Справа № 2а-499/11
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2016 року м.Київ К/800/6542/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Донець О.Є.,

Мороз В.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 02 вересня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Галицької районної адміністрації м.Львова, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації і експертної оцінки», Львівське комунальне підприємство «Снопківське» про скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Галицької районної адміністрації м.Львова, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації і експертної оцінки», Львівське комунальне підприємство «Снопківське», в якому просив скасувати розпорядження від 09 листопада 2007 року №979 «Про реконструкцію квартир АДРЕСА_1 з розширенням їх за рахунок надбудови».

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 02 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2016 року, провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 02 вересня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2016 року, постановити нову ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У касаційній скарзі скаржник зазначає про невірний висновок суду першої інстанції щодо наявності того самого спору і між тими самими сторонами, оскільки при співставленні сторін і позовних вимог цивільної і адміністративної справи вбачається лише частковий збіг в частині залучених до участі у справі відповідачів і в частині змісту позовних вимог. Вважає, що спір між ним та Галицькою районної адміністрації м.Львова носить публічно-правовий характер, ним оскаржується нормативно-правовий акт індивідуальної дії, який порушує його права і законні інтереси.

ОСОБА_7 у поданих запереченнях просить касаційну скаргу залишити без задоволення, судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Предметом позовних вимог у справі є оскарження розпорядження Галицької районної адміністрації м.Львова від 09 листопада 2007 року №979 «Про реконструкцію квартир АДРЕСА_1 з розширенням їх за рахунок надбудови», відповідно до якого Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради за результатами розгляду заяв гр.ОСОБА_8, ОСОБА_7 - співвласників квартири №7 та гр.ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4 - співвласників квартири АДРЕСА_1, затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району (протокол №32 від 23 жовтня 2007 року § 3) та дозволено реконструювати квартири АДРЕСА_1 з розширенням їх за рахунок надбудови згідно з поданим ескізним проектом, замінити пічне опалення на газові агрегати індивідуального опалення згідно технічних умов ВАТ «Львівгаз» з врахуванням гільзування каналів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про протиправність оскаржуваного розпорядження відповідача, його прийняття з порушенням вимог ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», всупереч його інтересам та у порушення права спільної сумісної власності на приміщення загального користування (горища) будинку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 21 червня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2012 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2013 року, у справі 2/1304/254/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про демонтаж незаконної надбудови, відновлення горища будинку АДРЕСА_2 скасування розпоряджень Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 09 листопада 2007 року №979 року та від 09 серпня 2010 року №р-398, у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження на підставі п.4 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначив, що вимога про скасування розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 09 листопада 2007 року №979 вже розглянута в межах вирішення цивільної справи №2/1304/254/12 з тих же підстав, з яких заявлено вимогу у даній адміністративній справі і з цього приводу постановлено рішення, яке набрало законної сили.

Суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі, виходив із того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки оскаржуване розпорядження є актом індивідуальної дії, є реалізованим, на спірні приміщення оформлено право власності, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як встановлено ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно п.п.1, 7 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Як встановлено судами та вбачається із матеріалів справи, після прийняття та на підставі вказаного розпорядження №979 здійснено реконструкцію та переобладнання квартир і Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики ЛМР видано свідоцтво про право власності від 05 листопада 2009 року №Г-03417 ОСОБА_11 і ОСОБА_7 та на підставі наказу УКВ ДЕП ЛМР від 30 листопада 2010 року № 2167 Яс-Г за ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 оформлено право сумісної власності на квартири АДРЕСА_3

З урахуванням фактичної реалізації оскаржуваного розпорядження Галицької районної адміністрації м.Львова від 09 листопада 2007 року №979, набуття права власності на квартири, щодо яких надавався дозвіл на їх реконструкцію, а також змісту позовних вимог щодо захисту права спільної власності на приміщення загального користування будинку, даний спір має розглядатися в порядку цивільної юрисдикції, оскільки стосується права цивільного.

За вказаними обставинами апеляційний суд дійшов вірного висновку, що даний спір не носить характеру публічно-правового та не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, у зв'язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 02 вересня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді