Справа № 825/753/16
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/753/16 Головуючий у 1-й інстанції: Горобцова Я.В. Суддя-доповідач: Грибан І.О.
У Х В А Л А

Іменем України

17 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Губська О.А.

за участі :

секретар с/з Кузик М.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернігівського окружного адміністративного суду, Державної судової адміністрації України про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення заробітної плати,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Чернігівського окружного адміністративного суду, Державної судової адміністрації України, в якому просив:

- визнати, що відмова виплатити ОСОБА_3 заробітну плату з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року виходячи з розміру посадового окладу, визначеного абзацом другим частини першої 144 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697- VIІ "Про прокуратуру"), а з 29 березня 2015 року виходячи з розміру посадового окладу, визначеного абзацом другим частини першої статті 147 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року №192- VIІІ "Про забезпечення права на справедливий суд") становить порушення майнових прав відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- зобов'язати Державну судову адміністрацію України забезпечити фінансування виплат помічнику судді Чернігівського окружного адміністративного суду Розмовенко Анастасії Олегівні з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року виходячи з розміру посадового окладу, визначеного абзацом другим частини першої статті 144 Закону України від 07 липня 2010 року №2453- VI "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697- VIІ "Про прокуратуру"), а з 29 березня 2015 року виходячи з розміру посадового окладу, визначеного абзацом другим частини першої статті 147 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року №192- VIІІ "Про забезпечення права на справедливий суд");

- зобов'язати Чернігівський окружний адміністративний суд (вул. Київська, 23, м. Чернігів, 14000) здійснити перерахунок заробітної плати помічнику судді Чернігівського окружного адміністративного суду Розмовенко Анастасії Олегівні з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року виходячи з розміру посадового окладу, визначеного абзацом другим частини першої статті 144 Закону України від 07 липня 2010 року №2453- VI "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697- VIІ "Про прокуратуру"), а з 29 березня 2015 року виходячи з розміру посадового окладу, визначеного абзацом другим частини першої статті 147 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року №192- VIІІ "Про забезпечення права на справедливий суд") з урахуванням всіх її складових: премій, доплат, надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу;

- стягнути з Чернігівського окружного адміністративного суду (вул. Київська, 23, м. Чернігів, 14000, код ЄРПОУ 35108650) на користь ОСОБА_3 92088,66 грн. суму невиплаченої заробітної плати з урахуванням всіх її складових: премій, доплат, надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року в задоволенні позовну відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить ухвалене рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Сторони, належним чином повідомлені, в судове засідання на апеляційний розгляд не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з 23.01.2009 працювала на посаді секретаря судового засідання Чернігівського окружного адміністративного суду, з 09.02.2015 по теперішній час працює на посаду помічника судді Чернігівського окружного адміністративного суду, на даний час має 11 ранг державного службовця (5 категорія посад державних службовців).

Згідно із довідкою Чернігівського окружного адміністративного суду №35 від 05.04.2016 - посадовий оклад позивача з жовтня 2014 року по вересень 2015 року (до 09.09.2015) складав 1218,00 грн., а з вересня 2015 року (з 09.09.2015) по грудень 2015 року - 2 756,00 грн., виходячи з якого, позивачу у спірний період нараховувалась заробітна плата, включаючи доплату за ранг, надбавки за вислугу років та за високі досягнення у праці, премії.

Позивач, вважаючи, що за період роботи з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року заробітна плата мала б обчислюватися відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 144 Закону України №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру", а за період з 29 березня 2015 року - у відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 147 Закону України №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, звернувся з даним позовом в суд.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскільки з 26 жовтня 2014 року по 09 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України зміни до Постанови № 268 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а законами України від 16.01.2014 № 719-VІІ "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та № 80-VІІІ видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ, частини першої статті 147 Закону № 2453-VІ (у редакції з 28 березня 2015 року) не передбачено, відповідачі не мають юридично обґрунтованих підстав фінансувати, нараховувати та виплачувати посадові оклади працівникам апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Надаючи оцінку встановленим обставинам та фактам колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 (далі - Закон №1697-VII) яким внесено зміни до статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 (далі - Закон № 2453-VI), зокрема, передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом № 2453-VІ.

З 28 березня 2015 року Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192-VIII від 12.02.2015 (далі - Закон № 192-VІІІ) затверджено нову редакцію Закону № 2453-VІ, статтею 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, ДСА, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону № 192-VІІІ Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Наведене узгоджується із положеннями частин сьомої, восьмої статті 33 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 3723-XII), згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Аналогічні положення закріплено також частиною другою статті 8 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 108/95-ВР), яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону № 108/95-ВР).

За правилами статті 142 Закону № 2453-VІ (у редакції до 28 березня 2015 року) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (далі - БК) (стаття 143 Закону № 2453-VІ). Аналогічні правила закріплені і у статтях 145, 146 Закону № 2453-VІ у редакції з 28 березня 2015 року.

З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року № 80-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» (далі - Закон № 80-VІІІ) визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015 року установлено, що норми і положення Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (далі - постанова № 268), зокрема Додатком 47, який залишався незмінним до 9 вересня 2015 року.

Кабінет Міністрів України покладені на нього абзацом другим підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VII та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону № 192-VІІІ обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України № 2456-VI від 08.07.2010 (далі - БК), будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 БК, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Враховуючи наведене, оскільки з 26 жовтня 2014 року по 9 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України зміни до постанови № 268 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а законами України від 16 січня 2014 року № 719-VІІ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та № 80-VІІІ видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ, частини першої статті 147 Закону № 2453-VІ (у редакції з 28 березня 2015 року) не передбачено, управління ДСА як головний розпорядник бюджетних коштів не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 12 липня 2016 року (N 21-1726а16) та від 13 липня 2016 року(№21-1488а16).

Підстави для відступлення від правової позиції, викладеної у зазначених постановах Верховного Суду України відсутні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтверджених доказами, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя О.А.Губська

Повний текст виготовлено - 17.11.2016.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Губська О.А.

Беспалов О.О.