Справа № 821/1393/16
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/1393/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Вітічак О.Р.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Котруци Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.09.2016 р. № , яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення вимог п.п.1, 12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" у розмірі 1601 грн., № , яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення вимог ст.ст.11, 15, 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" у розмірі 40800 грн.

Свої вимоги мотивує порушенням порядку проведення фактичної перевірки, оскільки позивачу чи його уповноваженій особі не пред'являлися наказ на перевірку та службові посвідчення, у зв'язку з чим перевіряючих не було допущено до проведення перевірки, а сама перевірка не відбулася. Однак незважаючи на це посадовими особами відповідача складено акт перевірки, в якому відображено порушення, які не відповідають дійсності. Так, перевіряючими зазначено, що інспектором ДФС було придбано на розлив для споживання на місці вино "Приморське" (алк. більше 16 % об.) вартістю 40 грн. Між тим, позивач ніколи не продавав таке вино, а в реалізації перебувають лише столові вина, що підтверджується видатковими накладними та якісними посвідченнями від постачальників вин. Факт купівлі-продажу вина не відбувся, оскільки продавець не встигла взяти у ревізора кошти, видати йому решту та провести розрахункову операцію через наявний у кіоску реєстратор розрахункових операцій. При проведенні фактичної перевірки посадові особи відповідача не надсилали жодних вимог про надання первинних документів, які підтверджують факт придбання товарно-матеріальних цінностей, які знаходилися в місці продажу товарів, а також запитів щодо надання документів податкового та бухгалтерського обліку для їх перевірки. Обов'язковість ведення рахунків, в тому числі по товарно-матеріальних цінностях, передбачено та встановлена законодавчо тільки для юридичних осіб, а для фізичних осіб-підприємців такого обов'язку не встановлено. Оскільки позивач здійснював реалізацію столових вин, то отримання ліцензії законодавством не передбачено. Безпідставними є доводи відповідача про реалізацію алкогольних напоїв для споживання на місці, так як продаж столових вин здійснюється у ПЕТ-пляшку, а не у стакан, бокал. Акт перевірки не містить достатньої інформації, яка дозволяє встановити факт порушення позивачем правил маркування алкогольних напоїв з огляду на відсутність будь-якої деталізації виявленого порушення, повних реквізитів оглянутої продукції, опису дій, вчинених ревізорами у ході фактичної перевірки. Марка акцизного податку була наклеєна на відповідну ємність вина. Ревізори не намагалися оглянути макети дерев'яних бочок та їх вміст з метою виявлення акцизних марок. Таким чином відповідач неправомірно прийшов до висновку про порушення позивачем вимог п.п.1, 12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", ст.ст.11, 15, 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з вказаних підстав.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог вказавши на те, що фактична перевірки проведена з дотриманням вимог Податкового кодексу України, а штрафні санкції згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень застосовані до ФОП ОСОБА_3 правомірно, так як за результатами фактичної перевірки встановлено порушення вимог п.п.1, 12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", ст.ст.11, 15, 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26.08.2016 р. посадовими особами відповідача здійснено фактичну перевірку у торгівельному кіоску з продажу вина, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, будівля комплексу "Оzоn", в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_3

Під час проведення перевірки встановлено порушення:

- п.1 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (проведено розрахункову операцію з продажу алкогольних напоїв на суму 40 грн. без застосування РРО);

- п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (реалізація товарів, які не відображені в обліку товарних запасів за місцем реалізації - в наявності товар: вино "Приморське" червоне (кріплене місце) у ємності 10 л, на який відсутні первинні документи (накладні, чеки, товарно-транспортні накладні, тощо). Вартість вказаного товару за цінами реалізації складає 800 грн. (10 л. х 80 грн./л);

- ст.11 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (продаж алкогольних напоїв, не маркованих марками акцизного податку - розлив вина "Приморське" відбувається з дерев'яної бочки об'ємом 10 л, марка АП на якій відсутня);

- ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії);

- ст.15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб'єктом господарювання, який не має статусу суб'єкта громадського харчування (ресторанного господарства).

На підставі акту фактичної перевірки контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 13.09.2016 р. № , яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення вимог п.п.1, 12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" у розмірі 1601 грн., № , яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення вимог ст.ст.11, 15, 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" у розмірі 40800 грн.

Не погоджуючись з даними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно пп.19-1.1.4 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України контролюючі органи виконують такі функції: здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб'єктами господарювання установлених законодавством обов'язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Приписами пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п.80.1 ст.80 ПК України).

