даним позовом.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18.04.2016 позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення повернуто позивачу у зв'язку з непідсудністю даної справи цьому суду.

26.04.2016 ОСОБА_2 направив поштою даний позов на адресу Донецького окружного адміністративного суду.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом щодо оскарження рішень відповідача 1, пов'язаних з проходженням та звільненням позивача з публічної служби.

Також судами встановлено, що на підставі наказу Головного управління МВС України в Донецькій області від 28.10.2014 проведено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області, зокрема експерта 7-го сектору відділу техніко-криміналістичного забезпечення ОВС НДЕКЦ при ГУМВС в області лейтенанта міліції ОСОБА_2.

За результатами службового розслідування складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області від 07.11.2014, за змістом якого встановлено наступне.

Під час проведення службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни експертами НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області встановлено, що 17.10.2014 керівництву НДЕКЦ при ГУМВС в області від начальника 1-го сектору відділу техніко-криміналістичного забезпечення ОВС НДЕКЦ при ГУМВС в Донецькій області капітана міліції Коломійця Сергія Анатолійовича, від начальника 14-го сектору відділу техніко-криміналістичного забезпечення ОВС НДЕКЦ при ГУМВС в Донецькій області підполковника міліції Федорчука Ростислава Михайловича надійшли рапорти про невихід на службу без поважних причин наступних працівників НДЕКЦ при ГУМВС в області, зокрема експерта 7-го сектору відділу техніко-криміналістичного забезпечення ОВС НДЕКЦ при ГУМВС в Донецькій області лейтенанта міліції ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, освіта вища, у 2014 році закінчив Донецький юридичний інститут МВС України, в ОВС з 11.08.2009, в посаді з 21.06.2014, стягнень не має.

Службовим розслідуванням встановлено, що начальник 1-го сектору відділу техніко-криміналістичного забезпечення ОВС НДЕКЦ при ГУМВС в Донецькій області капітан міліції Коломієць С.А. та начальник 14-го сектору відділу техніко-криміналістичного забезпечення ОВС НДЕКЦ при ГУМВС в Донецькій області підполковник міліції Федорчук Р.М. здійснили телефонні дзвінки вищевказаним працівникам та повідомили їх про необхідність прибуття для проходження служби до секторів відділу ТКЗ ОВС НДЕКЦ при ГУМВС в Донецькій області.

Станом на 20.10.2014 зазначені працівники на робочому місці не з'явилися, про що складено відповідні акти, які додані до матеріалів службового розслідування.

З метою з'ясування причин відсутності зазначених працівників, начальником 1-го сектору відділу техніко-криміналістичного забезпечення ОВС НДЕКЦ при ГУМВС в Донецькій області капітаном міліції Коломійцем С.А. були здійснені дзвінки зазначеним працівникам, зокрема, ОСОБА_2 (НОМЕР_1), під час якого встановлено, що він знаходиться у м. Новоазовськ, на роботу з 01.09.2014 не виходить, залишати місце постійного мешкання для подальшого місця несення служби у м. Маріуполі чи м. Краматорську відмовляється, від дачі письмових пояснень відмовляється, про що складено відповідний акт, який додається до матеріалів службового розслідування.

Причинами та умовами даного порушення стали особиста недисциплінованість, порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, невихід на службу без поважних причин з 01.09.2014 до теперішнього часу експерта 7-го сектору відділу техніко-криміналістичного забезпечення ОВС НДЕКЦ при ГУМВС в Донецькій області лейтенанта міліції ОСОБА_2

За результатами службового розслідування факт порушення службової дисципліни експертом 7-го сектору відділу техніко-криміналістичного забезпечення ОВС НДЕКЦ при ГУМВС в Донецькій області лейтенантом міліції ОСОБА_2 підтвердився. За особисту недисциплінованість, порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, невихід на службу без поважних причин з 01.09.2014 звільнено з органів внутрішніх справ експерта 7-го сектору відділу техніко-криміналістичного забезпечення ОВС НДЕКЦ при ГУМВС в Донецькій області лейтенанта міліції ОСОБА_2 (а.с.114-118).

