Справа № 815/5464/16
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5464/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Драчук О.С.

сторін:

позивач: ОСОБА_1 (представник за довіреністю)

відповідач: ОСОБА_2 (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом приватного підприємства Лакі Фенікс до Одеської митниці ДФС про скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2016/000056/2 від 08.07.2016 р.,

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 17 листопада 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов приватного підприємства Лакі Фенікс до Одеської митниці ДФС, в якому позивач просить скасувати рішення Одеської митниці ДФС (65078, м. Одеса, вул. Гайдара, 21-А) про коригування митної вартості товарів № 500060006/2016/000056/2 від 08.07.2016 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.07.2016 р. з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару, представником приватного підприємства Лакі Фенікс подано митну декларацію на товар «посуд та прибори столові, кухонні з фарфору…» , торговельна марка «GURAL», фірма виробник HERIS SERAMIK VE TURIZM SANAYI A.S., країна виробництва Туреччина, яка була прийнята відповідачем до митного оформлення за № 500060006/2016/011111. Відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2016/000056/2 від 08.07.2016 р. При цьому позивач вказує, що 05.09.2016р. приватним підприємством Лакі Фенікс надано до Одеської митниці ДФС додаткові документи на підтвердження митної вартості товару, однак відповідач відмовився скасовувати рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2016/000056/2 від 08.07.2016 р. Позивач вважає зазначену відмову протиправною, що зумовило його звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Від відповідача надійшли письмові заперечення проти адміністративного позову, які в цілому обґрунтовані тим, що під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією № 500060006/2016/011111 від 06.07.2016 р. встановлено, що у поданих документах містяться розбіжності, а також подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідач зазначає, що ненадання під час митного оформлення товарів документів виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності з ч.1 ст. 54 Митного кодексу України (а.с. 51-64).

У судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

28.04.2016 р. між приватним підприємством Лакі Фенікс (Покупець за контрактом) та Компанією Heris Seramik ve Turizm Sanayi A.S. (Постачальник за контрактом) укладено зовнішньоекономічний Контракт № 2804-16 про поставку непродовольчих промислових товарів відповідно до умов цього договору (а.с. 36-41).

Згідно п. 1.1 Контракту поставка продукції за даним договором здійснюється на умовах FCA (пункт поставки Кютахя Тучеччина (Інкотермс 2010).

Згідно умов п.п. 5.1-5.3 Контракту загальною сумою даного договору є сумарна вартість усіх партій продукції, поставлених на підставі цього договору. Загальна сума цього договору становить 200000,00 євро. Загальна вартість кожної певної партії продукції, а також ціни за кожну одиницю партії продукції зазначається у відповідних інвойсах.

Розділом 6 Контракту сторонами визначено умови оплати вартості поставленого товару. Згідно п. 6.1 Контракту оплата за даним договором здійснюється банківським переказом таким чином: переоплата у розмірі 50 % чергової партії продукції здійснюється протягом 10 календарних днів із виставлення постачальником покупцю проформи на цю партію продукції; остаточний платіж за цю партію продукції здійснюється після повідомлення постачальником (йог відповідальної контактної особи) покупця електронною поштою про готовність дано продукції до відвантаження покупцю.

Згідно п.7.4 Контракту після поставки кожної партії продукції постачальник відправляє покупцю експрес-доставкою таку документацію: інвойси (у 3-х примірниках); пакувальні аркуші (у 2-х примірниках); сертифікат походження продукції (в 1 примірнику).

Згідно п.7.6 Контракту приймання-передача продукції здійснюється по кількості згідно з товаросупроводжувальними документами, по якості згідно з документами, що підтверджують якість продукції.

Згідно Контракту № 2804-16 від 28.04.2016 р. ввезено на митну територію України партію товару «посуд та прибори столові, кухонні з фарфору…», торговельна марка «GURAL», фірма виробник HERIS SERAMIK VE TURIZM SANAYI A.S., країна виробництва Туреччина.

З метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару 06.07.2016 р. декларантом ПП Лакі Фенікс до Одеської митниці Державної фіскальної служби заявлено товар за електронною митною декларацією, якій присвоєно № 500060006/2016/011111, а також подано документи, необхідні для митного оформлення товару.

Митна вартість товару відповідно до ст. 266 Митного кодексу України визначена за першим методом: за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) в розмірі 25959,82 доларів EUR.

До митного оформлення для підтвердження митної вартості декларантом подано наступні документи: міжнародну автомобільну накладну (CMR) №5962 від 05.07.2016р.; коносамент №16/06/300/01252-0002489 від 17.06.2016р.; рахунок-фактуру (інвойс) №AG697 від 13.06.2016 р.; пакувальний лист № б/н від 13.06.2016 р.; навантажувальний документ № 87 від 24.06.2016р.; зовнішньоекономічний договір (контракт) № 2804-16 від 28.04.2016 р.; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару № 2761 від 17.06.2016р., сертифікат про походження товару № В0973900 від 14.06.2016р., довідку про транспортні витрати від 01.07.2016р. (а.с. 104).

Під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією № 500060006/2016/011111 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, в зв'язку з чим відповідно до ч. 3 ст.53 Митного кодексу України відповідач витребував у позивача додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) копію митної декларації країни відправлення; 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 4) висновок про вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, та/ або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

07.07.2016р. декларант надіслав прайс-лист від 01.01.2015р., платіжне доручення № 3 від 02.06.2016р., гарантійне зобовязання від 07.07.2016р. та лист декларанта від 07.07.2016р., в яких зазначено, що копія експортної декларації країни відправлення буде надана у строк до 15.07.2016р., а 08.07.2016р. електронним повідомленням декларант надіслав лист про визнання недійсним гарантійного зобовязання від 07.07.2016р. та листа декларанта від 07.07.2016р., а також про неможливість надання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Як вбачається зі змісту рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2016/000056/2 від 08.07.2016 р., відповідач зазначив, що у надісланих 07.07.2016р. прайс-листі від 01.01.2015р., платіжному дорученні № 3 від 02.06.2016р. містяться такі розбіжності: прайс-лист не містить посилання на зовнішньоекономічний контракт і датований 01.01.2015р., тоді як всі документи, що стосуються даної зовнішньоекономічної операції датовані 2016р. (тобто інформація, яка в ньому зазначена, може бути не актуальною на час здійснення митного оформлення); в платіжному дорученні № 3 від 02.06.2016р. є посилання на інвойси №№ 351689, 351773, 352349 від 30.05.2016р., а для митного оформлення було надано інвойс №AG697 від 13.06.2016 р. (а.с. 100).

Отже, за результатами проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом, останньому повідомлено про те, що митну вартість товарів, заявлених до митного оформлення за електронною митною декларацією № 500060006/2016/011111 буде скориговано відповідно до ст. 55 Митного кодексу України.

В повідомленні Одеської митниці ДФС також зазначено про застосування другорядних методів визначення митної вартості товару, оскільки заявлена декларантом митна вартість за ціною договору не підтверджена документально. У зв'язку з відсутністю у митному органі інформації щодо вартості операцій з ідентичними товарами та інформації щодо обчисленої вартості, наданої виробником, неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних товарів. В органу доходів і зборів наявна інформація щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами.

З огляду на вищезазначене, митницею здійснено коригування митної вартості товару, про що складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2016/00163 та прийнято рішення № 500060006/2016/000056/2 від 08.07.2016 р. про коригування митної вартості товару, відповідно до якого визначено митну вартість товару за другорядним методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. При цьому, з метою забезпечення повноти оподаткування митницею було проведено аналіз баз даних ЄАІС ДФС та встановлено, що рівень митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим. Згідно МД №125140002/16/650335 від 22.01.16р. вартість товарів вище 3,077 дол. США за кг, ніж заявлена декларантом 2,56 дол. США за кг.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як встановлено ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, подані на підтвердження митної вартості товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 ст.54 Митного кодексу України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно вимог ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

При цьому, вирішуючи дану справу, суд враховує, що сумніви в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України можуть виникнути у митного органу, як у звязку із аналізом наданих декларантом документів, так і на підставі даних ЄАІС ДФС.

Так, відповідно до розділу 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної митної служби України № 362 від 13.07.2012р., під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовуються такі джерела інформації як спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України (ЄАІС ДМСУ); інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю та інші.

Правомірність використання митним органом бази даних ЄАІС ДФС при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості підтверджується, також, статтями 31, 33, 362 і 363 Митного кодексу України.

