Справа № 826/16462/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

з питань закриття провадження у справі

22 вересня 2016 року м. Київ№ 826/16462/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

за участю секретаря судового засідання - Непомнящої А.О.,

за участю сторін:

представник позивача - ОСОБА_1,

представник відповідача - Хорольський С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про закриття провадження в межах адміністративної справи за позовом ОСОБА_3 до Генеральної прокуратури України, за участю третьої особи - Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва, з урахуванням уточненого адміністративного позову, звернувся ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.) до Генеральної прокуратури України (далі - відповідач), за участю третьої особи - Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі - третя особа) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невидалення з Єдиного реєстру досудових розслідувань інформації про наявність обмежень стосовно позивача, зобов'язання відповідача внести зміни до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а саме: видалити із Єдиного реєстру досудових розслідувань запис щодо наявності обмежень стосовно позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відомості про наявність запобіжних заходів відносно позивача містяться в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, адміністратором якого є відповідач, однак всупереч вимогам ухвали Печерського районного суду м.Києва від 29.05.2015 відповідач не видаляє з вказаного Реєстру запис про наявність зазначених обмежень стосовно ОСОБА_3, чим порушуються права останнього.

Відповідач проти позову заперечував, вважаючи його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Крім того, відповідач вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами не належать розглядати в порядку адміністративного судочинства, а тому просив закрити провадження у даній справі.

Представник позивача проти задоволення клопотання про закриття провадження заперечував.

Оцінивши обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001587 від 24.09.2015 за підозрою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.02.2015 у справі №757/4030/15-к щодо підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та у відповідності до ч.3 ст.183 КПК України та одночасно визначено розмір застави для забезпечення виконання підозрюваним обов'язків, визначених КПК України, в сумі 365 400 грн. Дані про відомості стосовно запобіжного заходу у вигляді застави внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.02.2015 слідчим відповідно до вимог п. 2.1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженим наказом Генерального прокурора України від 17.08.2012 №69 (далі - Положення).

За клопотанням прокурора ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 22.04.2015 №№757/13951/15-к на підозрюваного ОСОБА_3 покладено виконання обов'язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Однак, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30.04.2015 скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2015, а в задоволенні клопотання прокурора про покладення на підозрюваного обов'язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, відмовлено.

Отже, з 30.04.2015 щодо позивача скасовано виконання обов'язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, але щодо нього діє ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.02.2015 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави.

Адвокат в інтересах позивача звернувся до Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУ МВС України в м. Києві із заявою про внесення до інформаційної бази змін, а саме скасувати запобіжні заходи відносно ОСОБА_3

В свою чергу, ГУ МВС України в м. Києві листом від 16.06.2015 №26/2-Б-155 повідомило позивача про те, що оскільки кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань Генеральною прокуратурою України, то позивачу необхідно звернутись з таким питанням саме до Генеральної прокуратури України.

В подальшому, представник позивача звернувся до відповідача щодо внесення змін до Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційної бази про скасування запобіжних заходів відносно ОСОБА_3, проте відповіді не отримав.

Разом з тим, як вже зазначено вище, позивач вважає вказану бездіяльність відповідача щодо невидалення з Єдиного реєстру досудових розслідувань інформації про наявність обмежень стосовно нього протиправною, у зв'язку з чим звернувся за захистом своїх прав до адміністративного суду із даним позовом.

У взаємозв'язку з наведеним слід зазначити, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Відносини ж, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб'єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (частина перша статті 2 КАС України).

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 КАС України).

Вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в частині третій статті 17 КАС України, а саме справи: що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; про накладення адміністративних стягнень; щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції (пункти 1, 2, 3, 4).

Отже, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Водночас, пункт 2 частина третя статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Конституція України закріплює право людини і громадянина на судовий захист своїх прав і свобод і гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до положення частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною першою статті 1 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Згідно зі статтею 214 Кримінального процесуального кодексу України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Статтею 303 Кримінального процесуального кодексу України передбачено підстави оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування.

Порядок розгляду таких скарг, передбачений частиною першою статті 306 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, скарги на рішення та дії прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Зазначене обумовлює висновок, що у разі оскарження до суду рішення, дії чи бездіяльність прокурорів під час досудового розслідування кримінальної справи такі скарги суди повинні розглядати в порядку встановленому кримінальним процесуальним кодексом України.

В даному випадку судом встановлено, що головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001587 від 24.09.2015 за підозрою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України. Разом з тим, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.02.2015 у справі №757/4030/15-к щодо підозрюваного ОСОБА_3 за клопотанням слідчого ОВС ГСУ застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Представник позивача звертався до Генеральної прокуратури України щодо внесення змін до Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційної бази, а саме скасувати запобіжні заходи відносно ОСОБА_3, проте відповіді не отримав, у зв'язку з чим й звернувся до суду.

Тобто, бездіяльність відповідача щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань інформації про скасування запобіжного заходу оскаржується в межах кримінального провадження №0001587 про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3

Відтак, спірні відносини між сторонами в даній справі не є управлінськими та за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними, а тому оскарження таких дій та бездіяльності мають відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ.

В інакшому б випадку, захист прав позивача, з урахуванням обов'язковості дотримання вимог частини третьої статті 2 КАС України, вимагав би від адміністративного суду, до якого надійшла заява, перевірити, чи містить звернення викладені ознаки суспільно-небезпечного діяння, встановленого Кримінальним кодексом України, відповідність заяви вимогам Кримінально-процесуального кодексу України, дотримання відповідачем інших приписів, установлених кримінально-процесуальним законодавством. Однак, адміністративний суд не має повноважень на здійснення такої перевірки та на відновлення можливих порушених у рамках кримінального процесу прав.

Водночас, порядок формування та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також надання відомостей з нього визначається Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженим наказом Генерального прокурора України від 17.08.2012 № 69.

Відповідно до пункту 3 цього Положення ЄРДР утворено та ведеться відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України з метою забезпечення єдиного обліку кримінальних правопорушень та прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження; оперативного контролю за додержанням законів під час проведення досудового розслідування; аналізу стану та структури кримінальних правопорушень, вчинених у державі, інформаційно-аналітичного забезпечення правоохоронних органів.

Розділом 2 вказаного Положення передбачено порядок внесення відомостей до Реєстру, згідно з яким до Реєстру вносяться відомості, в тому числі, про обрання, зміну та скасування запобіжного заходу (статті 176- 178, 200, 202, 492, 493, 508 КПК України).

Виходячи з викладеного, питання, пов'язані з внесенням даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань регулюються виключно кримінально-процесуальним законодавством.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Таким чином, суд вважає, що правовідносини з приводу яких подано даний адміністративний позов є кримінально-процесуальними та регулюються кримінально-процесуальним законодавством, у зв'язку з чим заявлені позовні вимоги ОСОБА_3, що стосуються ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, у тому числі, внесення змін до нього, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, та роз'яснює позивачеві, що він має право звернутися із позовом до суду у порядку кримінального судочинства.

Керуючись ст.ст.157, 160, 165 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання Генеральної прокуратури України про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Генеральної прокуратури України, за участю третьої особи - Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

Копію ухвали надіслати особам, що беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-ти денний строк з дня отримання ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 29.09.2016 року.

Суддя В.П. Шулежко