Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2595/16
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

суддів: Стефанова С.О., Свиди Л.І.

при секретарі: Драчук О.С.

позивач: ОСОБА_1 (представник за ордером та угодою)

відповідачі: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом полковника медичної служби ОСОБА_2 до Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України, директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України Верби Андрія В`ячеславовича, Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про визнання протиправним та скасування наказу директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 60 від 26.05.2016 р., визнання протиправним та скасування наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 233 від 03.06.2016р. в частині,

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 17 листопада 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов полковника медичної служби ОСОБА_2 до Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України, директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України Верби Андрія В`ячеславовича, Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, в якому позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:

визнати протиправним та скасувати наказ директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 60 від 26.05.2016 р. щодо накладення на полковника медичної служби ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення «сувора догана»;

визнати дії директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України щодо порушення порядку притягнення полковника медичної служби ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та накладання стягнення «сувора догана» протиправними;

визнати протиправним та скасувати частину 2 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 233 від 03.06.2016р. «Про виплату грошового забезпечення військовослужбовцям за травень 2016 року» в частині, що стосується полковника медичної служби ОСОБА_2 про зменшення премії в розмірі 450 відсотків посадового окладу на 20 відсотків та виплати в розмірі 80 відсотків.

Ухвалою суду від 11.10.2016р. адміністративний позов ОСОБА_2 до Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України, директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України Верби Андрія В`ячеславовича, Військово-медичного клінічного центру Південного регіону в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України щодо порушення порядку притягнення полковника медичної служби ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та накладання стягнення «сувора догана» залишено без розгляду відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 155 КАС України у зв`язку з відкликанням позову позивачем у вказаній частині позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що дисциплінарне стягнення накладено на позивача безпідставно, службове розслідування проведено без дотримання порядку, встановленого чинним законодавством, а наказ директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 60 від 26.05.2016 р. прийнятий відповідачем без наявності в нього на те відповідних повноважень. В зв`язку з чим, на думку позивача, наказ начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 233 від 03.06.2016р. «Про виплату грошового забезпечення військовослужбовцям за травень 2016 року», в частині, яким полковнику медичної служби ОСОБА_2 , заступнику начальника центру з медичної частини начальника медичної частини за травень 2016 року в зв`язку з «суворою доганою» за неналежне виконання службових обов`язків, визначених вимогами статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, порушення військової дисципліни (наказ директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 60 від 26.05.2016 р.) зменшено премію на 20 відсотків є безпідставним. Відтак, позивач вважає, що оскаржувані накази є протиправними та такими, що прийняті з порушеннями вимог чинного законодавства, в зв`язку з чим підлягають скасуванню.

Від військово-медичного департаменту Міністерства оборони України надійшли заперечення, в яких відповідач зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, в зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (т.1, а.с. 76-79).

Від Військово-медичного клінічного центру Південного регіону надійшли заперечення, в яких відповідач зазначив про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки наказом директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України (який є прямим військовим начальником позивача) № 60 від 26.05.2016 р. на полковника медичної служби ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана», в зв`язку з чим начальником Військово-медичного клінічного центру Південного регіону відповідно до вимог п.6 Тимчасового порядку встановлення розміру щомісячної премії військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 44 від 27.01.2016р., був виданий наказ № 233 від 03.06.2016р., яким позивачу зменшено розмір премії на 20 %. Відповідач звертає увагу, що наказ начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 233 від 03.06.2016р. «Про виплату грошового забезпечення військовослужбовцям за травень 2016 року» є окремим правовим актом, виданим на реалізацію іншого наказу директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 60 від 26.05.2016 р. (т.1, а.с. 140-142). Крім того, 24.10.2016р. (вх. № 27956/16 ) від Військово-медичного клінічного центру Південного регіону надійшли письмові пояснення (т.1, а.с. 159-164), в яких відповідач, серед іншого звертає увагу, що відповідно до розділу ІІІ ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усі дисциплінарні стягнення, крім позбавлення військового звання, накладені на військовослужбовців і не скасовані до дня звільнення їх у запас чи відставку, втрачають чинність з дня звільнення, відтак, на думку відповідача, дисциплінарне стягнення «сувора догана» є нечинним з 23.09.2016р., тобто з дня звільнення позивача.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідачі до судового засідання явку представників не забезпечили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином та завчасно.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-
ВСТАНОВИВ:

26.05.2016 р. директором військово-медичного департаменту Міністерства оборони України видано наказ № 60 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким відповідно до наказу Міністерства оборони України № 59 від 23.05.2016р. «Про проведення службового розслідування» та на підставі акта проведення службового розслідування, яким встановлено ухилення від виконання розпоряджень директора Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 249/3/354 від 28.01.2016 р., № 249/6/1593 від 11.03.2016 р. щодо направлення на медичний огляд штатною військово-лікарською комісією Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» (на 1100 ліжок) полковника медичної служби ОСОБА_2 , заступника начальника центру з медичної частини начальника медичної частини Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (на 675 ліжок) за неналежне виконання службових обов`язків, визначених вимогами статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, порушення військової дисципліни на позивача накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана» (т.1, а.с. 15).

