Справа № 22-а/0690/2848/11
Суддя: Кочетов Л. Г.
Дата ухвалення: 2011-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/2848/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2011 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Кочетова Л.Г.,

суддів Широкової Л.В., Талько О.Б.,

при секретарі Порохня М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м, Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 до управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації про стягнення коштів передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Олевської рай держадміністрації на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 15 травня 2009 року,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2009 року позивач звернулася до суду із позовом в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей до управління праці та соціального захисту населення, в якому просила стягнути з відповідача недоплачені кошти, виплата яких передбачена ст. ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.04.2008 року по 30.04.2009 року.

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 15 травня 2009 року позовні вимоги задоволено, визнано дії управління праці та соціального захисту населення по застосуванню постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року щодо вказаних виплат неправомірними та стягнуто з відповідача на користь позивача 8660,10 грн. за ст. 37 та 14433.50 грн. за ст. 39 вказаного Закону за період з 01.04.2008 року по 30.04.2009 року.

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що не є належним відповідачем по даній справі, оскільки всі виплати проводилися у відповідності з вимогами чинного законодавства, крім того зазначені виплати повинні здійснюватися Пенсійним фондом України.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач проживає на території радіоактивного забруднення, є непрацюючим пенсіонером, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України та одержує пенсію, має двох неповнолітніх дітей, які є потерпілими від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі 40 процентів від мінімальної заробітної плати.

Статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення в зоні гарантованого добровільного відселення, підвищуються на 2 мінімальні заробітні плати.

З матеріалів справи видно, що на виконання положень ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідачем щомісяця виплачувалися позивачу та її дітям передбачені ст.37 Закону виплати в розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вирішуючи цей спір, суд першої інстанції, з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними нормативними актами, обгрунтовано визнав, що при визначенні розміру згаданої виплати застосуванню підлягають саме норми ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка істотно звужує обсяг установлених законом прав позивача.

За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції щодо неправомірності дій відповідача по виплаті грошової допомоги та доплати до пенсії в розмірах, встановлених зазначеною постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836.

Проте судом не враховано, що Законом України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом, було зупинено дію статті 37 зазначеного Закону на 2008 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, визнано неконституційним положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" щодо зупинення на 2008 рік вказаної норми закону.

Таким чином, лише з цього часу зазначені виплати підлягають нарахування у встановленому законом розмірі.

Крім того, визнавши неправомірними дії відповідача щодо неналежного нарахування і виплати позивачу грошової допомоги та доплати до пенсії, суд першої інстанції допустив помилку, визначивши конкретну суму заборгованості по сплаті таких виплат.

При цьому суд не врахував те, що з огляду на положення статей 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, поза увагою суду 1 інстанції залишилось те, що адміністративний суд повинен визнавати дії суб'єктів владних повноважень незаконними і зобов'язувати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про визначення конкретних сум.

Вирішуючи питання щодо субєктного складу у даній справі, суд першої інстанції не врахував, що нарахування та виплата підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам в порядку ч. 2 ст. 39 Закону органами праці та соціального захисту населення не здійснюється. Такі нарахування відповідно до положення про пенсійний фонд України, затвердженого постановою КМУ від 24.10.2007 року №1261 та Положення про управління Пенсійного фонду в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління ПФ України від 30.04.2002 року №8-2 (з наступними змінами) здійснюються саме цими органами, які забезпечують своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства, а тому в позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

За таких обставин, постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення з викладених

мотивів.

Враховуючи викладене та керуючись ч.І ст. 41, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 15 травня 2009 року скасувати, ухваливши нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області в частині не нарахування допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, призначеної ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відповідно до ст.37 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 22.05.2008 року по 30.04.2009 року.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області здійснити нарахування ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва відповідно до ст. 37 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 22.05.2008 року по 30.04.2009 року.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: