Справа № 150/573/16-а
Суддя: Кушнір Б. Б.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

"21" листопада 2016 р.
Справа № 150/573/16-а
Провадження № 2-а/150/24/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2016 року с. Мазурівка
Чернівецький районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Кушнір Б.Б.,
за участю секретаря судового засідання Гендзьори О.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Паращука М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної державної адміністрації (далі відповідач) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, який обґрунтований тим, 23.03.2016р. ОСОБА_1 подала заяву до управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрації про встановлення статусу «Члена сім`ї загиблого військовослужбовця». Однак, листом №702 від 11.04.2016 р. управління праці та соціального захисту населення відмовлено в наданні ОСОБА_1 такого статусу, оскільки вона не підпадає під дію ст. 10 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». На думку позивача, вказані дії відповідача є порушенням її законних вимог, тому звернувшись до суду, просить визнати дії управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної державної адміністрації неправомірними у відмові видачі посвідчення та встановлення статусу та зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної державної адміністрації встановити статус «член сім`ї військовослужбовця» та надати посвідчення «член сім`ї військовослужбовця».

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просить суд їх задоволити.

Представник відповідача Паращук М.М., який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні заперечив доводи позивача з підстав, викладених у письмовому запереченні. Зокрема, зазначив, що ОСОБА_1 не підпадаєте під дію ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки чинність цього закону поширюється на «сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів». Згідно Витягу з протоколу засідання ЦВЛК від 29.12.2015р. №5064 смерть ОСОБА_2 1989р.н. «Так, пов`язана з проходженням військової служби», і відповідно ст.4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ОСОБА_1 надано статус члена сім`ї загиблого військовослужбовця, згідно якого ОСОБА_1 на даний час і перебуваєте на обліку в управлінні в базі даних ЄДАРП. Оскільки причина смерті сина позивача пов`язана з проходженням війської служби, однак, не пов`язана з виконанням обов`язків проходження військової служби, відтак, така причина смерті виключає можливість надання ОСОБА_1 статусу «Члена сім`ї загиблого військовослужбовця» відповідно до ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши та оцінивши в сукупності всі обставини справи та зібрані по ній докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову з огляду на наступне:

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 130 від 02.06.2008 року, смерть солдата ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті ураження електричним струмом, не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №5064 від 29.12.2015 року, електротравма, одержана солдатом ОСОБА_2 , одержана в результаті нещасного випадку, так, пов`язана з проходженням військової служби.

25.12.2015року ОСОБА_1 видано посвідчення члена сім`ї матері військовослужбовця, який загинув (помер) під час проходження військової служби.

23.03.2016р. ОСОБА_1 подала заяву до управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрації про встановлення статусу «Члена сім`ї загиблого військовослужбовця».

Листом №702 від 11.04.2016 р. управління праці та соціального захисту населення відмовлено в наданні ОСОБА_1 такого статусу з тих підстав, що ОСОБА_1 не підпадає під дію ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки чинність цього закону та дані норми поширюється на «сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у ст. 6 ,7 цього Закону, які загинули (пропали безвісті) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів». Окрім того, зазначили, що згідно Витягу ЦВЛК від 29.12.2015р. №5064 смерть ОСОБА_2 (1989р.н.) «Так пов`язана із проходженням військової служби», відтак, позивачу у відповідності до ст.4 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» надано статус члена сім`ї загиблого військовослужбовця, згідно якого перебуває на обліку в управлінні в базі даних СДАРП.

Дані обставини стали підставою звернення ОСОБА_1 з адміністративним позовом, у якому вона вважає доводи відповідача безпідставними з наступних підстав:

Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військовий обов`язок - це Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що є конституційним обов'язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військової; службовцями. Військовий обов`язок включає: приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактам) та призов на військову службу; проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі. Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, які приписані до призовних дільниць: військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави. Відповідно до Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів с обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

З посиланням на дані норми Закону та Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», вважає, що її син загинув під час проходження військової служби, відтак, вона як мати такого військовослужбовця має право на встановлення їй статусу особи, на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та на відповідні пільги, які надаються вказаним Законом члену сім`ї загиблого військовослужбовця.

Суд не може погодитись з такими доводами позивача, з огляду на наступне:

Згідно ч.2 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», сфера дії цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти. Посвідчення видається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.1993 року № 379 «Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти підчас проходження військової служби».

25.12.2015року ОСОБА_1 видано посвідчення члена сім`ї матері військовослужбовця, який загинув (помер) під час проходження військової служби.

Згідно ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів. Посвідчення видаються відповідно до п.4 положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302. Особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

Як вбачається з витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №5064 від 29.12.2015 року, травма, одержана солдатом ОСОБА_2 , одержана в результаті нещасного випадку, пов`язана з проходженням військової служби.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 130 від 02.06.2008 року, смерть солдата ОСОБА_2 не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
З огляду на викладене, надавши оцінку нормам ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та витягам про причини смерті сина позивача ОСОБА_1 , суд прийшов до висновку, що смерть сина позивача не настала ні під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків, ні внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів, що виключає можливість надання ОСОБА_1 статусу «Члена сім`ї загиблого військовослужбовця».

Посилання позивача в позовній заяві на лист Міністерства соціальної політики України від 19.09.2014року, згідно якого члени сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час проходження військової служби, мають право на встановлення статусу особи, на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», вважається судом безпідставним та документально необґрунтованим, оскільки такого листа відповідачем до матеріалів справи не долучено.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки відмова управління праці та соціального захисту населення Чернівецької райдержадміністрації у наданні ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця, прийнято на підставі та у спосіб, що передбачені законами України та з врахуванням всіх обставин, що мали значення при його прийнятті.
Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 202, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
В позові ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Чернівецький районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.
Згідно п. 1 ст. 254 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Повний текст постанови, у відповідності до ч.3 ст.160 КАС України, складено 21.11.2016 року.
Суддя Кушнір Б.Б