Справа № 701/461/16-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 листопада 2016 року м. Київ К/800/30391/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Швед Е.Ю., перевіривши касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква Міністерства оборони України

на постанову Маньківського районного суду Черкаської області від 30 серпня 2016 року

та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року

у справі № 701/461/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква Міністерства оборони України

третя особа Жашківський районний військовий комісаріат

про поновлення на квартирному обліку,

в с т а н о в и в:
Позивач звернувся до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква Міністерства оборони України, у якому просив зобов`язати начальника Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква Міністерства оборони України відновити його у загальній черзі квартирного обліку з 01 липня 2004 року та на пільговій черзі з 01 липня 2010 року.

Постановою Маньківського районного суду Черкаської області від 30 серпня 2016 року позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року Маньківського районного суду Черкаської області від 30 серпня 2016 року змінено, абзац перший та другий резолютивної частини викладено в наступній редакції «Позов задоволено частково» та «Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ міста Біла Церква Міністерства оборони України відновити ОСОБА_1 у загальній черзі квартирного обліку з 01 липня 2004 року та на пільговій черзі з 01 липня 2010 року».

В іншій частині постанову Маньківського районного суду Черкаської області від 30 серпня 2016 року - залишено без змін.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква Міністерства оборони України, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

Як вбачається з доданих до касаційної скарги судових рішень, ОСОБА_1 проходив військову службу починаючи з 22 липня 1999 року по 01 червня 2010 року.

Після закінчення Військового інституту Київського національного університету ім. Т.Г. Шевченка 19 липня 2004 року призначений на посаду начальника фінансово-економічної служби технічного дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Після закінчення навчання 01 червня 2004 року начальником Київського квартирно-експлуатаційного управління видана довідка від 01 червня 2004 року № 27/86 про те, що житловою площею позивач, за рахунок Міністерства оборони України, не забезпечувався.

На підставі зазначеної довідки та рапорту командира військової частини НОМЕР_1 від 22 липня 2004 року ОСОБА_1 зарахований на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_1 .

Після виключення зі списків військової частини НОМЕР_1 отримав спільну довідку командира військової частини НОМЕР_1 та начальника КЕВ м. Черкаси про те, що перебував на квартирному обліку з 22 липня 2004 року та житлом від Міністерства оборони України не забезпечувався.

В період проходження служби з 12 вересня 2005 року по 02 жовтня 2007 року у військовій частині НОМЕР_2 , на квартирному обліку позивач не перебував, постійним чи службовим житлом не забезпечувався, що підтверджується довідкою від 25 вересня 2007 року № 3111.

Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , ОСОБА_1 направлений на лікування до Військово-медичного центру Повітряних Сил Збройних Сил України (м. Вінниця) з приводу - гідронефрозу лівої нирки.

Впродовж 2006-2007 років позивачу проведено ряд операцій в результаті чого 17 вересня 2007 року військово-лікарською комісією хірургічного профілю ГВКГ МО України ОСОБА_1 визнаний обмежено придатним до військової служби.

В період проходження служби починаючи з 25 вересня 2007 року по 25 червня 2009 року у військовій частині НОМЕР_3 позивач відновлений на квартирному обліку з 22 липня 2004 року, проте постійним чи службовим житлом не забезпечувався.

Перевівшись до військової частини НОМЕР_4 , ОСОБА_1 на квартирному обліку не відновився у зв`язку із погіршенням стану здоров`я. Починаючи з грудня 2009 по лютий 2010 проходив лікування у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону, а з березня 2010 року у Головному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь».

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 832 від 16 березня 2010 року, позивач визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час.

01 червня 2010 року відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» пункту «б» частини шостої (за станом здоров`я) наказом командира військової частини НОМЕР_4 № 116 ОСОБА_1 був звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу частини.

Відповідно до протоколу № 3 від 21 червня 2010 року житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 зарахований на загальну чергу з 22 липня 2004 року, а на пільгову чергу починаючи з 01 липня 2010 року (позачергову та першочергову черги).

25 квітня 2016 року позивач звернувся із заявою, в якій просив повідомити порядкові номери в загальній та пільгових чергах квартирного обліку.

Листом начальника КЕВ м. Біла Церква від 05 травня 2016 року № 859 позивачу повідомлено, що на квартирному обліку в Уманському гарнізоні ОСОБА_1 не перебуває та відсутні документи облікової квартирної справи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

П. 9 ч. 1 ст. 12 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства, якщо вони не займали жилих приміщень за місцем проходження служби.

Правовими положеннями ч. 3 ст. 12 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що особам, звільненим з військової служби і визнаним інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час виконання обов`язків військової служби, або захворювання, одержаного під час проходження військової служби, жилі приміщення в населених пунктах, обраних ними для проживання з урахуванням встановленого порядку, надаються позачергово за рахунок військових формувань або органів виконавчої влади, в яких вони перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

В силу вимог ч. 9 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування -у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного та обгрунтованого висновку про те, що оскільки ОСОБА_1 під час проходження військової служби житловою площею за рахунок Міністерства оборони не забезпечувався, був звільненні з військової служби у відставку за станом здоров`я, він має право на перебування в загальній черзі квартирного обліку з 01 липня 2004 року та на пільговій черзі з 01 липня 2010 року, а тому відповідачем протиправно знято з загальної черги та пільгової черги квартирного обліку позивача.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків судів не спростовують.

Відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом вказаної норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи, порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті пояснення щодо того, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки судів попередніх інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв`язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква Міністерства оборони України на постанову Маньківського районного суду Черкаської області від 30 серпня 2016 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року у справі № 701/461/16-а .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.Ю. Швед