Зазначені у висновку службового розслідування обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи актом відсутності на роботі експерта 7-го сектору відділу техніко-криміналістичного забезпечення органів внутрішніх справ НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області лейтенанта міліції ОСОБА_2 від 02.10.2014, відповідно до якого т.в.о. начальника НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області підполковник міліції Ковальов В.В., начальник 1-го сектору відділу ТКЗ ОВС НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області капітан міліції Коломієць С.А., начальник 4-го сектору відділу ТКЗ ОВС НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області майор міліції Остапенко В.В. склали цей акт про те, що з 01.09.2014 по теперішній час ОСОБА_2 був відсутній на роботі в 9-му секторі відділу ТКЗ ОВС НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області (м. Краматорськ, вул. Шкадінова, 25).

Також в матеріалах справи міститься акт про відмову від дачі письмового пояснення від 28.10.2014 за вих. № 6/1-4478, згідно з яким, начальником 1-го сектору відділу ТКЗ ОВС НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області капітана міліції Коломієць С.А., у присутності т.в.о. начальника НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області підполковник міліції Ковальова В.В. та начальника 4-го сектору відділу ТКЗ ОВС НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області майора міліції Остапенка В.В. було здійснена телефонна розмова з ОСОБА_2, з метою з'ясування причин його відсутності на службі, на що останній пояснив, що він не бажає залишати місце свого постійного мешкання, у зв'язку з чим до роботи приступати не збирається. Від надання письмових пояснень відмовився (а.с.125).

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 25.11.2014 №1945 "Про грубе порушення службової дисципліни окремими працівниками НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області та покарання винних" за особисту недисциплінованість, порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, невихід на службу без поважних причин звільнено з органів внутрішніх справ експерта 7-го сектору відділу техніко-криміналістичного забезпечення ОВС НДЕКЦ при ГУМВС в Донецькій області лейтенанта міліції ОСОБА_2 (а.с.56).

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 01.12.2014 №416 о/с "По особовому складу" відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнити з органів внутрішніх справ у запас (із постановкою на військовий облік) за пунктом 64 "є" (за порушення дисципліни) лейтенанта міліції ОСОБА_2 (М-238039) - експерта 7-го сектору відділу техніко-криміналістичного забезпечення ОВС НДЕКЦ при Головному управлінні МВС в Донецькій області з 01.12.2014 (а.с.113).

Колегія суддів вважає за необхідним зазначити, що відповідно до п. 11 Розділу ІІ Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ приймають Присягу працівника органів внутрішніх справ України відповідно до законодавства. Текст Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 N 382. З тексту присяги вбачається, що вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України, працівник міліції присягає з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ.

Тобто, займаючи посаду експерта 7-го сектору техніко-криміналістичного забезпечення ОВС НДЕКЦ при ГУМВС в Донецькій області, лейтенант міліції ОСОБА_2 був ознайомлений зі своїми обов'язками щодо неухильного дотримання дисципліни. Проте, наявні у справі докази доводять, що позивач не дотримувався службової дисципліни.

Аналізуючи викладені обставини, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що у зв'язку з відмовою позивача від подальшого проходження служби в ОВС на новому місці знаходження НДЕКЦ при Головному управлінні МВС в Донецькій області у зв'язку з небажанням залишати місце свого постійного мешкання, про що свідчать зміст заяви ОСОБА_2 від 16.03.2016 та акт від 28.10.2014 за вих.№6/1-4478 про відмову від дачі письмового пояснення, позивач повинен був усвідомлювати та знати можливі наслідки невиходу на службу в ОВС з вересня 2014 року, оскільки він є фахівцем з вищою освітою, приймав присягу працівника ОВС та за специфікою служби був ознайомлений з положеннями Дисциплінарного статуту ОВС України.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду першої інстанції 26 квітня 2016 року відповідно до поштового конверту (а.с.23).

