Справа № 804/15422/15
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Гончарової Ірини Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просить:
- визнати протиправним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк» ОСОБА_2 про визнання договору банківського вкладу «Стандарт» № 350596 від 28.05.2015 року нікчемним;
- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк» ОСОБА_2 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк» ОСОБА_2 включити ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 безпідставно не включила позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, посилаючись на те, що правочин, укладений між позивачем та ПАТ «Український професійний банк», є нікчемним.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Враховуючи обмеженість строку вирішення справи та те, що відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин не прибув у судове засідання, суд не вбачає підстав для відкладання розгляду справи, та вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 4, 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28.05.2015 року між позивачем та ПАТ «Український професійний банк», в особі начальника Дніпродзержинського відділення ПАТ «Український професійний банк» ОСОБА_3 було укладено договір банківського вкладу «Стандарт» № 350596.
Таким чином, позивач набув прав вкладника з 28.05.2015 року.
Постановою Правління Національного банку України від 28.05.2015 року № 348 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до категорії неплатоспроможних».
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.05.2015 року № 107 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Український професійний банк», згідно з яким з 29.05.2015 року по 28.08.2015 року було запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_2.
Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 28.08.2015 № 562 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.08.2015 № 158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Український професійний банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», на підставі якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Український професійний банк» та делеговано всі повноваження ліквідатора ОСОБА_2 строком на 1 рік з 31.08.2015 року по 30.08.2016 року включно.
Відповідно до пункту 2.1 договору банківського вкладу «Стандарт» № 350596 від 28.05.2015 року Вкладник передає вклад Банку готівкою або шляхом безготівкового перерахування зі свого поточного або іншого вкладного рахунку, відкритого в Банку чи в іншому уповноваженому банку України. Також на вкладний рахунок Вкладника можуть зараховуватися кошти, перераховані з поточного рахунку іншої фізичної особи.
Пункт 2.2 Договору передбачає, що Вкладник зобовязується внести або перерахувати вклад протягом 5 банківських днів з дати підписання договору (що і було здійснено 28.05.2015 року).
Пункт 6.6 Договору передбачає, що Фонд гарантування вкладів гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи проценти, нараховані на день початку процедури виведення Фондом Банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.
Згідно зі статтею 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000,00 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.
З метою забезпечення прав Фонду, уповноважена особа, як зазначено в частині 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення'правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.
За змістом частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції на момент виникнення правовідносин), правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:
1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без встановлення обовязку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;
2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншим?: кредиторами повністю чи частково стало неможливим;
3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;
4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;
5) банк прийняв на себе зобовязання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність" ;
6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.
Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Загальне поняття нікчемності правочинів наведено в статті 228 Цивільного кодексу України, якою визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
Уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.
Разом з тим, за змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.
Перелік обставин, на підставі яких уповноважена особа Фонду може прийняти рішення про нікчемність договору, визначений у частині 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Проте в Повідомленні про нікчемність договору, укладеного між позивачем та банком, відповідач не зазначив наявність якої з підстав є результатом прийняття такого рішення. Жодна з підстав, визначених у частині 3 статті 38 Закону, не має ніякого відношення до договору, укладеного між позивачем та ПАТ «Український професійний банк».
Таким чином, за обставин відсутності у Повідомленні уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочинів від 27.08.2015 № 01-10/4087 посилань на передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним, таке рішення субєкта владних повноважень не є обґрунтованим.
Відповідно до протоколу засідання комісії з перевірки договорів № 21 від 17.08.2015, підставою для визнання договору, укладеного позивачем та банком, нікчемним уповноваженою особою Фонду визначено п. 7 ч. З ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Цим пунктом ст. 38 вищезазначеного Закону передбачено визнання договору нікчемним у разі, коли банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Проте в чому саме полягають переваги (пільги) договору банківського вкладу «Стандарт» № 350596 від 28.05.2015 року відповідачем у Повідомленні від 27.08.2015 № 01-10/4087 не зазначено.
Підстава, визначена в п. 7 ч. З ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не обґрунтована уповноваженою особою жодними доказами.
Суд не знаходить підстав вважати правочин, укладений ОСОБА_1 та ПАТ «Український професійний банк», нікчемним, оскільки договір банківського вкладу «Стандарт» № 350596 від 28.05.2015 року був укладений в день винесення Правлінням Національного банку України постанови від 28.05.2015 року № 348 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до категорії неплатоспроможних», тобто позивач не був обізнаний на момент укладення договору про неплатоспроможність банку, а договір банківського вкладу, укладений позивачем з банком, за формою є стандартним, який пропонувався до укладення невизначеноі/у колу осіб, умови розміщення такого вкладу були публічно оголошені.
Відповідно до пункту 2.9 Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 року № 174, банк (філія, відділення) зобовязаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.
На підтвердження факту внесення грошових коштів на рахунок до банку позивач надав копію квитанції від 28.05.2015 № 350596 (#23051280), яка свідчить про те, що грошові кошти відповідно до укладеного договору внесені.
Вирішуючи спір по суті суд зазначає, що позовна вимога позивача про визнання протиправним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Український професійний банк» ОСОБА_2 про визнання договору банківського вкладу «Стандарт» № 350596 від 28.05.2015 нікчемним не підлягає задоволенню, з огляду на те, що нікчемний правочин є таким в силу закону і жодного рішення (в тому числі і судового) для цього не вимагається. Разом з тим, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в силу положень ст..38 Закону лише повідомляє про нікчемність правочину і вживає дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.
Направлення повідомлення про визнання договору нікчемним, у тому числі на підставі протоколу засідання комісії банку, як і вказаний протокол не є рішенням субєкта владних повноважень, оскільки:
- правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, застосовуються автоматично до нікчемного правочину та грунтуються на тому, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю;
- недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається;
- правові наслідки, передбачені частинами першою та другою статті 216 ЦК України, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.
У такому випадку належним способом захисту порушеного права є оскарження наслідків дій уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Український професійний банк» ОСОБА_2 з повідомлення про визнання договору нікчемним.
Отже, з огляду на викладене, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача суд вважає за необхідне зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк» ОСОБА_2 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та включити ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
У звязку із частковим задоволенням позову суд присуджує на користь позивача за рахунок за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб судовий збір у розмірі 974,40 грн. згідно із задоволеними позовними вимогами.
Надаючи оцінку клопотанню про присудженню витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн., суд не знайшов підстав для її задоволення з огляду на наступне.
До матеріалів справи позивачем додано копію квитанції від 13.10.2015 р., виданої адвокатом ОСОБА_4, про отримання від ОСОБА_1 гонорару у розмірі 5000 грн., проте яка оформлена не у встановленому законом порядку. З огляду на що не є допустимим документом на підтвердження факту оплати гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги. Такими документами можуть бути, зокрема, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк» ОСОБА_2 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» ОСОБА_2 включити ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 974,40 грн. (девятсот сімдесят чотири грн. 40 коп.).
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) ОСОБА_5