Справа № 725/3594/16-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/3594/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Скуляк І.А.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

16 листопада 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 31 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання незаконними дій субєкта владних повноважень та відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просила: визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, які полягають у припиненні виплати їй - ОСОБА_2 пенсії за віком та відмову у поновленні виплати їй пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду України, створених зі страхових внесків, з 20 червня 2015 року; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області поновити виплату їй пенсії за віком з 20 червня 2015 року та виплатити призначену з 20 червня 2015 року на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсію за віком, з 20 червня 2015 року, стягнувши на її користь розмір невиплаченої пенсії за віком за період з 20 червня 2015 року по день розгляду справи.

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівців від 31 серпня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явивилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду - скасувати, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та з 20.06.2015 року їй призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На даний час позивачка працює суддею апеляційного суду Чернівецької області.

Згідно листа ГУПФУ у Чернівецькій області №257/С-11 від 21.07.2016 року, позивачці з 20 червня 2015 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Однак, призначена ОСОБА_2 пенсія за віком призупинена відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII у зв'язку з тим, що остання працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії чи довічного грошового утримання у порядку та на умовах передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

У послідуючому, позивачка звернулася до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії за віком з 20.06.2015 року, на що отримала відмову.

Позивачка, вважаючи дану відмову незаконною та такою, що порушує її права, звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право ОСОБА_2 на отримання пенсії підлягає відновленню, оскільки законні підстави для її невиплати з 20.06.2015 р. відсутні, з чим частково не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, внесено зміни до статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" , відповідно до яких установлено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

За приписами п. 2 Прикінцевих положень Закону України № 213 від 02.03.2015 р. порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом 4 Прикінцевих положень цього Закону на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок підготувати та подати до 1 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах.

При цьому, пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213 встановлено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Разом з тим, такий закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року прийнято не було.

Таким чином, з 1 червня 2015 року втратили чинність норми, за якими призначались спеціальні пенсії, у зв'язку з чим спеціальні пенсії та щомісячне довічне грошове утримання за вказаними Законами не призначаються.

Отже, враховуючи, що з 1 червня 2015 року, посада, на якій працює позивачка не відноситься до посад, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», підстави для невиплати останній з 01 червня 2015 року пенсії, визначені ст.. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відсутні.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" входить до переліку законів, норми про пенсійне забезпечення яких скасовуються з 01 червня 2015 року, у відповідності до вимог п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення".

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що на ОСОБА_2 не поширюється дія п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення".

Щодо доводів апеляційної скарги, що пункт 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213 стосується тільки новопризначених пенсій, колегія суддів зазначає, що спір у даній справі виник з приводу поновлення виплати призначеної позивачці пенсії, а не з приводу нового призначення пенсії, а тому вказані доводи відповідача є необґрунтованими.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині наявності підстав для відновлення позивачці у 2015 році виплати пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 30 червня 2016 року у справі № К/800/81/16.

Водночас, колегія суддів вважає правомірними доводи відповідача в частині неврахування судом першої інстанції того факту, що припинення виплати пенсій з 01.01.2016 р. особам, які працюють на посадах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», не пов'язано із призначенням спеціальної пенсії.

Як встановлено ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону від 24.12.2015 р. № 911-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016 р., тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Аналогічні приписи містяться в ч. 5 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону від 24.12.2015 р. № 911-VII, відповідно до якої тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються".

Отже, припинення особам, які працюються на посадах та умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», Законом України «Про державну службу», виплати пенсії/щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2016 р. законодавець не пов'язує з можливістю в подальшому призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання за спеціальними законами.

Таким чином, провівши системний аналіз норм чинного законодавства та дослідивши обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог з 20.06.2016 року по 31.12.2016 року, а в іншій частині позовних вимог за наведених підстав слід відмовити.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задовольнити частково.

Постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 31 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання незаконними дій субєкта владних повноважень та відшкодування шкоди скасувати.

Прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, які полягають у припиненні виплати ОСОБА_2 пенсії за віком, призначеної відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за рахунок коштів Пенсійного фонду , починаючи з 20 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області поновити ОСОБА_2 з 20 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року виплату пенсії за віком, раніше призначеної відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.