Справа № 607/7424/16-а
Суддя: Стельмащук П. Я.
Дата ухвалення: 2016-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2016 Справа №607/7424/16-а

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Стельмащук П.Я. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій щодо припинення виплати пенсії протиправними та зобов»язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Тернопільського обєднаного Управління пенсійного фонду України Тернопільської області, в якому просить визнати дії щодо припинення виплати пенсії з 01.08.2015року протиправними та зобов»язання відновити з 01.08.2015року виплату призначеної йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він перебуває на обліку в Тернопільському об»єднаному Управлінні Пенсійного Фонду України Тернопільської області, право на яку набув відповідно до Закону України « Про прокуратуру». З 01 квітня 2015 року відповідачем припинено виплату вказаної пенсії з посиланням на вимоги Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII. На час звернення до суду з даним адміністративним позовом, він працює на посаді начальника слідчого відділу прокуратури Тернопільської області. З діями відповідача по припиненню виплати пенсії не погоджується , оскільки відповідно до змін у Законі України « Про прокуратуру», які набрали законної сили з 01 квітня 2015 року, тимчасово у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, на яких поширюється дія цього закону (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у період роботи на посадах, що дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», пенсії призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються. Після звільнення із роботи, виплата раніше призначеної пенсії відповідно дог цього Закону поновлюється. Відповідно до п.2 розділу ІІІ Закону № 213, порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, встановленим цим Законом, поширюється на незалежно від часу призначення пенсії. Станом на 01 квітня 2015 року посада начальника слідчого відділу, на якій він працює, дійсно давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», тобто існували обставини з якими Закон України № 213 пов»язував припинення виплати йому пенсії. Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних на загальних підставах, з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення, зокрема осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України « Про прокуратуру». До 01 червня 2015 року, закон, що вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах прийнятий не був. За таких обставин, з 01 червня 2015 року втратили чинність норми законів, якими було передбачено право певного кола осіб, зокрема працівників прокуратури, на призначення так званих спеціальних пенсій, а тому неможливо вважати, що з вказаної дати він, позивач, працює на посаді, що дає право на призначення пенсії в порядку та на умовах , передбачених Законом України « Про прокуратуру». Оскільки з 01 червня 2015 року відпали обставини, які б в силу абз. 2 ч.1 ст. 86 Закону України « Про прокуратуру» перешкоджали б йому отримувати пенсію за вислугою років, просить позовні вимоги задовольнити.

01.08.2016 року відповідач надіслав суду письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволення позову. В обґрунтування зазначив, що відповідно до закону № 213-VIII, було внесені зміни у Закон України « Про прокуратуру», відповідно до яких, ст.37 Закону викладено в такій редакції: тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року , особам, на яких поширюється дія цього закону, у період роботи на посадах , які дають право на призначення пенсії, щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах передбачених цим законом та, зокрема, Законом України «Про прокуратуру», пенсії не виплачуються. З 01 січня 2016 року, пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії в порядку та на умовах передбачених цими законами виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнобов»язкове державне пенсійне страхування». Згідно п.5 Прикінцевих положень Закону, з 01.06.2015 року, скасовано норми щодо призначення пенсії відповідно до спеціальних законів, зокрема, законом України « Про прокуратуру». Згідно з матеріалами пенсійної справи позивач працює в прокуратурі Тернопільської області. Таким чином, виплата пенсії припинена, а тому, вважає дії Тернопільського обєднаного Управління пенсійного фонду України правомірними.

Згідно статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Згідно п. 4 ч. 1 статті 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Суд вважає, що наявні достатні підстави для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення в порядку скороченого провадження.

Ухвалою судді від 14.07.2016року позов ОСОБА_1 до Тернопільського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій щодо припинення виплати пенсії протиправними та зобов»язання вчинити дії в частині зобов»язання Тернопільського об»єднаного УПФ України Тернопільської області відновити з 01.08.2015р. виплату пенсії з 01.08.2015р. по10.01.2016р. включно залишено без розгляду.

При розгляді справи судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Тернопільському обєднаному Управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області , як одержувач пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з жовтня 2006 року.

Відповідно записів трудової книжки позивача, такий продовжує працювати на посаді начальника слідчого відділу прокуратури Тернопільської області.

З 01 квітня 2015 року органами пенсійного фонду ОСОБА_1 припинено виплату пенсі.

Пенсійне забезпечення громадян України, в т.ч. порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

02.03.2015 року було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213 -VIII від 02.03.2015р., який набрав чинності з 01.04.2015року.

Вказаним Законом (пп.2 п.12 розділу 1) внесені зміни в ст. 47 Закону України "Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування", згідно яких:

Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

- у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України "Про статус народного депутата України", «Про державну службу» "Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Крім того, згідно п.2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (утримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», у зв'язку з чим, відповідачем було припинено виплату пенсії позивачу з 1 квітня 2015 року.

У той же час, відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів", «Про статус народного депутата України", «Про Кабінет Міністрів України", «Про судову експертизу", «Про Національний банк України", «Про службу в органах місцевого самоврядування", «Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213, Закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим, з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про прокуратуру» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

На даний час особам, які підпадають під дію Закону України «Про прокуратуру», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», у зв'язку з чим, відпали передбачені ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати раніше призначеної позивачу пенсії, відповідно до вказаного Закону. Відтак, з 01 червня 2015 року перешкоди для відновлення виплати ОСОБА_1 призначеної раніше пенсії, відсутні.

Згідно змісту ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, відповідно до ст.ст.22, 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України "Про прокуратуру") є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Звуження та обмеження змісту й обсягу вказаних прав шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України, не допускається.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), що ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, і зокрема ст. 6, передбачає право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. Під іншою ознакою, суд визнає справедливою статисфакцію право позивача перебувати як на роботі, так і на пенсії, або одночасно, оскільки такі права забезпечено їй ст. 43 та ст. 46 Конституцією України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню, у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати. Однак, зважаючи на те, що позов в частині залишено без розгляду, у зв»язку із пропуском строку для звернення до адміністративного суду, відновленню підлягає виплата пенсії з 11 січня 2016року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У своїх запереченнях відповідач не надав суду переконливих доказів правомірності оскаржуваних рішень, більш того, такі є гіпотетичним твердженням та суперечать існуючому національному законодавству.

З урахуванням вищевикладених конституційних норм, національного законодавств, що регулюють спірні правовідносини між сторонами, встановлених обставин даної справи, та практики застосування верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, в силу вимог ст. 8 КАС України, суд дійшов висновку про правомірність заявлених позивачем вимог, які підтверджуються належними доказами, а тому позов слід задовольнити.

Згідно ч. 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Так як рішення ухвалено на користь позивача, позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань сплачений ним при подачі позову судовий збір в розмірі 551,20грн.

Відповідно до вимог п.1.ч.1 ст. 256 КАС України, суд допускає негайне виконання постанови про присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

На підставі наведеного , керуючись ст.ст. 3, 8, 19, 21,22, 43, 46, 55, 64, п.п. 1, 6, ч. 1 ст. 124 Конституції України ; ст. 6, 14 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»; ст.ст. 2, 5 - 9, 11, ч. 2 ст. 71, 159, 160 ч. 3, 161 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Тернопільського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій щодо припинення виплати пенсії протиправними та зобов»язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Тернопільського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо припинення ОСОБА_1 виплати пенсії з 01.08.2015року.

Зобовязати Тернопільське обєднане Управління пенсійного фонду України Тернопільської області відновити ОСОБА_1 з 11.01.2016року виплату призначеної пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Допустити негайне виконання постанови суду в межах суми платежу за один місяць.

Відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий П.Я.Стельмащук