Відповідно до пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Згідно п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред'явлення або не надсилання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється. При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п.80.4 ст.80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Приписами п.81.2 ст.81 ПК України передбачено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Судом встановлено, що на виконання вимог Податкового кодексу України начальником ГУ ДФС у Херсонській області прийнято наказ від 01.08.2016 р. № 345 "Про проведення фактичних перевірок". Відповідно до переліку суб'єктів, які підлягають відпрацюванню шляхом проведення фактичних перевірок, у відповідності до вимог ст.80 ПК України, визначено проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3, АДРЕСА_1 (в приміщенні комплексу "ІНФОРМАЦІЯ_1"), кіоск з продажу вина з 26.08.2016 р.

Згідно наказу "Про проведення фактичних перевірок" були виписані направлення на фактичну перевірку від 26.08.2016 р. №№ 1144, 1145.

Перед проведенням фактичної перевірки посадовими особами ГУ ДФС у Херсонській області здійснено контрольну розрахункову операцію, а саме: о 13.40 інспектором ДФС придбано на розлив для споживання на місці у пластикову ПЕТ-пляшку ємк. 0,5 л вино "Приморське" (алк. більше 16 % об.) вартістю 40 грн., про що складено відповідний акт від 26.08.2016 р. № 277.

Згідно акту відмови від 26.08.2016 р. № 279 реалізатор кіоску (особа, що проводить розрахунки) ОСОБА_4 відмовилася розписуватися у направленнях на фактичну перевірку.

У зв'язку з тим, що особа, яка здійснювала розрахунки, відмовилася розписуватися у направленнях на проведення фактичної перевірки, що зафіксовано відповідним актом, суд не приймає до уваги твердження позивача про порушення відповідачем вимог Податкового кодексу України при проведенні фактичної перевірки, так як відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки. Крім того, посадові особи ГУ ДФС у Херсонській області, які здійснювали фактичну перевірку, були допущені на об'єкт торгівлі, ними було проведено розрахункову операцію з придбання ПЕТ-пляшки вина у кіоску, в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_3, а допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 підтвердила, що після того, як один із ревізорів пред'явив посвідчення, вона відмовилася реалізовувати вино, повернула гроші та відмовилася розписуватися у направленнях.

Тобто, фактична перевірка проведена у присутності особи, яка здійснювала розрахункові операції, ОСОБА_4

Відповідно до п.86.5 ст.86 ПК України підписання акта фактичної перевірки особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його законними представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

Перевірка була закінчена 26.08.2016 р. Акт перевірки особою, яка здійснювала розрахункові операції, не був підписаний, про що складено акт відмови від 29.08.2016 р. № 279.

За таких обставин доводи позивача про порушення порядку проведення перевірки є безпідставними.

Що стосується правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень суд зазначає наступне.

З акту фактичної перевірки від 26.08.2016 р. слідує, що порушення вимог п.п.1, 12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", ст.ст.11, 15, 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" безпосередньо пов'язане з відображеним у акті фактом реалізації вина "Приморського" алк. більше 16 % об., 05 л.

При цьому в акті фактичної перевірки від 26.08.2016 р. зафіксована наступна інформація: проведення розрахункової операції з продажу алкогольних напоїв на суму 40 грн. без застосування РРО; здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліценції; продаж алкогольних напоїв, не маркованих марками акцизного податку - розлив вина "Приморське" відбувається з дерев'яної бочки об'ємом 10 л, марка АП на якій відсутня; продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб'єктом господарювання, який не має статусу суб'єкта громадського харчування (ресторанного господарства) - у виписці зазначено вид діяльності - 47.11 "роздрібна торгівля..."; реалізація товарів, які не відображені в обліку товарних запасів за місцем реалізації - в наявності товар: вино "Приморське" червоне (кріплене міцне) у ємності 10 л, на який відсутні первинні документи (накладні, чеки, товарно-транспортні накладні, тощо), за відсутності яких неможливо облікувати товари у встановленому порядку. Вартість вказаного товару за ціною реалізації складає 800 грн. (10 л х 80 грн./л).

Актом обстеження/огляду від 26.08.2016 р. № 278 встановлено, що у кіоску ведеться продаж на розлив для споживання на місці столових та кріплених міцних вин. Розлив проводиться з дерев'яних бочок або гофрокартонної тари в одноразові пляшки (ПЕТ) різних об'ємів. При візуальному огляді бочки з кріпленим міцним вином "Приморське" встановлено відсутність марок АП на бочці (сліди марок АП відсутні).

З викладеного вбачається, що посадовими особами відповідача констатується факт продажу позивачем вина "Приморське" алк. більше 16 % об., відсутність на місці реалізації документів на вино "Приморське" алк. більше 16 % об. та відсутність на бочці з вином "Приморське" марок акцизного податку.

Тобто, для визначення правомірності застосування до ФОП ОСОБА_3 штрафних санкцій за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, необхідно встановити факт реалізації у торговельному кіоску, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, будівля комплексу "ІНФОРМАЦІЯ_1" вина "Приморського" алк. більше 16 % об.

