Справа № П/811/993/16
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

08 листопада 2016 року справа № П/811/993/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Суховаров А.В. Іванов С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 54176,22 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що відповідачем всупереч вимогам трудового законодавства на було проведено з ним повний розрахунок у день звільнення, зокрема не виплачена матеріальна допомога на оздоровлення, яка підлягала виплаті під час розрахунку при звільненні, що підтверджено рішенням суду, що набрало законної сили.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2016 року позовну заяву залишено без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду встановленого частиною 3 статті 99 КАС України, відповідно до якої для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, а також та не встановлення судом підстав для поновлення такого строку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити адміністративну справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вказує на безпідставність застосування судом першої інстанції положень частини 3 статті 99 КАС України, оскільки відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком. Вказана позиція також висловлена у рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013.

В запереченням на апеляційну скаргу, відповідач, посилаючись на її безпідставність, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

У відповідності до вимог статті 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 02.08.2007 перебував на посаді заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Наказом Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області №499/к від 17.04.2016 позивач звільнений з займаної посади у зв'язку з скороченням посади на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Статтею 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року у адміністративній справі №П/811/3495/15 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача - Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення. Стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати в сумі 5159,64 грн.

Повний розрахунок з позивачем проведено 01 березня 2016 року шляхом перерахування Державною казначейською службою на рахунок позивача зазначеної суми, що підтверджено самим позивачем.

Положеннями статті 99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до положень статті 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

З огляду на викладене вбачається, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Початком перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні є визначальними такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Конституційний Суду України у рішенні від 22.02.2012 №4-рп/2012 в якому дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 233 у взаємозв'язку з положеннями статей 116, 117, 237 1 КЗпП України, висловив правову позицію, відповідно до якої для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Відповідно до змісту позовної заяви 01 березня 2016 року позивачу було виплачено кошти у розмірі 5159,64 грн. відповідно до постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2016 року у адміністративній справі №П/811/3495/15, отже 01 березня 206 року є днем фактичного розрахунку.

Перебіг строку позовної давності починається з 02 березня 2016 року та закінчується 02 червня 2016 року.

З адміністративним позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, позивач звернувся до суду лише 09 серпня 2016 року.

Отже позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду, встановлений частиною 1 статті 233 КЗпП України.

Щодо доводів позивача на необхідність застосування до даних правовідносин положення частини 2 статті 233 КЗпП України з урахуванням правової позиції Конституційного Суду України висловленою у рішення від 15.10.2013 № 8-рп/2013, колегія суддів зазначає, що вказаним рішенням Конституційного Суду України надано офіційне тлумачення положенню частини другої статті 233 у системному зв'язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР , до даних же правовідносин підлягає застосуванню положення встановлені частиною 1 статті 233 КЗпП України офіційне тлумачення якій надано у рішенні Конституційний Суду України у рішенні від 22.02.2012 №4-рп/2012.

Відповідно пункту 1 частини 1 статті 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, в ухвала суду першої інстанції зміні в части ні підстав прийняття рішення.

Керуючись п.2 ч.1ст. 199, п.1 ч.1 ст. 201, ст.ст. 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2016 року змінити в частині підстав прийняття рішення.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій сторонам, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: С.М. Іванов