03.06.2016р. начальником Військово-медичного клінічного центру Південного регіону відповідно до наказів Міністерства оборони України №44 від 27.01.2016р. «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році» та № 60 від 26.05.2016 р. видано наказ № 233 «Про виплату грошового забезпечення військовослужбовцям за травень 2016 року», у п.2 якого, зокрема, зазначено полковнику медичної служби ОСОБА_2 , заступнику начальника центру з медичної частини начальника медичної частини виплатити за травень 2016 року в зв`язку з «суворою доганою» за неналежне виконання службових обов`язків, визначених вимогами статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, порушення військової дисципліни (наказ директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 60 від 26.05.2016 р.) зменшити премію у розмірі 450 відсотків посадового окладу на 20 відсотків та виплатити у розмірі 80 відсотків (т.1, а.с. 32).

Позивач вважає протиправними вищезазначені накази, в зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд керувався критеріями, закріпленими у ч.3 ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України № 671 від 26.11.2014р. затверджено Положення про Міністерство оборони України, відповідно до п.1 якого Міністерство оборони України (Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період.

Згідно п. 8 вказаного положення Міноборони в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання.

Накази Міноборони, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності.

Нормативно-правові акти Міноборони підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку.

Накази Міноборони, видані в межах повноважень, передбачених законом, є обов`язковими для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими держадміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями незалежно від форми власності і громадянами.

Суд вважає помилковим посилання позивача у додаткових поясненнях на те, що директор військово-медичного департаменту Міністерства оборони України не мав права накладати дисциплінарне стягнення на позивача, оскільки Положенням про військово-медичний департамент Міністерства оборони України, затвердженим наказом Міністра оборони України № 331 від 29.06.2016р., не надано таких повноважень, з огляду на наступне.

Положення про військово-медичний департамент Міністерства оборони України у новій редакцій з відповідними змінами затверджено наказом Міністра оборони України № 331 від 29.06.2016р.

Водночас наказ директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 60 щодо накладення на полковника медичної служби ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення «сувора догана» прийнято 26.05.2016 р.

Завдання військово-медичного департаменту Міністерства оборони України, права та повноваження директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України на час винесення відповідачем оскаржуваного наказу № 60 від 26.05.2016 р., визначались Положенням про військово-медичний департамент Міністерства оборони України, затвердженим наказом Міністра оборони України № 490 від 01.08.2008р., відповідно до п.7 якого департамент очолює директор, якого призначає на посаду за поданням заступника Міністра оборони України керівника апарату, погодженого з заступником Міністра оборони України, і звільняє з посади Міністр оборони. Згідно п. 4 вказаного Положення Департамент відповідно до покладених на нього завдань подає пропозиції Міністру оборони України щодо призначення (звільнення), заохочення та притягнення до відповідальності керівників військово-медичних закладів (установ) та державних підприємств, функціональне забезпечення якими він здійснює.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.12.2015р. начальником Військово-медичного клінічного центру Південного регіону затверджено функціональні обов`язки заступника начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону з медичної частини начальника медичної частини, згідно яких заступник начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону з медичної частини начальник медичної частини підпорядковується начальнику Військово-медичного клінічного центру Південного регіону.

Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24 березня 1999 року (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України) застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України заступники Міністра оборони України, командувачі видів Збройних Сил України користуються щодо підлеглих військовослужбовців дисциплінарною владою командувача військ оперативного командування, а керівники структурних підрозділів Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України - дисциплінарною владою командира корпусу.

Згідно ст.72 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командир корпусу, крім прав, якими наділено командира бригади, дивізії, має право щодо вищих офіцерів робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану.

Згідно ст.69 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на вищих офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження у посаді.

Так, відповідно до ст. 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно ст.ст. 84, 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки адміністративного корупційного правопорушення, чи одержано інформацію про вчинення такого правопорушення військовослужбовцем, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та спеціально уповноваженому суб`єктовіу сфері протидії корупції.

У разі якщо ознаки адміністративного корупційного правопорушення встановлено під час проведення службового розслідування стосовно військовослужбовця Збройних Сил України чи одержано інформацію про вчинення ним такого правопорушення, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та начальникові відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Відповідно до ст. 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку) визначено Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України № 82 від 15.03.2004 р. (далі - Інструкція № 82).