Враховуючи вищенаведені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що наявність у ЄАС інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, у даному випадку підставою для витребування у позивача додаткових документів для підтвердження митної вартості заявленого ним до декларування товару стало здійснення перевірки документів та відомостей, які надаються митним органам під час переміщення товарів згідно ст336 МК України, з урахуванням вимог наказу ДФС України №689 від 11.09.2016р. «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», в ході якої виявлено розбіжності , а саме п. 6 зовнішньоекономічного договору № 2804-16 від 28.04.2016 р. передбачено здійснення передоплати за товар та у комерційному рахунку № AGP697від 13.06.2016р. зазначено умови оплати у вигляді передоплати, разом з тим декларантом не надано жодного документа про здійснення передоплати, що передбачено п.2 ст. 53 МК України, у довідці про транспортні витрати № 01/07 від 01.07.2016р. відсутня інформація про вид перевезення, реквізити договору на здійснення перевезення вантажів, а також не вказані числові значення транспортних витрат від місця відправлення до митного кордону України та від кордону України до м. Одеси, які повинні враховуватись при визначенні митної вартості товару у разі застосування умов поставки FCA.

З огляду на викладене, суд вважає, що в даних спірних правовідносинах у митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявлення позивачем митної вартості товару, а тому митниця мала обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару.

На думку суду, при витребуванні додаткових документів відповідач діяв відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України.

При цьому, відповідач, відповідно до наведених законодавчих норм, надавав позивачу можливість підтвердження заявленої митної вартості чи корегування митної вартості шляхом надання додаткових документів, однак, позивач не використав надані митницею можливості щодо підтвердження заявленої митної вартості чи узгодження з митницею митної вартості спірного товару, не надав обґрунтувань щодо неможливості надання додаткових документів.

Поряд з цим, суд наголошує, що інших способів, ніж витребування додаткових документів, надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару, у митного органу щодо узгодження митної вартості товару із декларантом законодавчими нормами не передбачено.

Таким чином, оскільки декларантом не були виконані вимоги митного органу щодо надання додаткових документів для встановлення митної вартості товару, суд вважає, що дії митниці при визначенні митної вартості зазначених товарів за методами, визначеними Митним кодексом України, були правомірними, здійсненні виключно в межах та у спосіб, встановлений чинним законодавством, а прийняті нею рішення є обґрунтованими.

При цьому, суд враховує, що в оскаржуваних рішеннях митниця послідовно довела неможливість застосування попередніх методів. Так, в графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості зазначено, що митна вартість імпортованого товару не могла бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються (вартість операції) відповідно до вимог ст. 58 Митного кодексу України в зв'язку з тим, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості в результаті аналізу поданих для підтвердження митної вартості документів виявлено, що документи містять розбіжності та неточності. Митна вартість заявленого позивачем товару не могла бути визначена за другорядними методами відповідно вимог статті 59 Митного кодексу України та статей 60, 62, 63 даного Кодексу з огляду на не підтвердження декларантом зазначених у ним відомостей документально та у звязку з відсутністю у відповідача інформації про вартість операцій з ідентичними товари, що унеможливлювало застосування методу за ціною договору щодо ідентичних товарів. Враховуючи, що в органу доходів у зборів була наявна інформація щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами за результатами проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості було обрано другорядний метод визначення митної вартості щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що приймаючи рішення про визначення митної вартості товарів, що були заявлені позивачем до декларування, відповідач діяв в межах повноважень та на підставі вимог чинного законодавства, рішення митниці відповідають вимогам ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України щодо їх змісту, підстав для скасування оскаржуваних позивачем картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України та рішення про коригування митної вартості товарів не вбачається.

Відтак, приймаючи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши докази наявні в матеріалах справи та приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги приватного підприємства Лакі Фенікс є необґрунтованими, недоведеними та безпідставними, що свідчить про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, здійснені позивачем судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 159-164, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову приватного підприємства Лакі Фенікс до Одеської митниці ДФС про скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2016/000056/2 від 08.07.2016 р., - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.11.2016 р.

Суддя Самойлюк Г.П.

У задоволенні адміністративного позову приватного підприємства Лакі Фенікс до Одеської митниці ДФС про скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2016/000056/2 від 08.07.2016 р., - відмовити.

21 листопада 2016 року.