Справа № 810/1247/16
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1247/16 Головуючий у 1-й інстанції: Дудін С.О. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Літвіної Н.М.

Суддів Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

при секретарі Рафальській І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТАПОЛІС», Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Київській області, Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТАПОЛІС» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Київській області, Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області про визнання незаконними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Київській області та Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області, про визнання незаконним та скасування рішення (листа) Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області вих. №10501/10/10-13-11-02-10 від 10 вересня 2015 року; визнання незаконним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Київській області вих. № 2964/10/10-36-11-01-10 від 10 листопада 2015 року про результати розгляду скарги; визнання незаконним та скасування рішення Державної фіскальної служби України вих. № 2523/6/99-99-11-02-02-15 від 08 лютого 2016 про результати розгляду скарги; зобов'язання Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області включити відомості з поданої ТОВ «ВІТАПОЛІС» () податкової декларації з податку на додану вартість за податковий період календарний місяць серпень 2015 року, доповнення та додатків до декларації, до облікових даних щодо вказаного товариства у інформаційних базах даних Державної фіскальної служби.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 07 липня 2016 року адміністративний позов задоволено частково:

Визнано протиправною відмову Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2015 року ТОВ «ВІТАПОЛІС», викладену у листі вих.№10501/10/10-13-11-02-10 від 10 вересня 2015 року.

Визнано податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2015 року ТОВ «ВІТАПОЛІС» такою, що подана в день її фактичного отримання органом Державної фіскальної служби - 10 вересня 2015 року.

В іншій частині в позові відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 липня 2016 року як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачі Головне управління ДФС у Київській області, Державна фіскальна служба України, Державна податкова інспекція у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області також не погодились з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 липня 2016 року як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ТОВ «ВІТАПОЛІС» є юридичною особою та зареєстровано в якості платника податків та зборів.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 вересня 2015 року позивачем було подано до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2015 року з додатками до неї. Також, разом з податковою декларацією позивачем були подані доповнення до податкової декларації з податку на додану вартість за звітний період серпень 2015 року №104/15 від 10 вересня 2015 року.

Вказана податкова декларація 10 вересня 2015 року була зареєстрована контролюючим органом за номером № .

В подальшому Державною податковою інспекцією у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області листом вих. №10501/10/10-13-11-02-10 від 10 вересня 2015 року було відмовлено у прийнятті поданої позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2015 року від 10 вересня 2015 року.

В листі зазначено, що оскільки декларація подана з порушенням п. 49.4 ст. 49 Податкового кодексу України їй надано статус неподаткової звітності.

Також податковим органом в листі запропоновано позивачу надати податкову декларацію з податку на додану вартість за відповідний період у спосіб, який передбачений чинним законодавством.

Позивач не погоджуючись з відмовою відповідача в прийнятті податкової декларації звернувся до Головного управління ДФС у Київській області зі скаргою про перегляд і скасування рішення контролюючого органу вих. № 125/15 від 20 жовтня 2015 року.

За результатами розгляду вказаної скарги Головним управлінням ДФС у Київській області було прийнято рішення №2964/10/10-36-11-01-10 від 10 листопада 2015 року, яким рішення Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про відмову у прийняття податкової звітності №10501/10/10-13-11-02-10 від 10 вересня 2015 року залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Надалі, ТОВ «ВІТАПОЛІС» зверталось до Державної фіскальної служби України з скаргою № 176/15 від 21 грудня 2015 року, у якій просило вищестоящий контролюючий орган переглянути та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області №10501/10/10-13-11-02-10 від 10 вересня 2015 року та рішення Головного управління ДФС у Київській області №2964/10/10-36-11-01-10 від 10 листопада 2015 року.