Як вбачається з матеріалів справи, 28.01.2016р. у розпорядженні директора Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 249/3/542 зазначено про необхідність начальникам медичних закладів з 01.02.2016р. організувати направлення офіцерів медичної служби, які обіймають посади від начальників відділу (відділення) і вище, на військово-лікарську експертизу з метою визначення ступеня придатності до військової служби, виключно до Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» (т.1, а.с. 8, 61).

11.03.2016р. у розпорядженні директора Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 249/6/1593 викладено пропозицію (вимогу) щодо направлення 14.03.2016р. до Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» (на 1100 ліжок) на медичний огляд військово-лікарською комісією заступника начальника центру з медичної частини начальника медичної частини Військово-медичного клінічного центру Південного регіону полковника медичної служби Сахно Юрія Петровича (т.1, а.с. 10).

12.02.2016р. видано наказ начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 53 про направлення позивача для проходження медичного огляду до Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» (т.1, а.с. 179).

15.03.2016р. позивач прибув до Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» та відмовився від проходження медичного огляду військово-лікарською комісією, подавши відповідний рапорт (т.1, а.с. 12).

17.03.2016р. розпорядженням директора Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 249/2/1775 призначено службове розслідування.

17.03.2016р. наказом начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 120 призначено службове розслідування по факту з`ясування причин та обставин невиконання полковником медичної служби ОСОБА_2 розпорядження директора Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України щодо проходження медичного огляду військово-лікарською комісією Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» до дати його виписки з Одеської міської клінічної інфекційної лікарні у термін з 17.03.2016р. по 23.03.2016р. (т.1, а.с. 91).

23.03.2016р. наказом начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 126 продовжено термін службового розслідування по факту з`ясування причин та обставин невиконання полковником медичної служби ОСОБА_2 розпорядження директора Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України щодо проходження медичного огляду військово-лікарською комісією Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» до дати його виписки з Одеської міської клінічної інфекційної лікарні (т.1, а.с. 89-90).

04.04.2016р. заступником начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону по роботі з особовим складом, якому було доручено проведення службового розслідування, складено акт, в якому зазначено, зокрема, про порушення позивачем вимог ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (т.1, а.с. 95-102).

13.04.2016р. наказом начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 163 оголошено підсумки службового розслідування (т.1, а.с. 93-94).

26.04.2016р. до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону надійшло розпорядження Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 249/3/2687 щодо направлення позивача до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону на медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби та узгодженням встановленого діагнозу з головними медичними спеціалістами Міністерства оборони України (т.1, а.с. 197).

26.04.2016р. позивач подав рапорт на ім`я начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, зазначивши, що ним вже пройдено медичний огляд, що підтверджується відповідним свідоцтвом про хворобу № 278 від 09.02.2016р., яке не втратило силу та не розглянуто у встановленому законом порядку (т.1, а.с. 198).

23.05.2016р. наказом директора Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 59 призначено комісію для проведення службового розслідування з метою перевірки факту ухилення від виконання розпоряджень директора Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 249/3/354 від 28.01.2016р., № 249/6/1593 від 11.03.2016р. щодо направлення позивача на медичний огляд штатною військово-лікарською комісією Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» (т.1, а.с. 199)

За результатами службового розслідування складено акт (вх. № 3176 від 26.05.2016р.)(т.1, а.с. 200-203), який затверджено директором Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України.

26.05.2016 р. наказом директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 60 позивачу оголошено «сувору догану» (т.1, а.с. 15).

Таким чином, враховуючи, що акт службового розслідування надійшов до Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України 26.05.2016р. та був затверджений директором військово-медичного департаменту Міністерства оборони України, а наказ прийнято 26.05.2016 р., накладення на позивача дисциплінарного стягнення відбулось в межах строку встановленого законом.

Суд вважає безпідставними посилання позивача на ті обставини, що розпорядження № 249/3/354 від 28.01.2016 р., № 249/6/1593 від 11.03.2016 р. щодо направлення на медичний огляд штатною військово-лікарською комісією Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» (на 1100 ліжок) полковника медичної служби ОСОБА_2 , заступника начальника центру з медичної частини начальника медичної частини Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (на 675 ліжок) є протиправними, оскільки правомірність зазначених рішень була предметом розгляду в іншій адміністративній справі. Так ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2016 року у справі № 815/672/16 адміністративний позов Полковника медичної служби ОСОБА_2 до Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України, Директора Військово-медичного департаменту Генерал-майора медичної служби Верби Андрія В`ячеславовича, Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, Начальника Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України Шевчука Романа Володимировича, Військово-лікарської комісії Південного регіону, Начальника Військово-лікарської комісії Південного регіону полковника медичної служби Мірошниченка Віктора Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови від 11.02.2016 року, визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування розпоряджень від 28.01.2016 року № 3/542 в частині та від 11.03.2016 року № 249/6/1593, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача без поважних причин у судове засідання. Таким чином, не погоджуючись із зазначеними рішеннями, позивач оскаржував їх в судовому порядку, однак не з`являвся до судових засідань без поважних причин. Водночас Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.07.1989 р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того суд зазначає, що 07.07.2016р. на підставі наказу Міністра оборони України № 630 позивач звільнений у відставку за станом здоров`я та наказом Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 201 від 23.09.2016р. виключений зі списків особового складу Військово-медичного клінічного центру Південного регіону.

