Справа № 461/10630/15-а
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2016-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

18 листопада 2016 року

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Мисько Х.М.,

при секретарі - Коружинець Н.В.,

з участю представника позивачів ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 міської ради - ОСОБА_5,

представника відповідача УКВ ДЕП ЛМР - ОСОБА_6,

представника третьої особи ОСОБА_7 ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу заяву третьої особи ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_10 про залишення позову без розгляду, -

в с т а н о в и в :

у провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до ОСОБА_4 міської ради, Виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради, Управління комунальної власності ОСОБА_4 міської ради, треті особи: ОСОБА_10, ОСОБА_9 про визнання протиправним та скасування рішень, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності на нерухомість.

До судового засідання третя особа ОСОБА_7 та його представник подали клопотання про застосування наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду, в якому просить залишити позов ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 без розгляду, мотивуючи тим, що позивачі не могли не помітити будівельні роботи, які проводились на земельній ділянці біля їх будинку з липня 2010 року по лютий 2012 року. Вказує, що ОСОБА_11 виступала третьою особою, а ОСОБА_13 позивачем у справі №2-1691/11 за позовом до ОСОБА_9 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яка поступила до суду у квітні 2011 року та вирішена Апеляційним судом Львівської області 01 липня 2013 року. Вважає, що позивачам з квітня 2011 року до липня 2013 року достеменно було відомо про існування та зміст оскаржуваних рішень. Таким чином, вважає, що позивачами без поважних причин пропущений шестимісячний строк для звернення до суду із адміністративним позовом у даній справі на 4 роки, якщо рахувати від початку розгляду справи судом першої інстанції і більш як на 1 рік 8 місяців, якщо рахувати від дати винесення рішення Апеляційним судом Львівської області. Крім цього, вказує, що позивачами не було подано клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із даним позовом.

В судовому засіданні представник позивачів заперечив проти задоволення клопотання, до судового засідання подав пояснення та заперечення щодо клопотання, в яких вказує, що позивач ОСОБА_11 проживає у м. Києві на вул. Старонаводницькій, 13/106, ОСОБА_12 зареєстрований у Російській Федерації, Московській області, с. Веледниково, вул. Березова, 12. Крім цього, з рішення у справі №2-1691/11 від 19 вересня 2012 року вбачається, що у судовому засіданні приймали участьпредставники позивача та третьої особи ОСОБА_11 У вказаному рішенні відсутні посилання на оскаржувані в адміністративному позові акти органів місцевого самоврядування. Згідно преамбули рішення Апеляційного суду Львівської області у судовому засіданні брали участь представник ОСОБА_13 ОСОБА_14, представник ОСОБА_11 ОСОБА_15, тобто позивачі у адміністративному спорі безпосередньо участі у цивільному спорі не брали, з матеріалами справи не знайомились, правової допомоги не отримували. Покликається на відсутність доказів надсилання рішення Апеляційного суду Львівської області від 01 липня 2013 року ОСОБА_13 та ОСОБА_11, з якого вони могли дізнатись про існування оспорюваних актів. Вважає датою, від якої слід рахувати строк позовної давності день одержання звіту про виконання договору про надання правової допомоги, а саме 15 вересня 2015 року, тобто день, коли вони одержали не лише оскаржувані рішення органів місцевого самоврядування, але й дізнались про порушення своїх прав.

Представники відповідачів та третьої особи в судовому засіданні підтримав внесене клопотання та просили таке задоволити та залишити позов ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 без розгляду.

Заслухавши клопотання, оглянувши матеріали адміністративної справи та матеріали цивільної справи №2-1691/11, заслухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано у межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого КАС України або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, длязвернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд приймає до уваги пояснення представника позивачів ОСОБА_1 про те, що у даному випадку строк позовної давності слід рахувати із 15 вересня 2015 року, виходячи із наступного.

Як встановлено матеріалами справи, позивач ОСОБА_11 проживає у м. Києві на вул. Старонаводницькій, 13/106 (а.с.185), ОСОБА_12 зареєстрований у Російській Федерації, Московській області, с. Веледниково, вул. Березова, 12 (а.с.179).

Крім цього, з рішення у справі №2-1691/11 від 19 вересня 2012 року вбачається, що у судовому засіданні приймали участь представники позивача та третьої особи ОСОБА_11 У вказаному рішенні відсутні посилання на оскаржувані в адміністративному позові акти органів місцевого самоврядування.

Згідно преамбули рішення Апеляційного суду Львівської області у судовому засіданні брали участь представник ОСОБА_13 ОСОБА_14, представник ОСОБА_11 ОСОБА_15, тобто позивачі у адміністративному спорі безпосередньо участі у цивільному спорі не брали, з матеріалами справи не знайомились, правової допомоги не отримували. Крім цього, у матеріалах справи відсутні докази надсилання рішення Апеляційного суду Львівської області від 01 липня 2013 року ОСОБА_13 та ОСОБА_11, з якого вони могли дізнатись про існування оспорюваних актів.

Таким чином, датою, від якої слід рахувати строк позовної давності є день одержання звіту про виконання договору про надання правової допомоги, а саме 15 вересня 2015 року, тобто день, коли позивачі одержали оскаржувані рішення органів місцевого самоврядування та дізнались про порушення своїх прав.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про залишення позову без розгляду слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.99 КАС України, суд -

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду відмовити.

Ухвала є остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Мисько Х.М.