Справа № 802/1300/16-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

08 листопада 2016 р. Справа № 802/1300/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

суддів Воробйової І.А.

Чернюк А.Ю.

секретаря судового засідання: Демченка А.М.,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3

третьої особи Ткачук Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду у місті Вінниці адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_2

до: Національної поліції України;

Центральної атестаційної комісії Національної поліції України;

Центральної апеляційної атестаційна комісії № 1 Національної поліції України;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Національної поліції у Вінницькій області

про: визнання незаконними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 до Центральної атестаційної комісії Національної поліції України, Центральної апеляційної комісії Національної комісії України №1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, у якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення Центральної атестаційної комісії від 08.04.2016 року в частині результатів атестування ОСОБА_2 "займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність";

- визнати протиправним та скасувати рішення Центральної апеляційної атестаційної комісії №1, оформлене протоколом ОП №15.00005835.0031312 від 20.05.2016р. в частині розгляду матеріалів скарги ОСОБА_2 "відхилити скаргу поліцейського".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 03.12.2007 року по 06.11.2015 року позивач перебував на службі в органах внутрішніх справ України. Відповідно до наказу від 07.11.2015 року №2 о/с Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_2 призначено з 07.11.2015 року інспектором роти дорожньо-патрульної служби Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та присвоєно спеціальне звання майор поліції.

08 квітня 2016 року Центральна атестаційна комісія Національної поліції України прийняла рішення щодо позивача про те, що він займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. ОСОБА_2, не погоджуючись з рішенням Центральної атестаційної комісії, подав скаргу до Центральної апеляційної атестаційної комісії №1 Національної поліції України, яка своїм рішенням від 20 травня 2016 року скаргу позивача на вказане рішення Центральної атестаційної комісії Національної поліції України відхилила.

З такими рішеннями Центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 08.04.2016 та Центральної апеляційної атестаційної комісії №1 Національної поліції України від 20 травня 2016 року позивач не погоджується з тих підстав, що він не підлягав атестуванню, а висновки атестаційних комісій необ'єктивними, при прийнятті рішення відносно ОСОБА_2 не були враховані усі критерії, визначені пунктом 16 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України від 17.11.2015 № 1465, зокрема, значний досвід його роботи, добросовісне та належне виконання функціональних обов'язків, наявність заохочень.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник Головного управління Національної поліції у Вінницькій області в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні. Крім того, пояснила, що атестування позивача було проведено на підставі і у порядку, що передбачені Законом України "Про Національну поліцію" та Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України від 17.11.2015 року №1465.

Представники відповідачів у судове засідання не з'явився, хоча про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до положень ч.2 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи. З огляду на вказані обставини та з урахуванням думки представників сторін розгляд справи продовжено за відсутності відповідачів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 з грудня 2004 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Відповідно до пунктів 9, 12 Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію", в зв'язку з припиненням виконання функцій Головним управлінням МВС України у Вінницькій області та створенням Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, на підставі заяви, наказом ГУ Національної поліції у Вінницькій області №2 о/с від 07 листопада 2015 року позивача призначено на посаду інспектора - роти дорожньо-патрульної служби Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та присвоєно спеціальне звання майор поліції ( а.с. 13).

Судом встановлено, що 28 березня 2016 року відносно ОСОБА_2 складено атестаційний лист №01-31312 (а.с. 14-15). Як слідує з розділів І-ІІІ зазначеного атестаційного листа, позивач згідно з висновком прямого керівника - т.в.о. начальника ГУНП у Вінницькій області "займаній посаді відповідає, заслуговує висунення на вищу посаду". Позивач пройшов тестування на загальні здібності та навички набравши 26 балів із 60 можливих та професійне тестування набравши 34 бали із 60 можливих. За змістом атестаційного листа, характеристика позивача є позитивною щодо особистих, професійних та ділових якостей.

