Справа № 804/9837/15
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"17" листопада 2016 р. справа 804/9837/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Ясенова Т.І. Головко О.В.

при секретарі Фірсіку Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2015 у справі за адміністративним позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції про скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 31.07.2015 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції, в якому просить скасувати:

- податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2015 про податкове зобов'язання з податку на доходи в сумі 10703гр72коп;

- податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2015 про податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 68263гр50коп;

- вимогу № від 03.04.2015 про сплату недоїмки з єдиного внеску в сумі 14898гр42коп;

- рішення № від 03.04.2015 про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску в сумі 744гр92коп (ас5,47).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2015 в задоволенні позову відмовлено (ас142).

В апеляційній скарзі позивачка просить постанову суду скасувати та позовні вимоги задовольнити. Вказує, що суд першої інстанції помилково погодився з доводами податкової інспекції що проценти і комісія за користування кредитними коштами та оплата за отримане обладнання не є витратами; невірним є висновок про отримання від ТОВ «Арістей КР» орендної плати за користування приміщенням нижчої, ніж встановлена П'ятихатською міською радою; безпідставно нарахована недоїмка з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (ас152).

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Згідно акту №263/04-16-17-03/НОМЕР_1 від 24.03.2015 документальної планової невиїзної перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за 2013-2014 роки, проведеної Верхньодніпровською ОДПІ:

- неправильно віднесено до витрат сплату відсотків в сумі 8174гр08коп та комісії 13193гр23коп за користування кредитом ПАТ КБ «Приватбанк»;

- неправильно віднесено до витрат оплату ПАТ «Сан Інбев Україна» послуг з надання в оренду кетового обладнання в сумі 21567гр64коп;

- не включений податок на додану вартість в розмірі 4846гр з отриманої плати за користування приміщенням магазину в АДРЕСА_1, наданого в тимчасове користування ОСОБА_3 та ОСОБА_4;

- не включений податок на додану вартість в розмірі 40660гр внаслідок невірного визначення орендної плати за частину споруди складу з підсобними приміщеннями в АДРЕСА_2, переданої ТОВ «Арістей КР». Розмір орендної плати є нижчим 30гр33коп визначеного рішенням П'ятихатської міської ради №930-35/VI від 24.12.2013 «про затвердження методики розрахунку і визначення мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метру загальної площі нерухомості»;

- в зв'язку з заниженням витрат, виникла недоїмка з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 14898гр42коп (ас7).

Верхньодніпровською ОДПІ 03.04.2015 прийняті:

- податкове повідомлення-рішення № про податкове зобов'язання з податку на доходи основний платіж 7135гр81коп, штрафні санкції 3567гр, всього 10703гр72коп (ас27);

- податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2015 про податкове зобов'язання з податку на додану вартість основний платіж 45509гр, штрафні санкції 22754гр50коп, всього 68263гр50коп (ас28);

- вимога № про сплату недоїмки з єдиного внеску в сумі 14898гр42коп (ас30);

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску в сумі 744гр92коп (ас29).

Згідно реєстраційних документів, ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність з роздрібної торгівлі продуктами харчування.

Відповідно до пункту 14.1.27 Податкового Кодексу України в редакції на час спірних правовідносин, витрати - це сума будь-яких витрат платника податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового Кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються відповідно до пунктів 138.4, 138.6-138.9, 138.10.2-138.10.4, 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених відповідно до пунктів 138.5, 138.10.5, 138.10.6, 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених в пунктах 138.3 цієї статті та статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.4 статті 138 Податкового Кодексу України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до пункту 138.5.2 статті 138 Податкового Кодексу України, датою визнання та сумою витрат платника податку від здійснення кредитно-депозитних операцій, в тому числі субординованого боргу, є дата визнання процентів (комісійних та інших платежів, пов'язаних зі створенням або придбанням кредитів, вкладів (депозитів) та їх сума, визначені згідно з правилами бухгалтерського обліку.

Відповідно до пункту 138.10.5 статті 138 Податкового Кодексу України, до складу інших витрат включаються фінансові витрати, до яких належать витрати на нарахування процентів (за користування кредитами та позиками, за випущеними облігаціями, фінансовою орендою) та інші витрати підприємства в межах норм, встановлених цим Кодексом, пов'язані із запозиченнями (крім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів згідно положень (стандартів) бухгалтерського обліку).

Відповідно до пункту 141.1 статті 141 Податкового Кодексу України, до складу витрат включаються будь-які витрати, пов'язані з нарахуванням процентів за борговими зобов'язаннями (в тому числі за будь-якими кредитами, позиками, депозитами, крім фінансових витрат, включених до собівартості кваліфікаційних активів згідно положень бухгалтерського обліку) протягом звітного періоду, якщо такі нарахування здійснюються в зв'язку з провадженням господарської діяльності платника податку.

З огляду на викладене є помилковими висновки податкової інспекції, з якими погодився окружний суд, про безпідставне віднесено до витрат сплату відсотків та комісії за користування кредитом ПАТ КБ «Приватбанк». Для здійснення господарської діяльності позивачка користувалась кредитним лімітом (ас68-93,125-132). У відповідності до пункту 139.1.4 статті 139 Податкового Кодексу України, за кредитними правовідносинами до складу витрат не включаються лише витрати не погашення основної суми позик. Сплата відсотків та комісій мають враховуватись як витрати підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 177.1 статті 177 Податкового Кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового Кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка в грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до пункту 177.4 статті 177 Податкового Кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

За договором оренди обладнання для розливу пива від 01.01.2013, позивачка використовувала кеги, які належать ПАТ «Сан Інбев Україна». За оренду кег оплачено 21567гр64коп (ас39-46). На думку колегії суддів, це є прямими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю.

Податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2015 про податкове зобов'язання з податку на доходи в сумі 10703гр72коп є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового Кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів в касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки в банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до абзаців 1, 2 статті 188 Податкового Кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів. При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалась станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції.

За договорами оренди від 01.01.2013 та від 01.01.2014 ОСОБА_1 передала ТОВ «Арістей КР» частину споруди складу з підсобними приміщеннями загальною площею 1000м2 в АДРЕСА_2. За домовленістю сторін розмір орендної плати визначений 10000гр на місяць. Додатковою угодою від 01.01.2014 орендна плата збільшена до 33гр33коп за 1м2 на місяць (ас108-115).

Таким чином, помилковим є висновок податкової інспекції що розмір орендної плати є нижчим від визначеного рішенням П'ятихатської міської ради №930-35/VI від 24.12.2013 «про затвердження методики розрахунку і визначення мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метру загальної площі нерухомості».

В цій частині податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2015 про податкове зобов'язання з податку на додану вартість є протиправним та підлягає скасуванню.

В свою чергу, позивачка ні в позовній заяві ні в апеляційній скарзі ніяк не спростовує висновок податкової інспекції про невключення податку на додану вартість в розмірі 4846гр з отриманої плати за користування приміщенням магазину в АДРЕСА_1, наданого в тимчасове користування ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В цій частині податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2015 про податкове зобов'язання з податку на додану вартість має бути залишеним в силі.

ОСОБА_1, як фізична особа підприємець є платником єдиного внеску у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», для платників, вказаних в пунктах 4 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини 1 статті 4 цього Закону, збір нараховується на суму доходу, отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, в якому отримано дохід. В разі якщо таким платником не отримано дохід у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Оскільки, як зазначено вище, позивачкою правильно сформовані витрати та податкові зобов'язання за перевіряємий період, податкова інспекція безпідставно визначила недоїмку з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 14898гр42коп та застосувала штрафні санкції в сумі 744гр92коп у відповідності до пункту 3 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Вимога № від 03.04.2015 про сплату недоїмки з єдиного внеску в сумі 14898гр42коп та рішення № від 03.04.2015 про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску в сумі 744гр92коп є протиправними і підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При подачі позову та апеляційної скарги позивачкою сплачений судовий збір в сумі 2459гр88коп (ас3,4,154,161).

Керуючись пунктом 3 статті 198, статтями 202, 205, 207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2015 та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними і скасувати прийняті Верхньодніпровською об'єднаною державною податковою інспекцією відносно Фізичної особи підприємця ОСОБА_1:

- податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2015 про податкове зобов'язання з податку на доходи основний платіж 7135гр81коп, штрафні санкції 3567гр, всього 10703гр72коп;

- податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2015 в частині податкового зобов'язання з податку на додану вартість основний платіж 40663гр, штрафні санкції 20331гр50коп, всього 60994гр50коп;

- вимогу № про сплату недоїмки з єдиного внеску в сумі 14898гр42коп;

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску в сумі 744гр92коп.

Стягнути з Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2459гр88коп.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 17.11.2016.

В повному обсязі постанова складена 18.11.2016.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко