Справа № 803/1386/16
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року Справа № 803/1386/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Валюха В.М.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Ісіс Плюс» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Ісіс Плюс» (далі - ПП «Ісіс Плюс», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ, відповідач) про визнання дій щодо не укладення договору про визнання електронних документів протиправними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, починаючи з 30.06.2016 неодноразово подавав до Луцької ОДПІ заяву-договір, намагаючись укласти договір про визнання електронних документів. Проте, відповідач безпідставно не уклав договір про визнання електронних документів з позивачем, хоча в п'ятиденний строк зобов'язаний був вчинити такі дії. Протиправними діями відповідача щодо не укладення договору про визнання електронних документів порушуються права позивача, який позбавлений можливості подавати податкову звітність, сплачувати податки до бюджету та несе відповідальність у вигляді штрафних санкцій по господарських договорах у зв'язку із не реєстрацією податкової накладної.

Позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 08.11.2016 № 7 (а. с. 193-194), просить визнати протиправними дії Луцької ОДПІ щодо не укладення з ПП «Ісіс Плюс» договору про визнання електронних документів в період часу з 30.06.2016 по 18.10.2016.

В поданих до суду письмових запереченнях проти позову від 27.09.2016 № 10070/10/3-18-10-07 (а. с. 58-61) та додаткових поясненнях від 06.10.2016 № 10193/10/03-18-10-07 (а. с. 78-79) відповідач адміністративний позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні з таких підстав.

17.06.2015 між Луцькою ОДПІ та ПП «Ісіс Плюс» було укладено договір про визнання електронних документів, умовами якого передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання, діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів, а орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації. Строк дії сертифікату електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) ПП «Ісіс Плюс» закінчився 15.06.2016, позивач не надав нового посиленого сертифікату (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованого, тому договір про визнання електронних документів від 17.06.2015 діяв до момент чинності ключа.

В ході службового розслідування стосовно головного державного інспектора відділу організації роботи ЦОП та надання адміністративних послуг ОСОБА_1 по факту її можливих неправомірних дій щодо не укладення з ПП «Ісіс Плюс» договору про визнання електронних документів від 30.06.2016 встановлено, що платник, отримавши новий ключ директора, надіслав 30.06.2016 на розгляд Луцької ОДПІ новий договір, підписаний новим ЕЦП директора. В момент отримання порталом нового електронного договору було автоматично на рівні ДФС розірвано старий договір та прийнято до розгляду новий, про що свідчить текст квитанції № 1.

07.07.2016 головний державний інспектор відділу організації роботи ЦОП та надання адміністративних послуг ОСОБА_1, отримавши інформацію про не встановлення місцезнаходження платника помилково замість відхилити договір в режимі «договори» зайшла в режим «організації» та змінила статус суб'єкта електронного документообігу, внісши коментар «довідка про не встановлення місцезнаходження за адресою реєстрації м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 9Б, корп. 1». При цьому, статус змінився на «прийнятий», оскільки перед тим був «відхилений» по причині автоматичного розірвання. Надісланий 30.06.2016 договір про визнання електронних документів станом на 05.10.2016 помилково перебував на розгляді, а будь-які електронні документи, що надсилалися платником, відхилялися автоматично на рівні ДФС і на розгляд Луцької ОДПІ не потрапляли.

Відповідач стверджує, що під час розгляду договору про визнання електронних документів ПП «Ісіс Плюс» від 30.06.2016 Луцька ОДПІ діяла в межах наданих їй повноважень, проте через особисту помилку головного державного інспектора відділу організації роботи ЦОП та надання адміністративних послуг ОСОБА_1 шляхом внесення інформації в АІС «Податковий блок» договір про визнання електронних документів не був відхилений.

06.10.2016 Луцька ОДПІ здійснила заходи щодо приведення інформації стосовно статусу договору про визнання електронних документів від 30.06.2016 у відповідність, зокрема платнику було надіслано квитанцію № 2.