Позивач заперечує факт реалізації у даному кіоску вина "Приморське" алк. більше 16 % об. Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 також підтвердила, що вино "Приморське" у кіоску не продавалося.

Дані твердження позивача та свідка узгоджуються з наданими до суду первинними документами, а саме посвідченнями про якість продукції у спожитковій тарі від 25.05.2016 р. № 1206, від 30.06.2016 р. № 1553, товарно-транспортними накладними від 25.05.2016 р. № 001579, від 30.06.2016 р. № 002082, видатковими накладними від 25.05.2016 р. № Z-00002015, від 30.06.2016 р. № Z-00002680, відповідно до яких серед вин, які придбано ФОП ОСОБА_3 для реалізації, відсутнє вино "Приморське".

З метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи ухвалою суду від 27.09.2016 р. відповідача на підтвердження вказаних у акті фактичної перевірки порушень було зобов'язано надати до суду відповідні докази.

На виконання ухвали представником відповідача надано до суду посвідчення про якість продукції у спожитковій тарі від 25.05.2016 р. № 1206, додаток до сертифіката відповідності. Ці документа також вказані у п.2.1.10 акту фактичної перевірки від 26.08.2016 р.

Однак посвідчення про якість продукції у спожитковій тарі від 25.05.2016 р. № 1206 не спростовує, а навпаки підтверджує доводи позивача, оскільки із 12 зазначених у ньому видів вин відсутнє вино "Приморське" алк. більше 16 % об.

Що стосується додатків до сертифікату, то вони відображають лише загальний перелік вин, виробником яких є ПрАТ "Вікторія", і які пройшли сертифікацію.

У судовому засіданні, яке відбулося 21.10.2016 р., представник відповідача ОСОБА_5 (один із ревізорів, який проводив фактичну перевірку) вказав на те, що визначив марку вина візуально. Інших доказів продажу ФОП ОСОБА_3 вина "Приморське", ніж інформації, викладеної в акті фактичної перевірки, немає.

З викладеного слідує, що реалізація вина "Приморське" алк. більше 16 % об. у кіоску, в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_3, є не встановленим фактом, а припущенням ревізора, яке спростовується поясненнями свідка ОСОБА_4, посвідченнями про якість продукції у спожитковій тарі від 25.05.2016 р. № 1206, від 30.06.2016 р. № 1553, товарно-транспортними накладними від 25.05.2016 р. № 001579, від 30.06.2016 р. № 002082, видатковими накладними від 25.05.2016 р. № Z-00002015, від 30.06.2016 р. № Z-00002680.

Положеннями ч.1 ст.69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приписами ч.4 ст.71 КАС України передбачено, що суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Згідно ч.6 ст.71 КАС України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

В порушення вказаних вимог відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що у кіоску, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, 26.08.2016 р. ОСОБА_4 реалізувала ПЕТ-пляшку вина "Приморське" алк. більше 16 % об. та що у даному кіоску 26.08.2016 р. на реалізації перебувала дерев'яна бочка вина "Приморське" ємністю 10 л, на якій марка акцизного податку була відсутня, хоча саме на відповідача, як на суб'єкта владних повноважень, покладено обов'язок доказування правомірності своїх рішень.

Оскільки нарахування штрафних санкцій за реалізацію товарів, які не відображені в обліку товарних запасів за місце реалізації, реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка пов'язано виключно з реалізацією вина "Приморське" алк. більше 16 % об., факт якого не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, то суд вважає протиправним застосування до ФОП ОСОБА_3 штрафних санкцій у розмірі 1600 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 13.09.2016 р. № за порушення п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", у розмірі 17000 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 13.09.2016 р. № за порушення ст.11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Статтею 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено, що ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Положеннями ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

З аналізу даної правової норми слідує, що суб'єкти господарювання можуть здійснювати торгівлю столовими винами без отримання ліцензії.

Відповідно до ДСТУ 4806:2007 "Вина. Загальні технічні умови", таблиці 3 - "Фізико-хімічні показники вин відповідно до груп та типів, об'ємна частка етилового спирту, %, згідно з ДСТУ 4112.3 або ГОСТ 13191, столового вина складає 9,0-14,0 %.

У судовому засіданні встановлено, що ФОП ОСОБА_3 у кіоску, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, здійснює роздрібну торгівлю столовими винами з об'ємною часткою етилового спирту від 9,6 % до 12,1 %, що підтверджується посвідченнями про якість продукції у спожитковій тарі від 25.05.2016 р. № 1206, від 30.06.2016 р. № 1553. Роздрібна торгівля столовими винами здійснюється без отримання ліцензії, про що безпосередньо зазначено у ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Враховуючи вищевикладене, відповідачем неправомірно застосовано до ФОП ОСОБА_3 штрафну санкцію у розмірі 17000 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 13.09.2016 р. № за порушення ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Відповідно до ст.15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, суб'єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.

