Справа № 823/1049/16
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1049/16 Головуючий у 1-й інстанції: Гаврилюк В.О. Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

22 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27.09.16р. у справі №823/1049/16 за позовом ОСОБА_2 до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області, третя особа: Державна судова адміністрація України про зобов'язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась з позовом до суду, у якому просила зобов'язати Смілянський міськрайонний суд Черкаської області здійснити перерахунок заробітної плати у повному обсязі з урахуванням премій, встановлених щомісячно відповідними наказами Смілянського районного суду Черкаської області, та усіх надбавок, що нараховуються залежно від розміру посадового окладу:

- за період з 26.10.14р. по 28.03.15р. включно відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про прокуратури»);

- за період з 29.03.15р. по 08.09.15р. включно відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»);

- за період 09.09.15р. по 31.12.15р. виходячи з посадового окладу - 0,4 від місячного посадового окладу судді місцевого суду без 50-відсоткового зменшення, з урахуванням фактично виплаченої заробітної плати.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 27.09.16р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не повно з'ясовано обставини справи.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач 29.10.03р. призначена на посаду помічника судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.

07.11.07р. позивачу присвоєний 9 ранг державного службовця.

22.07.16р. позивач звільнена із займаної посади відповідно до пункту 9 статті 36 Кодексу законів про працю України.

У період з 26.10.14р. по 08.09.15р. заробітна плата позивача нараховувалася виходячи з посадового окладу 1218 грн., з 09.09.15р. по 31.12.15р. у розмірі 1378 грн.

22.06.16р. позивач звернулась до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області із заявою, у якій просила здійснити перерахунок та виплату заробітної плати за період з 26.10.14р. по 28.03.15р. включно відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про прокуратури»); за період з 29.03.15р. по 08.09.15р. включно відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»); за період 09.09.15р. по 31.12.15р. виходячи з посадового окладу - 0,4 від місячного посадового окладу судді місцевого суду без 50-відсоткового зменшення, з урахуванням фактично виплаченої заробітної плати.

Листом від 11.07.16р. № 1053-04/16 відповідач-2 повідомив позивача про відсутність правових підстав для здійснення перерахунку.

Відмова обґрунтована тим, що постанова Кабінету Міністрів України від 02.09.15р. № 644 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» не містить застережень про поширення дії її норм стосовно виплаченої раніше (у 2014-2015 роках) заробітної плати, До цього часу чинними були розміри посадових окладів, що визначалися додатками 45-47 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.06р. № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» у редакції, яка діяла до 09.09.2015.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що у період з 26 жовтня 2014 року по 9 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України зміни до постанови № 268 щодо умов оплати праці не вносились, а тому відповідач-2 не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівникам апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Колегія суду погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною другою статті 8 цього Закону встановлено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Положеннями частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції від 07 липня 2010 року) передбачено, що розмір заробітної плати, зокрема, працівників апаратів судів визначається законом.

Відповідно до статті 149 цього Закону правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України «Про державну службу».

Згідно з частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частиною сьомою наведеної норми встановлено, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

На підставі приведених норм, постановою №268 від 09.03.06р., Кабінетом Міністрів України визначено схеми посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих спеціалізованих судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя; посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів.

Відповідно до вказаної схеми, враховуючи положення пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №482 від 20.05.09р., особи, які в 2014 році займали посади державних службовців, в тому числі помічника судді місцевого суду, мали право на посадовий оклад у розмірі 1218,00 грн.

26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру», пунктом 5 Прикінцевих положень якого внесено зміни до частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та доповнено її новим абзацом, відповідно до якого розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду; посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Приписами розділу XIII «Перехідні положення» цього Закону на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк - внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

29 березня 2015 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.15р. № 192-VIII, яким Закон України «Про судоустрій і статус суддів» викладено в новій редакції.

Відповідно до згаданих змін, стаття 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка визначає матеріальне, побутове забезпечення та соціальний захист працівників судової системи, містила приписи, аналогічні вищеописаній нормі статті 144 цього Закону в попередній редакції.

Також, підпунктом 2 пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити в межах своїх повноважень перегляд та скасування нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Наведені норми кореспондуються із положеннями частин сьомої, восьмої статті 33 Закону України «Про державну службу» від 16.12.93р. № 3723-XII (у редакції, чинній на час спірних відносин), згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України; джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України, а також із правилами частини другої статті 8 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.95р. № 108/95-ВР (у редакції, чинній на час спірних правовідносин), яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 13 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

За правилами статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції до 28 березня 2015 року) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (стаття 143 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Аналогічні правила закріплені і у статтях 145, 146 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції з 28 березня 2015 року.

Із 01 січня 2015 року набрали чинності Закон України від 28.12.14р. № 79-VIII, яким внесено зміни до Бюджетного кодексу України, і Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», якими встановлено, що норми і положення частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 цього Кодексу керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Проте, Кабінетом Міністрів України не виконано покладені на нього вищевказаними нормами Законів України «Про прокуратуру» та «Про забезпечення права на справедливий суд» обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк. І до 09 вересня 2015 року схеми посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих спеціалізованих судів Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя; керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів залишались незмінними.

Враховуючи наведене, оскільки з 26 жовтня 2014 року по 09 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України зміни до постанови №268 від 09.03.06р. щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а Законами України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», «Про Державний бюджет України на 2015 рік» видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини першої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції з 28 березня 2015 року) не передбачено, розпорядник бюджетних коштів не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено вказаною постановою Кабінету Міністрів України.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права до подібних правовідносин висловив Верховний Суд України в постановах від 12 липня 2016 року (справа № 820/4648/15) та від 13 липня 2016 року (справи № 820/4653/15, № 818/3372/15).

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. (абзац 2 частини 1 ст. 244-2 КАС України).

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ст.ст.195, 197, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

у х в а л и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27.09.16р. у справі №823/1049/16 - залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27.09.16р. у справі №823/1049/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Глущенко Я.Б.