В судових засіданнях, які відбувалися у даній справі, представники позивача Чернота Р.М., Чернота Л.В. адміністративний позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просять позов задовольнити.

Представники відповідача Кушнір Ю.В., Михалко Н.О. у тих же судових засіданнях адміністративний позов не визнали з підстав, викладених у письмових запереченнях та додаткових поясненнях, та просять у його задоволенні відмовити повністю.

До судового засідання, призначеного на 16:00 16.11.2016, представник позивача Чернота Р.М. подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому також просить не викликати як свідка ОСОБА_1 (а. с. 212).

Представник відповідача у вказане судове засідання не прибула, проте подала письмове клопотання від 14.11.2016 № 1527/10-08 про відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю забезпечити прибуття у судове засідання свідка ОСОБА_1 через її відпустку (а. с. 199).

Згідно із частиною четвертою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

На думку суду, оскільки причини неприбуття в судове засідання представника відповідача пов'язані із неможливістю забезпечити прибуття свідка ОСОБА_1 через її відпустку, виклик якої здійснювався за клопотанням представника позивача, який просить вказаного свідка не викликати, враховуючи приписи частини першої статті 122 КАС України щодо розгляду справи протягом розумного строку, а також те, що у даній справі було проведено кілька судових засідань та судом заслухані пояснення усіх осіб, які беруть участь у справі, досліджено надані письмові докази та пояснення, тому клопотання про відкладення розгляду справи до задоволення не підлягає.

Згідно із частиною шостою статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Відповідно до частини першої статті 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, виходячи із приписів частини першої статті 41, частини шостої статті 128 КАС України, у зв'язку із поданням представником позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності та за відсутності підстав для відкладення розгляду справи та потреби додатково заслухати інших учасників процесу, розгляд та вирішення справи проведено у письмовому провадженні, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ПП «Ісіс Плюс» зареєстровано як юридична особа за місцезнаходженням Волинська область, м. Луцьк, вул. Ківерцівська, будинок 9Б, корпус 1, перебуває на обліку як платник податків в Луцькій ОДПІ, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 10.06.2016 № (а. с. 68-70).

Як вбачається із матеріалів справи, 17.06.2015 між Луцькою ОДПІ та ПП «Ісіс Плюс» було укладено договір про визнання електронних документів, умовами якого було передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання, діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів, а орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації. Строк дії сертифікату відкритого ключа ПП «Ісіс Плюс» та його керівника Черноти Л.В. закінчився 15.06.2016, що підтверджується витягом з бази даних АЦСК ТзОВ «Центр сертифікації ключів «Україна» (а. с. 62).

30.06.2016 ПП «Ісіс Плюс» було скеровано договір при визнання електронних документів, у зв'язку із чим позивачу було направлено квитанцію № 1 від 30.06.2016 із зазначенням про те, що діючий договір розірвано, новий договір приймається до розгляду, йому присвоєно реєстраційний номер (а. с. 10).

В подальшому позивач неодноразово подавав договір про визнання електронних документів, у зв'язку із чим одержував квитанції № 1 від 06.07.2016, 08.07.2016, 13.07.2016, 18.07.2016, 25.07.2016, 27.07.2016, 07.09.2016 із відміткою «документ не прийнято, розглядуваний договір присутній від 30.06.2016 № 2» (а. с. 10-18).

ПП «Ісіс Плюс» також неодноразово зверталося із скаргами та заявами до Луцької ОДПІ, Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області) та Державної фіскальної служби України (далі - ДФС) щодо не укладення договору про визнання електронних документів та притягнення винних осіб до відповідальності (а. с. 21-23, 50-53, 55-57, 88-90, 120-122, 133, 142-145).

Згідно із розпорядженням ГУ ДФС у Волинській області від 14.07.2016 № 67-р «Про проведення службової перевірки», із змінами, внесеними розпорядженням від 20.07.2016 № 69-р, зобов'язано провести службову перевірку по фактах, викладених у скарзі ПП «Ісіс Плюс» від 08.07.2016, та для її проведення створено комісію (а. с. 91-97).

Як вбачається із висновку про результати перевірки від 27.07.2016 № 389/03-20-08-12, 15.06.2016 діючий договір про визнання електронних документів між ПП «Ісіс Плюс» та Луцькою ОДПІ було автоматично розірвано по причині порушення вимог статті 13 Закону України «Про електронний цифровий підпис», а саме по причині прострочення сертифіката відкритого ключа керівника ПП «Ісіс Плюс» Черноти Л.В., про що свідчить квитанція № 1 від 30.06.2016, надіслана Центральним порталом прийому звітності ДФС у відповідь на надісланий 30.06.2016 ПП «Ісіс Плюс» в електронному вигляді новий договір про визнання електронних документів. 06.07.2016 ПП «Ісіс Плюс» надіслало в електронному вигляді новий договір про визнання електронних документів (квитанція № 1 від 06.07.2016, надіслана Центральним порталом прийому звітності ДФС). 07.07.2016 головний державний інспектор ОСОБА_1 на підставі довідки оперативного управління ГУ ДФС у Волинській області від 06.07.2016 № 83 про не встановлення місцезнаходження платника податків внесла відмітку про відхилення договору про визнання електронних документів з ПП «Ісіс Плюс». Повторно надісланий новий договір про визнання електронних документів, надісланий ПП «Ісіс Плюс» 08.07.2016, був відхилений по тій же причині головним державним інспектором ОСОБА_1 08.07.2016. На звітну дату за даними архіву електронної звітності стан договору про визнання електронних документів між ПП «Ісіс Плюс» та Луцькою ОДПІ - «на розгляді» (а. с. 98-102).

Листом від 28.07.2016 № 3839/10/03-20-08-21 ГУ ДФС у Волинській області повідомило, що питання подальшого укладення договору про визнання електронних документів перебуває на контролі (а. с. 103).

Крім того, листом від 19.09.2016 № 4254/8/03-20-08-15, адресованому ДФС, та листом від 19.09.2016 № 4738/10/03-20-08-21, адресованому ПП «Ісіс Плюс», ГУ ДФС у Волинській області також повідомило, що договір про укладення електронних документів між ПП «Ісіс Плюс» та Луцькою ОДПІ був укладений 07.07.2016 та у зв'язку із надходженням від оперативного управління ГУ ДФС у Волинській області довідки від 06.07.2016 № 83 про не встановлення місцезнаходження платника податків договір про визнання електронних документів був заблокований 08.07.2016. В подальшому ПП «Ісіс Плюс» повторно були надіслані договори від 08.07.2016, від 13.07.2016, від 18.07.2016, від 25.07.2016, від 27.07.2016, від 07.09.2016, які були відхилені Центральним порталом прийому звітності ДФС (квитанція № 1) по тій причині, що договір про визнання електронних документів між ПП «Ісіс Плюс» та Луцькою ОДПІ присутній (а. с. 54, 114-118).

Судом також встановлено, що в період з 03.09.2016 по 04.09.2016 на виконання розпорядження Луцької ОДПІ від 03.09.2016 № 57-р дисциплінарною комісією Луцької ОДПІ було проведено службове розслідування стосовно головного державного інспектора відділу організації роботи ЦОП та надання адміністративних послуг ОСОБА_1 по факту її можливих неправомірних дій щодо не укладення з ПП «Ісіс Плюс» договору про визнання електронних документів від 30.06.2016, про що складено висновок службового розслідування від 04.09.2016, яким в діях вказаного інспектора встановлено наявність дисциплінарного проступку (а. с. 161-163), та наказом Луцької ОДПІ від 06.10.2016 № 287-о їй оголошено догану (а. с. 209).

