Справа № 751/10219/16-а
Суддя: Філатова Л. Б.
Дата ухвалення: 2016-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/751/424/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2016 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Філатової Л.Б.,

при секретарі Грищенко Н.С.,

з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповіадча УПСЗН Новозаводської районної у м.Чернігові ради - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Чернігова справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов»язання нарахувати і виплатити щорічну грошову допомогу, В с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати та виплатити щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік у розмірі, передбаченому ч.5 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", тобто у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що він має статус учасника бойових дій і відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на одноразову грошову допомогу, яка виплачується щорічно до 5 травня, але в порушення вимог даного Закону відповідачем до нині ніяких виплат йому не здійснено. Посилається, що в травні 2016 року в усному порядку звертався до відповідача з проханням виплатити йому щорічну грошову допомогу до 5 травня, на що отримав пояснення, що таку допомогу йому виплатять пізніше, після виплати всім особам за отриманими списками, а у разі не оотримання такої виплати йому необхідно звернутись до Управління повторно в жовтні 2016 року. Зазначає, що не отримавши будь-яких виплат, він на початку жовтня 2016 року звернувся до відповіадча з аналогічним проханням в усному порядку, але в усно йому було відмовлено в здійсненні виплат з посиланням на те, що в жовтні виплата такої допомоги вже не здійснюється. 12.10.2016 року він звернувся до відповідача з письмовою вимогою про нарахування та виплату йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, але листом від 31.10.2016 року йому було відмовлено у нарахуванні та виплаті такої допомоги, посилаючись на ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в якій зазначено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутись та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги. Вказує, що він перебуває на обліку у відповідача як участик бойових дій, а тому дії відповідача щодо невиплати йому щорічної грошової допомоги до 5 травня є протиправними, крім того законодавець не потребує особистого звернення чи подання відповідної заяви про це особисто. Щодо розміру вище зазначеної допомоги посилається на ч.5 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" відповідно до якої щорічна грошова допомога до 5 травня виплачується у розмірі п`яти мінімальних пенсій, а тому він мав отримати 5650 грн. Оскільки відповідач відмовив йому у виплаті вказаної допомоги, тому він вимушений звенутися до суду для захисту своїх прав.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення, з клопотанням про вікладення розгляду справи до суду звертався. Суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності.

Представник позивача в судовому засіданні, адміністративний позов підтримала і просила його задовольнити, при викладенні пояснень посилалась на обставини зазначені в адміністратвиному позові та письмових поясненнях до нього.

Представник відповідача - УПСЗН Новозаводської районної у м.Чернігові ради в судовому засіданні адміністравтивний позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, при викладенні поянень посилалась на письмові заперечення, які надала в судовому засіданні. Суть заперечень зводиться до того, що позивач перебуває на персоніфікованому обліку в Управлінні як учасник бойових дій з 09.11.2015 року. Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. В 2016 році розмір та механізм виплати разової грошової допомоги до 5 травня встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», і «Про жертви нацистських переслідувань». У списках осіб, які мають право на одержання грошової допомоги, та які були передані до Управління відповідними структурами, інформація про відповідача була відсутня. Посилаються, що звернення відповідача щодо невиплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік надійшло до Управління 12.10.2016 року, після строку який встановлений ч.4 ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому для проведення виплати допомоги після 30.09.2016 року Управління не має законних підстав. Зазначають, що розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік визначається відповідно до Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» і в 2016 році становить 920,00 грн.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії МВ №017049, виданим 03.11.2015 року та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни (а.с.5).

Правовий статус ветеранів війни та учасників бойових дій, який визначає порядок створення належних умов для їх життєзабезпечення та сприяє формуванню в суспільстві шановливого ставлення до них визначається Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно чинної редакції статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (в редакції Закону № 367-ХІV від 25.12.1998 року) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Положення вказаних статей були змінені згідно з пунктом 20 Розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 25.12.2007 року, відповідно до змісту яких, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій, інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Зі змісту пункту 2 розділу ІІІ вказаного вище Закону від 25.12.2007 року Розділ ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" діяв до 31.12.2008 року.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України", в тому числі, щодо внесення змін до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", визнано неконституційними.

Таким чином, діючою та чинною є редакція статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до змісту якої, щорічна разова грошова допомога до 5 травня повинна виплачуватись учасникам бойових дій - у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Поряд з тим, згідно п.26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст.12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Дане положення Закону України неконституційним не визнавалося.

Так, в силу вимог п.1 ч.1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання).

Вищезазначеною постановою визначено розмір грошової допомоги, який для учасника бойових дій становить 920 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, пощорічна разова грошова допомога до 5-го травня за 2016 рік позивачу не була виплачена. (а.с.6).

Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», і «Про жертви нацистських переслідувань» Міністерство оборони, Міністерство внутрішніх справ, Національну гвардію, Національну поліцію, Державну фіскальну службу, Державну службу з надзвичайних ситуацій, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Державну пенітенціарну службу, Управління державної охорони, Адміністрацію Державної прикордонної служби, Адміністрацію Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту, Генеральну прокуратуру України, інші утворені відповідно до законів військові формування, підприємства, установи, організації зобов'язано забезпечити подання до 1 квітня 2016 року органам соціального захисту населення переліки осіб, які не перебувають на обліку в органах Пенсійного фонду України і які мають право на одержання грошової допомоги; Пенсійний фонд України - переліки осіб, які перебувають на обліку в його органах.

Частина 4 статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Звернення позивача щодо невиплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік надійшло до відповідача 12.10.2016 року, а тому для проведення виплати допомоги після 30.09.2016 року у відповідача не було законних підстав.

Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, повязаних з його реалізацією, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

За правилами статті 95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно з пунктом 8 статті 7 Бюджетного Кодексу бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Відповідно до частини першої статті 23 БК України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

В рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

В рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі вищезазначеного, суд дійшов висновку, що відповідач, як орган виконавчої влади, діяв в межах своїх повноважень, оскільки позивач звернувся до Управління про виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік після встановленого ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» строку - 12.10.2016 року.

Таким чином, підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 19, 22, 46, 150 Конституції України, Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Законом України Про державний бюджет України на 2016 рік, Постанови Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 р. «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань», ст.ст. 6, 7-14, 69-72, 99, 158-163, 185 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов»язання нарахувати і виплатити щорічну грошову допомогу відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.Б. Філатова