Державною фіскальною службою України рішенням № 27868/6/99-99-11-02-02-15 від 28 грудня 2015 року було продовжено строк розгляду скарги позивача до 15 лютого 2016 року включно, а рішенням від 08 лютого 2016 №2523/6/99-99-11-0202-15 рішення Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області №10501/10/10-13-11-02-10 від 10 вересня 2015 року та рішення Головного управління ДФС у Київській області №2964/10/10-36-11-01-10 від 10 листопада 2015 року було залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Вважаючи зазначені рішення відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відмовляючи у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2015 року податковим органом не зазначено про наявність будь-яких недоліків щодо заповнення вказаної податкової звітності, що в свою чергу, свідчить про дотримання ТОВ «ВІТАПОЛІС» вимог п.п. 48.3 та 48.4 ст.48 Податкового кодексу України. При цьому, подання податкової звітності з податку на додану вартість у паперовій формі не може бути підставою для відмови у прийняті такої податкової звітності. Щодо решти позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що рішення про результати розгляду скарг не є юридично значеними для позивача, оскільки не мають безпосереднього впливу на суб'єктивні права та обов'язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов'язку, отже самі по собі не породжують для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливають на його права та обов'язки, що виключає передумови для здійснення захисту права або законного інтересу позивача шляхом скасування таких рішень, а тому відповідні позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно з п. 48.3 статті 48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями п. 46.5 ст. 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Обов'язковими реквізитами податкової декларації є інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків (п.48.2 статті 48 ПК України).

Відповідно до п. 48.3 ст. 48 ПК України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Згідно з пунктом 48.4 названої статті у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

У той же час, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією.

За приписами п. 49.1, п. 49.2, п. 49.3 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: особисто платником податків або уповноваженою на це особою; надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п. 49.8 ст. 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу.

Імперативний характер наведеної норми означає, що податковий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію, подану платником податків в один із способів, передбачених п. 49.3 ст. 49 ПК України (особисто або через представника, поштою чи засобами електронного зв'язку).

Як передбачено нормою абзацу першого п. 49.9 ст. 49 ПК України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Згідно з п. 49.8 ст. 49 ПК України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Отже, процедура прийняття податкової декларації полягає у вчиненні посадовою особою податкового органу фактичних дій із: 1) перевірки наявності та достовірності заповнення обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 ПК України; 2) реєстрації податкової декларації у день її отримання органом державної податкової служби.

При цьому, ПК України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 ст. 48 ПК України. У такому разі на підставі п. 49.11 ст. 49 ПК України контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

П. 49.15 ст. 49 ПК України встановлено, що податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм п. 48.3 і 48.4 ст. 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що подана позивачем податкова декларація з податку на додану вартість за серпень 2015 року в повній мірі відповідає вимогам ст. 48 ПК України, у зв'язку з чим мала бути прийнята контролюючим органом як податкова звітність.

Пункт 49.12 ст. 49 ПК України передбачає, що у разі отримання відмови органу державної податкової служби у прийнятті податкової декларації платник податків має право: подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання; оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, передбаченому ст. 56 цього Кодексу.

Як слідує з наведених правових норм, платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Реалізація цього обов'язку полягає у складенні та оформленні податкової декларації разом із додатками у відповідності до вимог, встановлених податковим кодексом України до форми та змісту податкової звітності, а також подачі такої звітності до контролюючого органу.

У свою чергу, контролюючий орган зобов'язаний прийняти належним чином оформлену податкову декларацію; відмова у прийнятті декларації можлива виключно у випадку, коли така декларація заповнена з порушенням вимог п. 48.3 та п. 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України, тобто платником податків не внесено до податкової звітності обов'язкових реквізитів, передбачених згаданими пунктами ст.49 Податкового кодексу України або внесено недостовірні обов'язкові реквізити. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем не визнано подану позивачем податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2015 року як податкову звітність з підстав, не передбачених ст.ст.48, 49 ПК України, що є протиправним.

Крім того, відповідачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем п. 48.3 та п. 48.4 ст. 48 ПК України при заповненні та поданні податкової декларації.

Враховуючи зміст податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2015 року, її форму, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що декларація відповідає вимогам, встановленим Наказом Міністерства фінансів України від 23 вересня 2014 року № 966 (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства фінансів України від 23 січня 2015 року № 13), а подання податкової звітності у паперовій формі відповідає положенням Податкового кодексу України і не може бути підставою для відмови у прийняті такої податкової звітності.