Частиною другою статті 100 КАС України визначено, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

При вирішенні питання щодо поважності/неповажності пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, суд виходить з того, що поважними визнаються лише такі причини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які б об'єктивно та істотно перешкоджали його зверненню до суду та не залежали від його волевиявлення.

З системного аналізу встановлених обставин вбачається, що позивач в період з жовтня 2014 року по середину 2016 року (моменту, коли він дізнався від знайомих працівників ОВС про своє звільнення) не був позбавлений можливості ознайомитись з наслідками своєї відмови від подальшого проходження служби в ОВС, проведенням службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни, висновком службового розслідування та наказами про звільнення, оскільки в цей період часу він не був позбавлений волі, до нього не застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, він також не знаходився на стаціонарному лікуванні та весь час перебував на території, підконтрольній українській владі.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VІІІ), який набрав чинності згідно до ч. 5 ст. 94 Конституції України та ст. 4 Указу Президента України від 10.06.1997 № 503/97 "Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності" та був доведений до відома населення, на виконання ст. 57 Конституції України, в Україні запроваджено реформування органів внутрішніх справ.

Виданою на виконання Закону № 580-VІІІ постановою КМУ від 16.09.2015 № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України" утворено, як юридичні особи публічного права на території України органи Національної поліції та ліквідовано, як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України.

З електронних відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що Управління знаходиться в стані припинення.

Отже, з викладеного свідчить, що на момент звернення ОСОБА_2 з даним позовом, орган внутрішніх справ, з якого він був звільнений у 2014 році, знаходиться в стані припинення та всі колишні працівники звільнені за скороченням штатів або переведені у встановленому чинним законодавством України порядку, до лав Національної поліції.

Тому ці обставини були загальновідомими, та позивач теж міг дізнатися про своє можливе звільнення з моменту прийняття або набрання законної сили Закону № 580-VІІІ.

Позивач суду не надав достатніх доказів у підтвердження обставин, що перешкоджало йому дізнатися про своє можливе звільнення у весь період, коли він не виходив на службу.

В даному випадку строк, що сплинув з моменту звільнення позивача до моменту звернення його за захистом порушеного права є значним.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивач у період з вересня 2014 року по березень 2016 року не мав бажання з'являтися на службу в ОВС, знайомитися з висновком службового розслідування, наказами про звільнення та отримання трудової книжки, тому й відповідач не мав можливості ознайомити його з наказом про звільнення.

Таким чином, колегія суддів дійшла до такого висновку про те, що причини пропуску звернення до суду з даним позовом не є поважними, оскільки позивач за приписами ст. 99 КАС України повинен був знати про те, що його може бути звільнено з причин невиходу на службу з вересня 2014 року.

Приписами статті 99 КАС України встановлено, що строк для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи обчислюється з дня, коли особа не тільки дізналась, але й повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважним.

З урахуванням встановлених судом обставин, колегія суддів звертає увагу на те, що з моменту звільнення позивача з посади - 1 грудня 2014 року та застосування щодо нього дисциплінарного стягнення до моменту звернення його з позовом - 26 квітня 2016 року сплинуло майже 1 рік 5 місяців. В той же час, КАС України для даної категорії справ встановлено місячний строк звернення до суду за захистом порушеного права саме з метою забезпечення достатніх умов для встановлення об'єктивної істини.

Таким чином, колегія суддів вважає, що обставини щодо відсутності поважних причин пропуску строку звернення позивача до суду підтверджуються наявними у матеріалах справи документами.

Отже, доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з тим, що позов подано з пропущенням встановленого законом строку

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 6 жовтня 2016 року у справі № 805/1288/16-а за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в Донецькій області, Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

О.О.Чебанов