06.10.2016 ПП «Ісіс Плюс» було надіслано квитанцію № 2, у якій щодо договору про визнання електронних документів, реєстраційний номер було вказано про те, що документ не прийнято у зв'язку із тим, що місцезнаходження юридичної особи не відповідає відомостям Єдиного державного реєстру (а. с. 80).

Листом від 13.10.2016 № 14891/10/03-18-10-07 Луцька ОДПІ повідомила ПП «Ісіс Плюс» про результати службового розслідування, проведеного стосовно головного державного інспектора відділу організації роботи ЦОП та надання адміністративних послуг ОСОБА_1, та запропонувала платнику з метою відновлення електронного документообігу направити новий договір про визнання електронних документів (а. с. 187-188).

18.10.2016 ПП «Ісіс Плюс» були надіслані квитанції № 1, № 2, з яких вбачається, що договір про визнання електронних документів, реєстраційний номер прийнято (а. с. 189).

Згідно із пунктом 4 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.

Пунктом 14 частини першої статті 3 КАС України визначено, що адміністративний договір - дво- або багатостороння угода, зміст якої складають права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією із сторін угоди.

На думку суду, договір про визнання електронних документів, який укладається між платником податків та органом державної фіскальної служби, за своєю правовою природою є адміністративним договором, відтак, на спори щодо його укладення поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 № 851-IV (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон № 851-IV) відносини, пов'язані з електронним документообігом та використанням електронних документів, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, законами України «Про інформацію», «Про захист інформації в автоматизованих системах», «Про державну таємницю», «Про телекомунікації», «Про обов'язковий примірник документів», «Про Національний архівний фонд та архівні установи», цим Законом, а також іншими нормативно-правовими актами.

Як передбачено частиною першою статті 14 Закону № 851-IV, електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу. Згідно із статтею 16 цього ж Закону суб'єкти електронного документообігу користуються правами та мають обов'язки, які встановлено для них законодавством. Якщо в процесі організації електронного документообігу виникає необхідність у визначенні додаткових прав та обов'язків суб'єктів електронного документообігу, що не визначені законодавством, такі права та обов'язки можуть встановлюватися цими суб'єктами на договірних засадах.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначені Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за № 320/15011 (далі - Інструкція № 233).

Підпунктами 5.1 - 5.5 пункту 5 Інструкції № 233визначено, що платник податків:

5.1 отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці;

5.2 отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді;

5.3 ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки);

5.4 надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії;

5.5 після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору.

Згідно із підпунктами 6.1 - 6.5 пункту 6 цієї ж Інструкції орган ДПС, де зареєстрований платник податків, на його запит:

6.1 видає два примірники договору;

6.2 записує на електронний носій платника податків безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді;

6.3 приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів;

6.4 звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС. У разі невідповідності реквізитів повертає платнику податків його електронний носій та надані примірники договору;

6.5 після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.

Додатком 1 до Інструкції № 233 затверджений текст примірного договору про визнання електронних документів, умовами якого передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання, діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів, а орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Листом від 04.11.2015 № 23484/6/99-99-10-03-02-15 ДФС роз'яснило, що відповідно до статті 181 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення такого виду договорів. Отже, органи доходів і зборів України можуть укладати договори, що визначають їх взаємовідносини у сфері електронного документообігу, зокрема, визнання електронного цифрового підпису платників податків або посадових осіб платників податків, лише за умови використання ними посилених сертифікатів відкритих ключів. Про отримання договору про визнання електронних документів (далі - договір) органом доходів і зборів платнику податків як підтвердження надсилається перша квитанція, підписана ЕЦП органом доходів і зборів. Після підписання Договору органом доходів і зборів платнику податків надсилається друга квитанція та Договір, підписаний ЕЦП органом доходів і зборів. Відкриті сертифікати ЕЦП платника податків, яким підписано Договір, автоматично імпортуються до бази сертифікатів Інформаційного порталу органів доходів і зборів (а. с. 213-214).

