Справа № 463/1885/16-а,2-а/463/124/16
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 р. Справа № 876/7279/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

за участю:

секретаря судового засідання - Богдан А.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Сачали І.Л..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 12 вересня 2016року у справі за позовом ОСОБА_3 до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, третьої особи - ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась з позовом до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, третьої особи - ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 08.02.2016 № 34 «Про демонтаж самочинно влаштованої збірної конструкції біля будинку АДРЕСА_1».

В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що оскаржуване розпорядження було прийняте з порушенням принципу законності та обґрунтованості, внаслідок чого порушено її права. Зокрема вказала, що є безпідставними покликання відповідача на порушення нею п.20.1.31 Правил благоустрою м. Львова та інших нормативних актів в частині самовільного захоплення нею частини території об'єкта благоустрою, самочинного будівництва на ній спірної збірної конструкції без відповідних дозволів органів влади, оскільки вважає, що споруджене нею дерев'яне мощення біля будинку АДРЕСА_1 є конструктивним елементом благоустрою, який не відноситься до типу житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна, а отже і не потребує відведення земельної ділянки для його спорудження. Крім цього, роботи по спорудженню спірного об'єкту не відносяться до класифікації будівельних робіт, а тому не потребують отримання дозвільного документа, який надає право виконувати будівельні роботи. Вважає, що покликання відповідача на наявність скарг мешканців будинку є необґрунтованими, оскільки їй такі для ознайомлення не були надані. В той же час, нею заплановане облаштування дерев'яного мощення не лише з метою покращення умов виходу з квартири АДРЕСА_2, а і з метою облагородження та покращення стану прибудинкової території, створення належних умов для відпочинку та господарських потреб усіх мешканців будинку.

Крім цього, за її позовом також розглядається цивільна справа про законність встановлення згаданої дерев'яної конструкції з вимогою не чинити перешкод у користуванні нею. В межах розгляду цієї справи судом вжито заходи забезпечення позову ухвалою суду від 31.03.2016р., шляхом встановлення заборони ОСОБА_4 здійснювати будь-які роботи з дерев'яним мощенням, металевим каркасом, у тому числі його демонтовувати.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 12.09.2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задоволити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідають фактичним обставинам справи, що і призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що будинок АДРЕСА_1 є багатоквартирним житловим будинком, який разом з прибудинковою територією відноситься до комунальної власності. Власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3, а квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

08.02.2016 Розпорядженням Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради № 34 «Про демонтаж самочинно влаштованої збірної конструкції біля будинку АДРЕСА_1» (а.с.73), за результатами розгляду заяви ЛКП «№ 500» про демонтаж самочинно влаштованої збірної конструкції біля будинку АДРЕСА_1 у зв'язку із скаргами мешканців квартири АДРЕСА_2 будинку АДРЕСА_1 затверджено висновок міжвідомчої комісії (витяг з протоколу № 5-34 параг.1 від 13.10.2015року) про те, що збірна конструкція з 12 стовпців з'єднаних швелерами, самочинно влаштована біля будинку АДРЕСА_1, підлягає демонтажу. Зобов'язано власника квартири АДРЕСА_2 в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 демонтувати самочинно влаштовану збірну конструкцію біля будинку АДРЕСА_1 в десятиденний термін з часу отримання цього розпорядження за власні кошти.

Апелянт, вважає, що вказане розпорядження прийнято з порушенням принципу законності, обґрунтованості та рівності перед законом, з перевищенням повноважень та порушує її права як власника квартири АДРЕСА_2 на облагородження прибудинкової території, шляхом спорудження дерев'яної тераси, яка на її думку не являється самочинним будівництвом в силу того, що є конструктивним елементом благоустрою, який не є нерухомістю та не потребує дозвільних документів та погодженого відведення земельної ділянки.

Однак, колегія суддів з даним твердженням не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані: утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об'єктів територію; дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; не порушувати права і законні інтереси інших суб'єктів благоустрою населених пунктів.

Частиною 1 ст. 2 6-1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», а також Розділом 14 Правил благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011 року №376 врегульовано, що порушення об'єктів благоустрою, пов'язане з виконанням земляних та ремонтних робіт, здійснюється на підставі дозволу виконавчого органу міської ради.

Відповідно до п.2.1.4. Правил благоустрою м. Львова, проектна документація на виконання робіт з благоустрою міста, будівництва споруд інженерного захисту та територій розробляється згідно з вихідними даними на проектування з дотриманням державних стандартів, норм і правил, договору на право земельного сервітуту, генерального плану забудови м.Львова та затверджується замовником у встановленому порядку. План благоустрою та озеленення земельної ділянки у місті виконується відповідно до вимог державних будівельних норм. Запроектовані та існуючі об'єкти благоустрою, зелені насадження з визначенням їх асортименту, малі архітектурні форми, обладнання майданчиків різного призначення відображаються на кресленні генерального плану ділянки.

Пунктом 2.1.2 Положення про порядок облаштування благоустрою прибудинкової території та влаштування прибудинкових двориків у м.Львові, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради 08.08.2014 № 603, визначено процедуру облаштування благоустрою на території прибудинкових територій комунальних будинків, відповідно до якої, власники квартир вправі за згодою всіх власників у будинку згідно з розпорядженням голови районної адміністрації у відповідності до погодженого проекту облаштувати благоустрій прибудинкової території. Проектування, погодження та затвердження проектної документації щодо облаштування благоустрою прибудинкової території здійснюється згідно з державними будівельними нормами України та вимогами законодавства України у галузі містобудування. Облаштування прибудинкової території не може здійснюватися з порушенням прав та інтересів будь-яких інших осіб. Виконання будівельних робіт на об'єктах, які не передбачені погодженою проектною документацією, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством України.

Враховуючи те, що на час винесення оскаржуваного розпорядження апелянтом було розпочато роботи по спорудженню на прибудинковій території будинку комунальної власності дерев'яного мощення, а саме: встановлено на земельній ділянці конструкцію з бетонних стовпців з'єднаних металевими швелерами без попереднього виготовлення проекту та його погодження у встановленому порядку, без зотримання дозволу на здійснення благоустрою прибудинкової території від усіх співвласників будинку, колегія суддів прийшла до переконання про законність та обґрунтованість оскаржуваного розпорядження, яким встановлено факт вчинення апелянтом самочинного будівництва. А з врахуванням наявності скарг інших власників будинку про порушення їх прав внаслідок спорудження вказаної будівельної конструкції, Личаківською районною адміністрацією ЛМР прийнято законне та в межах наданих повноважень п.4.2.1, п.4.3.4 Положення про Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради та її структури, затвердженого рішенням виконкому від 06.02.2012 р. № 6, рішення про демонтаж самочинного будівництва.

Стосовно посилань апелянта на те, що зведена нею конструктивна споруда не являється самочинним будівництвом, а являється лише нерухомим майном, відтак до неї не можуть застосовуватись положення законодавства, котрі регулюють містобудівельну діяльність в частині отримання дозволів на ведення будівельних робіт та відведення земельної ділянки, колегія апеляційного суду зазначає наступне.

Згідно з ч.І ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Поряд з цим, Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим наказом Держстандарту України від 17.08.2000 року №507, встановлено, що споруди - це будівельні системи, пов'язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт.

Отже, зведене апелянтом мощення у вигляді конструкції з бетонних стовпців, з'єднаних металевими швелерами є будівельною системою з використанням будівельних матеріалів, розташованою на земельній ділянці, а тому являє собою споруду, що в силу наведених положень закону підпадає під класифікацію самочинного будівництва у випадку порушення встановлених правил проектування та спорудження.

Свідченням того, що апелянтом здійснено самочинне будівництво є і те, що Постановою адміністративної комісії Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 10.09.2015 року ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, яке полягало у самовільному бетонуванні фундаментної основи з дванадцяти стовпців на прибудинковій території по АДРЕСА_1, здійснивши самовільне зайняття частини прибудинкової території об'єкта благоустрою. Апелянт свої неправомірні дії на той час визнавала, вказану постанову нею не оскаржувала, відтак така була виконана, шляхом стягнення з апелянта визначеної суми штрафу.

Посилання апелянта на те, що на час винесення розпорядження між нею та третьою особою розглядався спір в судовому порядку з приводу спірного об'єкту благоустрою є безпідставним, оскільки відповідач стороною у вказаній справі залучений не був, на час винесення розпорядження жодного судового рішення, яким би було узаконено облаштування дерев'яного мощення в межах прибудинкової території на вул. АДРЕСА_1 постановлено не було.

Сумуючи викладене та всебічно і прискіпливо проаналізовані обставини і матеріали справи, колегія суддів прийшла до неспростовного переконання про те, що на момент прийняття оскаржуваного розпорядження Личаківська районна адміністрація ЛМР діяла законно, обґрунтовано та в межах наданих їй повноважень, а тому підстав для задоволення даного позову не було.

Таким чином, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Личаківського районного суду м. Львова від 12 вересня 2016 року у справі №463/1885/16-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.М. Гулид

Судді: С.М. Кузьмич

В.З. Улицький

Повний текст ухвали виготовлено 21.11.2016 року