Справа № 2-а-284/10
Суддя: Жмурченко В. Д.
Дата ухвалення: 2010-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-284/10
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2010 року Недригайлівський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Жмурченка В.Д. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Недригайлівському районі Сумської області про визнання рішення відповідача протиправним та про зобов'язання відповідача до нарахування та виплати щомісячної державної соціальної допомоги "Дитині війни",-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 жительки с. Вільшана, Недригайлівського району, Сумської області звернувся до Недригайлівського районного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Недригайлівському районі про визнання рішення відповідача протиправними, та про зобов'язання відповідача до нарахування та виплати, як недоплаченої позивачці, як дитині війни, щомісячної державної соціальної допомоги за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він належить до соціальної категорії "Діти війни" і відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком і посилається на те що йому у 2009 році відповідач забезпечив виплату лише частину підвищення пенсії від розмірів, передбачених зазначеним Законом.

Позивачка до суду не з'явився, але надав письмове клопотання про розгляд справи без його участі, при цьому позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач до суду також не з'явився, але надав до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі та письмове заперечення проти позову.

Суд, враховуючи вимоги ст. ст.122, 128 Кодексу адміністративного судочинства України, вбачає за законно можливе вирішення справи на підставі наявних у ній доказів та в порядку письмового провадження.

У письмових запереченнях відповідач позов не визнав, вважає вимоги позивача безпідставними, звертає увагу суду, що Пенсійний Фонд України, його органи і посадові особи діють на підставі і в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, законами України, у 2009 році позивач, як дитина війни, отримував надбавку до пенсії у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідач надав суду письмову інформацію, відповідно до якої Управлінням Пенсійного Фонду України в Недригайлівському районі було виплачено позивачці як дитині війни, доплати до її пенсії за 2009 рік - 597 грн. 60 коп.

Крім цього, відповідач у своїх запереченнях проти позову стверджує про невизначеність на законодавчому рівні органу, на який покладено обов'язок здійснення виплат особам, які мають статус дітей війни, за рахунок яких коштів мають здійснюватися такі виплати та який розмір мінімальної пенсії за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких виплат, вважає неможливим застосування у даних спірних правовідносинах ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"

Дослідивши надані у справі докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню.

На думку суду позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача до нарахування на його користь підвищення пенсії за 2009 рік підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.12 ст. 71 з урахуванням ст.111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року за №6-рп/2007 у справі за поданням 46 народних депутатів України визнано таким, що не відповідає Конституції України ( є неконституційним ) положення п.12 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", яким було зупинено дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням ст.111 вказаного Закону.

Згідно п.41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" була викладена в редакції, яка передбачала що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни (10% прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року за №10-рп/2008 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України і 101 народних депутатів України, визнано таким, що не відповідає Конституції України ( є неконституційним ) положення п.41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України ".

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 152 Конституції України, закони , інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Законом України "Про державний бюджет на 2009 рік" дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей" не зупинено. Відповідно до ч.2 ст.54 Закону України "Про державний бюджет на 2009 рік", розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються актами Кабінету Міністрів України.

Відповідним Законом, який встановлює доплату до пенсії дітям війни є Закон "Про соціальний захист дітей війни".

Таким чином, органи пенсійного фонду України у 2009 році на думку суду також повинні діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей".

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу в державі, а закони України та інші нормативно-правові акти повинні відповідати їй.

Згідно вимог чинного законодавства України мінімальний розмір пенсії за віком визначається лише відповідно до ч.І ст. 28 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, і іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір, немає, а тому суд вважає, що положення ч.З ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування встановленого ч.І ст. 28 зазначеного Закону мінімального розміру пенсії за віком лише для пенсій, призначаємих за цим Законом, не є підставою для відмови в реалізації позивачем встановленої ст. 46 Конституції України гарантії та встановленого ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" права на отримання підвищеної пенсії.

Пенсійний Фонд України діє у відповідності з Положенням "Про Пенсійний Фонд України" і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного Положення через утворені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районним управлінням Пенсійного Фонду України за місцем проживання пенсіонера.

Позивачка постійно проживає на території Недригайлівського району Сумської області.

Тому, Управління Пенсійного Фонду України в Недригайлівському районі є належним відповідачем у даній

справі.

Згідно ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інакше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачка не оспорює факт сплати відповідачем на його користь, як дитині війни, доплати до пенсії у розмірі 10% мінімального розміру пенсії за віком.

Враховуючи вищевказані рішення Конституційного Суду України та вимоги ч.2 ст.152 Конституції України, суд дійшов до переконання, що Управління Пенсійного Фонду України в Недригайлівському районі Сумської області мало і має обов'язок за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року нараховувати та забезпечити сплату на користь позивача доплату до його пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням уже сплаченої відповідачем позивачу частини вищевказаного підвищення пенсії за даний період.

Також, у відповідності до вимог ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за законно можливе не стягнути з відповідача у даній справі кошти, а зобов'язати відповідача, відповідно, нарахувати та сплатити на корись позивача недосплачені йому суми підвищення пенсії.

Керуючись ст. 64 Конституції України, ст. З, ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 у даній справі задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Недригайлівському районі Сумської області щодо недонарахування та недовиплати за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року позивачу, як дитині війни, підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Недригайлівському районі Сумської області здійснити перерахунок та провести відповідні виплати підвищення пенсіїПетльованій ОСОБА_2 на 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч.І ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, яка обраховується з урахуванням уже сплаченої відповідачем позивачу частини вищевказаного підвищення пенсії.

Ця постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Недригайлівський районний суд шляхом подання протягом 10 днів після її ухвалення заяви про апеляційне оскарження та подання апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом подання апеляційної скарги протягом строку, передбаченого для подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду.

Суддя: В.Д. Жмурченко