Крім того, дійсно положеннями Податкового кодексу України контролюючим органам не надано право привласнювати податковим деклараціям, поданим платниками податків, статус неподаткової звітності чи будь-який інший статус.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, що відмова Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2015 року ТОВ «ВІТАПОЛІС», викладена у листі вих.№10501/10/10-13-11-02-10 від 10 вересня 2015 року є протиправною. Отже, податкова декларація з податку на додану вартість за серпень 2015 року являється такою, що подана до податкового органу в день її фактичного подання.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апелянтів-відповідачів про обов'язок позивача подавати податкову звітність виключно в електронній формі, оскільки наявність договору між позивачем та податковим органом про визнання електронних документів (реєстраційний № ) віл 12 січня 2015 року надає платник податків можливість подавати звітність у електронній формі, однак не свідчить про наявність такого обов'язку. Даний договір регулює виключно відносини, що виникають між сторонами у разі подання позивачем податкових документів в електронній формі, а тому його дія не може поширюватись на випадки подання позивачем на власний розсуд податкової звітності у паперовому вигляді.

Стосовно доводів апелянта-позивача про неправомірність відмови суду першої інстанції у задоволенні вимог, заявлених до відповідачів з приводу прийнятих рішень за наслідками розгляду скарг, поданих в порядку адміністративного оскарження, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача. У разі незгоди з діями чи рішенням контролюючого органу вимога щодо скасування рішення про результати розгляду скарги не буде мати своїм правовим наслідком захист прав позивача, оскільки рішення про результати розгляду скарг не є юридично значеними для позивача.

Вказані рішення не мають безпосереднього впливу на суб'єктивні права та обов'язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов'язку, отже самі по собі не породжують для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливають на його права та обов'язки, що виключає передумови для здійснення захисту права або законного інтересу позивача шляхом скасування таких рішень, а тому відповідні позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Також хибними є висновки апелянта-позивача стосовно зміни судом змісту позовних вимог, що не забезпечує належний захист права позивача.

Позивач зазначає, що однією з позовних вимог є «визнання незаконним і скасування рішення (листа) Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області вих. №10501/10/10-13-11-02-10 від 10 вересня 2015 року», при цьому судом першої інстанції постановлено: «визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2015 року ТОВ «ВІТАПОЛІС», викладену у листі вих.№10501/10/10-13-11-02-10 від 10 вересня 2015 року.»

З даного приводу колегія суддів зазначає, що часткове задоволення позовних вимог та визнання протиправною відмови Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2015 року ТОВ «ВІТАПОЛІС», викладену у листі вих.№10501/10/10-13-11-02-10 від 10 вересня 2015 року, є належним способом захисту порушеного права позивача, не обмежує прав позивача та відповідає змісту позовних вимог та правовій позиції Вищого адміністративного суду України.

З урахуванням вищевикладеного та приписів ст. 159 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права та підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновків про порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного та приписів ст. 159 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права та підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновків про порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року частково задоволено клопотання Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Київській області, Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області та відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі.

За правилами ч. 1 ст. 98 КАС України, суд вирішує питання щодо сплати судових витрат у постанові суду або ухвалою.

При цьому, враховуючи вимоги Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подання скарги на оскаржувану постанову становить 6 063 грн. 20 коп. та підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з кожного з апелянтів - відповідачів, яким було здійснено відстрочення такої сплати.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТАПОЛІС», Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Київській області, Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 липня 2016 року - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (, адреса: Львівська пл., 8, м. Київ, 04655) судовий збір у розмірі 6 063 грн. (шість тисяч шістдесят три) 20 (двадцять) коп. за подачу апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду (отримувач коштів: УДКСУ у Печерському р-ні; код отримувача (код за ; банк отримувача: ГУДКСУ у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 1007; код класифікації доходів до бюджету: 22030001).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області (, адреса: вул. Народного ополчення, 5 а, м. Київ, 03680) судовий збір у розмірі 6 063 грн. (шість тисяч шістдесят три) 20 (двадцять) коп. за подачу апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду (отримувач коштів: УДКСУ у Печерському р-ні; код отримувача (код за ; банк отримувача: ГУДКСУ у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 1007; код класифікації доходів до бюджету: 22030001).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області (, адреса: вул. Ломоносова, 34, м. Вишневе, Києво-Святошинський р-н, Київська обл., 08132) судовий збір у розмірі 6 063 грн. (шість тисяч шістдесят три) 20 (двадцять) коп. за подачу апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду (отримувач коштів: УДКСУ у Печерському р-ні; код отримувача (код за ; банк отримувача: ГУДКСУ у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 1007; код класифікації доходів до бюджету: 22030001).

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

Повний текст ухвали виготовлено 21 листопада 2016 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Ганечко О.М.

Коротких А. Ю.