З отриманих в судовому засіданні пояснень представника позивача та третьої особи, а також із відомостей, зазначених у вищезгаданому атестаційному листі, судом встановлено, що 20.05.2016 року за наслідком проведеної атестації відносно позивача Центральною атестаційною комісією Національної поліції України зроблено висновок, оформлений протоколом ОП №01-31312, в якому зазначено, що ОСОБА_2 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Не погоджуючись з вказаним висновком позивач звернувся до Центральної апеляційної атестаційної комісії №1, яка своїм рішенням оформленим протоколом ОП 15.00005835.0031312 від 20.05.2016 року в частині розгляду матеріалів скарги ОСОБА_2 "відхилила скаргу поліцейського". Позивач не погодився із зазначеними рішеннями відповідачів та звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VІІІ (далі - Закон № 580-VІІІ) Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з ст. 3 Закону №580-VІІІ у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 57 Закону №580-VІІІ визначено, що атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Згідно з ч. 2 ст. 57 Закону №580-VІІІ атестування поліцейських проводиться: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

У частині 5 статті 57 Закону №580-VІІІ зазначено, що порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.

Так, частина друга статті 57 Закону № 580-VІІІ кореспондується з пунктом 3 розділу І Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 №1465.

Відповідно до частини третьої статті 57 Закону №580-VІІІ атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Частина четверта статті 57 Закону №580-VІІІ передбачає, що рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Отже, виходячи з наведених норм законодавства та мети проведення атестації, прийняття рішення про проведення атестації стосовно конкретного поліцейського та проведення атестації може мати місце у виключних випадках, а саме: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, такі підстави для проведення атестації, як для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, є наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, зокрема: у силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби; метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Зазначене вище узгоджується із висновком Верховного Суду України, що викладений у постанові від 11.03.2014 року у справі №21-13а14.

Судом встановлено, що позивач пропрацював на займаній посаді менше одного року, питання про призначення його на вищу посаду, переведення на нижчу посаду або притягнення до відповідальності в межах дисциплінарної процедури відповідачем не вирішувалось. Таким чином, рішення про призначення атестації працівника одразу ж після прийняття його на роботу (службу у поліції) до вирішення питань кар'єри (призначення позивача на вищу посаду або переведення на нижчу посаду) або дисциплінарного провадження є незаконним.

Що стосується висновків атестаційної комісії про невідповідність позивача займаній посаді суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось судом вище, в силу приписів статті 57 Закону України №580-VIII атестування поліцейських проводиться на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам.

Згідно з вимогами пункту 16 розділу IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 №1465 (далі - Інструкція №1465), атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); показники службової діяльності; рівень теоретичних знань та професійних якостей; оцінки з професійної і фізичної підготовки; наявність заохочень; наявність дисциплінарних стягнень; результати тестування; результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Як вбачається з дослідженого судом протоколу засідання атестаційної комісії, атестаційна комісія діяла з порушенням вимог статті 57 Закону України №580-VIII та пункту 16 розділу IV Інструкції №1465, не проводила глибокого і всебічного вивчення документів особової справи позивача, не аналізувала повноту виконання ним функціональних обов'язків (посадових інструкцій), показників службової діяльності, рівня теоретичних знань та професійних якостей, не враховувала наявність заохочень та дисциплінарних стягнень тощо. Висновок (рішення) комісії є абсолютно немотивованим і не підтверджується жодними матеріалами чи доказами.

Так, під час атестації позивача члени атестаційної комісії досліджували лише стандартний пакет документів, перелічених у самій формі бланку (декларацію про доходи; послужний список; інформаційну довідку; висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" від 16.09.2014 №1682-VII, інформацію з відкритих джерел). Інформація про опрацювання та дослідження комісією інших документів (заяв чи скарг на дії позивача, матеріалів службових розслідувань, інформації про притягнення до дисциплінарної відповідальності, тощо) - відсутня.

Будь-яких відомостей про те, яким саме вимогам (що пред'являються до особи, яка перебуває на посаді, яку обіймав позивач) ОСОБА_2 не відповідає, у чому саме проявляється така невідповідність, протокол засідання атестаційної комісії та висновок (рішення) комісії не містять.

Протокол засідання атестаційної комісії та висновок (рішення) не містять жодних мотивів чи обґрунтувань, які покладено в основу твердження комісії про службову невідповідність позивача.

Судом також встановлено, що атестаційна комісія не досліджувала можливість переведення позивача за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направлення його на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією, що є порушенням вимог статті 13 Закону України "Про професійний розвиток працівників" від 12.01.2012 №4312-VI.

Заперечення відповідача також не містять відомостей про те, які ж саме причини чи мотиви стали підставою для висновків про невідповідність позивача займаній посаді.

Водночас, висновки атестаційної комісії спростовуються самим фактом прийняття позивача на службу до поліції в порядку переатестування з присвоєнням спеціального звання, матеріалами його особової справи та відомостями, що викладені в атестаційному листі позивача і характеризують його особу. Суд також зазначає, що атестаційний лист позитивно характеризує позивача, як дисциплінованого та принципового працівника, що за час служби зарекомендував себе з позитивної сторони, сумлінно ставиться до службових обов'язків. Зазначено, що позивач займаній посаді відповідає, заслуговує висунення на вищу посаду.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 розділу IV Інструкції № 1465 організаційні заходи з підготовки та проведення атестування оголошуються наказами відповідних керівників і передбачають складання списків поліцейських, які підлягають атестуванню.

Таким чином, до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, підлягають включенню лише ті поліцейські, стосовно яких наявні підстави для проведення атестації, що передбачені частиною другою статті 57 Закону № 580-VІІІ.

Будь-яких доказів, які свідчили б про протиправні дії позивача відповідачі суду не надали. Крім того, судом враховано, що під час проведення співбесіди не вівся аудіо чи відео запис, що не заборонено Інструкцією, у зв'язку з чим суд позбавлений можливості перевірити вищезазначені висновки на відповідність фактичним обставинам проведення співбесід.

Відповідно до пункту 1 розділу І Інструкції метою атестування поліцейських є оцінка їх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Отже, при атестуванні поліцейського повинні повно і всебічно враховуватись усі його ділові, професійні, особисті якості, освітній та кваліфікаційний рівні, а також можливість перебування поліцейського на службі в поліції.

При цьому, такі підстави для проведення атестації, як для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, є наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, зокрема: в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби. Водночас, метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Центральної атестаційної комісії Національної поліції України, оформлене протоколом від 08.04.2016 року, в частині результатів атестування ОСОБА_2 "займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність" та рішення Центральної апеляційної атестаційної комісії №1 Національної поліції України, оформлене протоколом від 20 травня 2016 року, щодо розгляду матеріалів скарги ОСОБА_2 - "відхилити скаргу поліцейського" є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах Інструкції та Закону України "Про Національну поліцію", прийняті відповідачами без врахування усіх обставин, є такими, що безпосередньо порушують права позивача з питань проходження публічної служби.

Водночас, відповідачами не доведено, що ОСОБА_2 підлягав атестуванню та, відповідно, включенню до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, оскільки відповідачами не наведено підстав для проведення атестування позивача, що передбачені частиною другою статті 57 Закону № 580-VІІІ, та не надано відповідних доказів, які б підтверджували, що останній мав бути призначений на вищу посаду без проведення конкурсу, або щодо нього виявлено ознаки службової невідповідності.

Суд також зазначає, що відповідно до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VІІІ працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Як вже зазначалось, відповідно до наказу від 07.11.2015 року №2 о/с Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_2 призначено з 07.11.2015 року інспектором - роти дорожньо-патрульної служби Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та присвоєно спеціальне звання майор поліції.

Отже, позивач прийнятий на службу, шляхом видання наказу про призначення за його рапортом; при цьому такий наказ не містить умов про проведення конкурсу або атестування та тимчасовість призначення на посаду.

Крім того, відповідно до статті 58 Закону 580-VІІІ призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Так, відповідачами не доведено, що позивача було призначено на посаду тимчасово та за умови в подальшому проходження атестування або переатестування.

Крім того, суд звертає увагу, що у будь-якому випадку строковість призначення на посаду поліцейського не є самостійною підставою для проведення атестування.

Відповідно до атестаційного листа ОСОБА_2 атестація проводилась за відсутності посилання на жодну з підстав проведення атестування поліцейського, які визначені у частині другій статті 57 Закону 580-VІІІ (а.с.1501-12).

Суд наголошує, що індивідуальних підстав, визначених частиною другою статті 57 Закону 580-VІІІ, для призначення атестування ОСОБА_2 не було.