Згідно ч.4 ст.45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усі дисциплінарні стягнення, крім позбавлення військового звання, накладені на військовослужбовців і не скасовані до дня звільнення їх у запас чи відставку, втрачають чинність з дня

звільнення.

В матеріалах справи міститься копія витягу з наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 201 від 23.09.2016р., у п. 16 якого зазначено, що відповідно до статті 45 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту Збройних Сил України дисциплінарне стягнення, накладене наказом директора Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 60 від 26.05.2016 р. щодо накладення на полковника медичної служби ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення «сувора догана» втратило чинність з 23.09.2016р. (у зв`язку зі звільненням у відставку) (т.1, а.с. 207).

При цьому, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб`єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень. Тобто судовій перевірці підлягає лише чинне рішення суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, враховуючи звільнення позивача з військової служби, оскаржуваний наказ директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 60 від 26.05.2016 р. про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, втратив чинність, відповідно підстави для визнання протиправним та скасування зазначеного наказу відсутні.

Аналогічну правову позицію висловлено Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 30.06.2016р. № К/52892/14.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування частини 2 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 233 від 03.06.2016р. «Про виплату грошового забезпечення військовослужбовцям за травень 2016 року» в частині, що стосується полковника медичної служби ОСОБА_2 про зменшення премії в розмірі 450 відсотків посадового окладу на 20 відсотків та виплати в розмірі 80 відсотків, суд зазначає наступне.

Згідно наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 233 від 03.06.2016р. (п.2) полковнику медичної служби ОСОБА_2 , заступнику начальника центру з медичної частини начальника медичної частини виплатити за травень 2016 року в зв`язку з «суворою доганою» за неналежне виконання службових обов`язків, визначених вимогами статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, порушення військової дисципліни (наказ директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України видано наказ № 60 від 26.05.2016 р.) зменшено премію у розмірі 450 відсотків посадового окладу на 20 відсотків.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, щомісячно військовослужбовцям обов`язковими до нарахування та виплати належать щомісячні додаткові види грошового забезпечення: підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, так як вони мають постійних характер. Натомість, премія, не носить постійного характеру і є засобом заохочення працівника за належно виконану роботу, визначається у відповідному відсотковому відношенні. Преміювання - це право, а не обов`язок, керівника відповідного органу (підрозділу, закладу), надане йому законом, з метою фінансового мотивування працівників до більш ефективного і якісного виконання покладених на них обов`язків та внесення особистого вкладу у загальний результат роботи установи.

З оскаржуваного наказу № 233 від 03.06.2016р., вбачається, що позивачу зменшено розмір преміювання в зв`язку з «суворою доганою» за неналежне виконання службових обов`язків, визначених вимогами статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, порушення військової дисципліни (наказ директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України видано наказ № 60 від 26.05.2016 р.).

Враховуючи вищезазначене, а також відсутність підстав для скасування наказу № 60 від 26.05.2016 р., суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про визнання частини 2 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 233 від 03.06.2016р. «Про виплату грошового забезпечення військовослужбовцям за травень 2016 року» в частині, що стосується полковника медичної служби ОСОБА_2 про зменшення премії в розмірі 450 відсотків посадового окладу на 20 відсотків та виплати в розмірі 80 відсотків протиправною та скасування.

Відповідно до ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 159-164, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову полковника медичної служби ОСОБА_2 до Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України, директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України Верби Андрія В`ячеславовича, Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про визнання протиправним та скасування наказу директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 60 від 26.05.2016 р., визнання протиправним та скасування наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 233 від 03.06.2016р. в частині, - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.11.2016 р.

Головуючий суддя Г.П. Самойлюк
Суддя С.О. Стефанов

Суддя Л.І. Свида

У задоволенні адміністративного позову полковника медичної служби ОСОБА_2 до Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України, директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України Верби Андрія В`ячеславовича, Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про визнання протиправним та скасування наказу директора військово-медичного департаменту Міністерства оборони України № 60 від 26.05.2016 р., визнання протиправним та скасування наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 233 від 03.06.2016р. в частині, - відмовити повністю.

22 листопада 2016 року.