Справа № 524/5572/16-а
Суддя: Рибалка Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/5572/16-а
ПОСТАНОВА 2-а/524/338/16

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді Рибалка Ю.В.,

за участю секретаря Недяк Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до иконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області про стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області, просив суд стягнути з виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.03.2016 року по 20.07.2016 року в сумі 16166,15 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що в період з 01.07.1998 року по 31.01.2011 року працював на посаді головного спеціаліста штабу цивільної оборони та надзвичайних ситуацій виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука. Відповідач при звільненні розрахувався з ним щодо виплат по заробітній платі не в повному обсязі.

12.05.2016 року постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області по справі № 524/1725/16-а судом стягнуто з виконавчого комітету Автозаводської районної ради Кременчука на його користь стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.04.2011 року по 29.02.2016 року в сумі 63303,24 грн. Вважає, що стягненню підлягає не охоплений вказаним судовим рішенням період з 01.03.2016 року по 20.07.2016 року (день подання позову) 16166,15 грн.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, попередньо надіславши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука в судове засідання не прибув, попередньо надіславши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в задоволені позовну просив відмовити, надавши суду письмові заперечення.

Представник третьої особи управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.

Дослідивши матеріали справи та письмові докази, подані позивачем в обґрунтування власних вимог, повно та всебічно оцінивши надані докази, в сукупності із обставинами справи суд встановив наступне.

Судом встановлено, що з 01.07.1998 року по 31.01.2011 року ОСОБА_1 працював на посаді головного спеціаліста штабу цивільної оборони та надзвичайних ситуацій відділу виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука. Відповідач при звільненні розрахувався з ним щодо виплат по заробітній платі не в повному обсязі.

12.05.2016 року постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області по справі № 524/1725/16-а судом стягнуто з виконавчого комітету Автозаводської районної ради Кременчука на його користь стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.04.2011 року по 29.02.2016 року в сумі 63303,24 грн.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Верховний Суд України в постанові від 15 вересня 2015 року по справі № 21-1765а15 вказав на те, що обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку на час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП.

Тобто, підставою відповідальності власника або уповноваженого ним органу є склад правопорушення, який включає два юридичні факти порушення строків розрахунку при звільненні та вина власника чи уповноваженого ним органу.

Виходячи із встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність вини відповідача у невчасному розрахунку позивача при звільненні, тому що кошти, які були стягнуті на його користь судовим рішенням від 12.05.2016 року не входили до сум, що належали йому при звільненні.

Оскільки вина відповідача не була доведена, за таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.03.2016 року по 20.07.2016 року в сумі 16166,15 грн. є не обґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 116, 117 КЗпП України, ст. 11, 71, 159-163 КАС Українисуд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.03.2016 року по 20.07.2016 року в сумі 16166,15 грн. - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення ухвали, а особами, які не приймали участь у розгляді справи в цей же термін з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Рибалка