Як вбачається із матеріалів справи, укладений 17.06.2015 між Луцькою ОДПІ та ПП «Ісіс Плюс» договір про визнання електронних документів було автоматично розірвано через прострочення сертифіката відкритого ключа керівника ПП «Ісіс Плюс» Черноти Л.В., у зв'язку із чим Центральним порталом прийому звітності ДФС платнику була надіслана квитанція № 1 від 30.06.2016 у відповідь на надісланий 30.06.2016 ПП «Ісіс Плюс» в електронному вигляді новий договір про визнання електронних документів.

Крім того, у зв'язку із надісланням 30.06.2016 ПП «Ісіс Плюс» в електронному вигляді нового договору про визнання електронних документів, якому присвоєно реєстраційний номер , у відповідача виник також обов'язок розглянути вказаний договір у встановленому порядку.

При цьому, за приписами підпунктів 6.1 - 6.5 пункту 6 Інструкції № 233 орган ДФС зобов'язаний або укласти договір про визнання електронних документів або повернути його платнику податків.

Згідно із пунктом 1 Інструкції № 233 квитанція про приймання податкового документа в електронному вигляді (далі - друга квитанція) - електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт та час приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді у базу даних органів ДПС.

Отже, доказом підписання (укладення) чи не укладення договору про визнання електронних документів є друга квитанція про його приймання (неприймання), надіслана платнику податків.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, відносно поданого 30.06.2016 ПП «Ісіс Плюс» в електронному вигляді нового договору про визнання електронних документів (реєстраційний номер ) лише 06.10.2016 ПП «Ісіс Плюс» було надіслано квитанцію № 2, у якій щодо цього договору вказано про те, що документ не прийнято (тобто, договір не підписано) у зв'язку із тим, що місцезнаходження юридичної особи не відповідає відомостям Єдиного державного реєстру (а. с. 80).

На думку суду, поданий 30.06.2016 ПП «Ісіс Плюс» в електронному вигляді новий договір про визнання електронних документів (реєстраційний номер ) було розглянуто відповідачем з порушенням встановленого порядку та строків.

Так, висновком службового розслідування від 04.09.2016, проведеного стосовно головного державного інспектора відділу організації роботи ЦОП та надання адміністративних послуг ОСОБА_1 по факту її можливих неправомірних дій щодо не укладення з ПП «Ісіс Плюс» договору про визнання електронних документів від 30.06.2016, в діях вказаного інспектора встановлено наявність дисциплінарного проступку (а. с. 161-163), та наказом Луцької ОДПІ від 06.10.2016 № 287-о інспектору оголошено догану (а. с. 209).

При цьому, суд вважає, що орган державної влади несе відповідальність за дії його посадових осіб, тому не бере до уваги заперечення відповідача про те, що Луцька ОДПІ діяла в межах наданих повноважень, а неналежний розгляд зазначеного вище договору мав місце через особисту помилку інспектора ОСОБА_1

Крім цього, суд звертає увагу, що новий договір про визнання електронних документів був надісланий ПП «Ісіс Плюс» 30.06.2016, після чого, не отримавши у встановленому порядку другу квитанцію про його приймання чи неприймання, платник неодноразово звертався до Луцької ОДПІ та органів ДФС вищого рівня з відповідними скаргами та заявами, направляв договори про визнання електронних документів, тому Луцька ОДПІ не була позбавлена можливості належно відреагувати та своєчасно усунути порушення законодавства при розгляді вказаного договору.

Суд також звертає увагу, що нормами Інструкції № 233 не визначено строку, протягом якого орган ДФС повинен підписати (укласти) чи повернути платнику надісланий ним договір про визнання електронних документів.

Разом з тим, на думку суду, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи статті 181 ГК України щодо загального порядку укладення господарських договорів.