Згідно п.22 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 р. № 854, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки підприємствами громадського харчування та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус підприємств громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Таким чином, реалізація суб'єктом господарювання столових вин на розлив (на винос) в ПЕТ-пляшки, як різновиду роздрібної торгівлі, чинним законодавством не обмежена лише закладами громадського харчування.

Статтею 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" встановлено право суб'єкта господарювання здійснювати роздрібну торгівлю столовими винами без наявності ліцензій, а ст.17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" передбачено можливість застосування до суб'єктів господарювання фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн. за порушення вимог ст.15-3 цього Закону.

Тобто, зі змісту ст.ст.15-3 та 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" слідує, що до суб'єкта господарювання, що не має статусу суб'єкта господарювання громадського харчування, підприємства з універсальним асортиментом товарів можуть застосовуватися фінансові санкції за порушення ст.15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" тільки за наявності сукупності таких ознак, як продаж алкогольних напоїв на розлив та споживання такого алкоголю на місці.

Між тим в ході проведення перевірки ФОП ОСОБА_3 виявлено лише факт продажу алкогольних напоїв на розлив, про що і зазначено в акті. При цьому у судовому засіданні встановлено, що особою, яка здійснювала розрахунки, реалізовано не вино "Приморське" алк. більше 16 % об., а столове вино.

В акті фактичної перевірки вказано, що продаж алкогольних напоїв на розлив здійснювався у кіоску, тобто в приміщенні, в якому відсутні будь-які спеціально обладнані місця для споживання придбаних алкогольних напоїв одразу після їх придбання (столи, стільці).

Більш того, споживання на місці алкогольних напоїв передбачає його споживання з відкритого посуду (стаканів, рюмок, бокалів, тощо), а не із закоркованої ПЕТ-пляшки. У акті перевірки ревізорами зафіксовано факт продажу вина у ПЕТ-пляшку (підтверджується і долученим до справи фотознімком), що виключає намір позивача на продаж вина для споживання на місці.

Враховуючи викладене, в даному випадку має місце продаж алкогольних напоїв, який є різновидом роздрібної торгівлі, а не продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Таким чином, встановлені в акті перевірки обставини, не свідчать про порушення позивачем ст.15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а тому відповідачем протиправно застосовано до ФОП ОСОБА_3 штрафна санкція у розмірі 6800 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 13.09.2016 р. № .

В той же час суд вважає обґрунтованим застосування до позивача штрафної санкції у розмірі 1 грн. за проведення розрахункової операції з продажу алкогольних напоїв без застосування РРО згідно податкового повідомлення-рішення від 13.09.2016 р. № з наступних підстав.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 здійснює господарську діяльність у кіоску, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, та застосовує реєстратор розрахункових операцій фіскальний номер , модель МІNІ-Т400МЕ, заводський номер ПБ, який зареєстровано за даною господарською одиницею і підтверджується довідкою про опломбування № 4948 від 01.06.2016 р., витягом з КОРО.

При продажу реалізатором ОСОБА_4 26.08.2016 р. столового вина "Ізабелла" (а не вина "Приморського") у ПЕТ-пляшці одному із ревізорів, нею не було проведено цю розрахункову операцію через РРО.

Приписами абз.1 п.1 ст.17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" передбачено, що за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи вчинене вперше - 1 гривня.

Суд критично ставиться до тверджень представника позивача про те, що в даному випадку не відбулося розрахункової операції, оскільки згідно ст.2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

З пояснень свідка ОСОБА_4 слідує, що вона отримала від ревізора кошти у сумі 40 грн., налила столове вино "Ізабелла" у ПЕТ-пляшку, закоркувала її та поставила на прилавок кіоску, що також вбачається і з наданого представником відповідача фотознімку. Тобто, здійснила розрахункову операцію. Повернення коштів, після пред'явлення ревізором посвідчення, не спростовує факту вчиненої ОСОБА_4 розрахункової операції та не невілює юридичних наслідків такої.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_3, а саме в частині визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.09.2016 р. № - повністю, № - частково на суму 1600 грн. Позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.09.2016 р. № на суму 1 грн. задоволенню не підлягають.

Приписами ч.1 ст.94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки судом позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 задоволено частково, то з ГУ ДФС у Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань підлягають стягненню судові витрати у сумі 551,15 грн.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 71, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.09.2016 р. № - повністю, від 13.09.2016 р. № - частково на суму 1600 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_4) судовий збір у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 15 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 17 листопада 2016 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 8.3.5