Так, згідно із частинами другою - четвертою статті 181 ГК України проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Отже, орган ДФС повинен у двадцятиденний строк після одержання договору про визнання електронних документів підписати (укласти) його або повернути його платнику із наданням причин відмови в укладенні договору.

Разом з тим, отримавши 30.06.2016 від ПП «Ісіс Плюс» новий договір про визнання електронних документів, Луцька ОДПІ надіслала платнику податків квитанцію № 2 про його неприйняття лише 06.10.2016, чим порушила двадцятиденний строк для розгляду договору.

Таким чином, виходячи із встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що поданий 30.06.2016 ПП «Ісіс Плюс» в електронному вигляді новий договір про визнання електронних документів (реєстраційний номер ) було розглянуто відповідачем з порушенням встановленого порядку та строків, чим були порушені права платника податків, який був позбавлений можливості подавати податкові документи в електронному вигляді.

Суд також звертає увагу, що направивши 06.10.2016 другу квитанцію про неприйняття договору про визнання електронних документів (реєстраційний номер ), відповідач фактично припинив порушення щодо порядку та строків розгляду вказаного договору, а направивши квитанцію № 2 від 18.10.2016, відповідач усунув порушення прав позивача на укладення договору про визнання електронних документів.

Крім того, на думку суду, у відповідача були відсутні правові підстави для не укладення з ПП «Ісіс Плюс» договору про визнання електронних документів у зв'язку із надходженням від оперативного управління ГУ ДФС у Волинській області довідки від 06.07.2016 № 83 про не встановлення місцезнаходження платника податків (а. с. 152), оскільки ПП «Ісіс Плюс» зареєстровано за місцезнаходженням: Волинська область, м. Луцьк, вул. Ківерцівська, будинок 9Б, корпус 1, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 10.06.2016 № (а. с. 68-70), а адреса місцезнаходження позивача підтверджується також договором оренди офісних приміщень від 07.08.2015 № 07/08/03-ОП, актом приймання-передачі офісного приміщення від 07.08.2015, договором оренди виробничих приміщень від 07.08.2015 № 07/08-15 ОВП, актом приймання-передачі виробничих приміщень від 07.08.2016 (а. с. 181-186).

При вирішенні даного спору суд також виходить з того, що надіслані після 30.06.2016 інші договори про визнання електронних документів, за якими платник одержував квитанції № 1 від 06.07.2016, 08.07.2016, 13.07.2016, 18.07.2016, 25.07.2016, 27.07.2016, 07.09.2016 із відміткою «документ не прийнято, розглядуваний договір присутній від 30.06.2016 № 2» (а. с. 10-18), по суті відповідачем не розглядалися із причин поданого 30.06.2016 договору, по якому не було надіслано другу квитанцію, тому саме діями відповідача щодо не укладення з ПП «Ісіс Плюс» договору про визнання електронних документів від 30.06.2016 (реєстраційний номер ) були порушені права позивача.

З наведених вище підстав, виходячи із наданих статтею 162 КАС України повноважень, позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом прийняття постанови про визнання протиправними дій Луцької ОДПІ щодо не укладення з ПП «Ісіс Плюс» договору про визнання електронних документів від 30.06.2016 (реєстраційний номер ).

Згідно із частиною першою статті 94 КАС України (із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 № 484-VIII, який набрав чинності 01.09.2015) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача необхідно присудити за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 1378,00 грн., сплачений квитанцією від 14.09.2016 № 0.0.616415332.1 (а с. 2), та який згідно із випискою був зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України (а. с. 35).

Керуючись статтями 41, 122, 128, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Господарського кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області щодо не укладення з Приватним підприємством «Ісіс Плюс» договору про визнання електронних документів від 30 червня 2016 року (реєстраційний номер ).

Присудити на користь Приватного підприємства «Ісіс Плюс» за рахунок бюджетних асигнувань Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області судовий збір у розмірі 1378 гривень 00 копійок (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень нуль копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М.Валюх