Відповідно до положень статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняті за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права та для всіх судів України.

Постановою Верховного Суду України від 05.03.2012 року у справі №21-42а12 встановлено, що питання, пов'язані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням), урегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом України від 20.12.1990 №565-XII "Про міліцію", Законом України від 02.12.1990 №509-XII "Про державну податкову службу", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР. Тому, за загальним правилом, під час вирішення справ цієї категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у своїй постанові від 17.02.2015 у справі №21-8а15.

Така ж правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду №11 від 29.09.2016 року.

Враховуючи те, що положеннями спеціального законодавства з питань проходження служби в поліції - Законом України "Про Національну поліцію" не врегульоване питання визначення кола осіб, які не підлягають атестуванню, суд, з урахуванням наведених рішень Верховного Суду України, вважає за можливим застосувати до спірних правовідносин окремі положення Закону України "Про професійний розвиток працівників" від 12.01.2012 року № 4312-VI (далі - Закон № 4312-VI).

Статтею 12 Закону № 4312-VI визначені категорії працівників, які не підлягають атестації, зокрема згідно з частиною першою цієї статті не підлягають атестації працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

Відповідно до наказу від 07.11.2015 року №2 о/с Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_2 призначено з 07.11.2015 року інспектором - роти дорожньо-патрульної служби Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та присвоєно спеціальне звання майор поліції.

Сторонами не заперечується, що позивача було призначено на посаду наказом Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 07.11.2015 року №2 о/с вперше, а тому він не міг бути призначений до проходження атестації за цією посадою до 08.11.2016 року. Отже, ОСОБА_2 не входив до кола осіб, які підлягають атестуванню, а Центральна атестаційна комісія, в свою чергу, безпідставно провела атестування позивача.

Згідно з пунктом 11 розділу IV Інструкції №1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Таким чином, саме атестаційний лист є основним документом, який розглядається атестаційними комісіями.

Пунктами 3 та 4 розділу IV Інструкції №1465 визначено, що атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники. Безпосередній керівник складає атестаційний лист на підлеглого за умови спільної служби в одному підрозділі з ним не менше 3 місяців. Якщо на час складання атестаційного листа керівник не має тримісячного строку спільної служби з поліцейським, який атестується, то такий лист складається заступником керівника або прямим керівником, який має строк спільної служби понад 3 місяці.

При цьому, за змістом пунктів 7-9 Розділу ІV Інструкції №1465 керівники, які складають атестаційний лист, зобов'язані: 1) ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; 2) проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; 3) вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; 4) на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

В атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується: 1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками; 2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4) володіння іноземними мовами; 5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9) результати проходження підвищення кваліфікації.

Прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії (пункт 9 Розділу ІV Інструкції № 1465).

З атестаційного листа стосовно позивача вбачається, що ОСОБА_2 охарактеризований безпосереднім керівником виключно з позитивного боку, зокрема на професійному рівні підготовлений на достатньо високому рівні (а.с. 11-12).

Висновок прямого керівника, зазначений у атестаційному листі - "займаній посаді відповідає" (а. с. 11 на звороті).

Суд зазначає, що згідно з положенням ч. 3. ст. 13 Закону України "Про професійний розвиток працівників" визначено, що у разі прийняття рішення про невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі комісія може рекомендувати роботодавцеві перевести працівника за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направити на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією. Рекомендації комісії з відповідним обґрунтуванням доводяться до відома працівника у письмовій формі. У разі відмови працівника від переведення на іншу посаду чи роботу, що відповідає його кваліфікаційному рівню, або від професійного навчання за рахунок коштів роботодавця роботодавець за результатами атестації має право звільнити працівника відповідно до Кодексу законів про працю України.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 57 Закону України "Про Національну поліцію" та п.3 розділу І Інструкція №1465, відповідачами повинні бути визначені передумови для проведення атестування, а саме: чи то атестування призначається для вирішення питання про призначення позивача на вищу посаду, чи для вирішення питання про переміщення, чи звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, тобто з урахуванням конкретного підпункту ч. 2 ст. 57 вказаного Закону та Інструкції. Також зазначене повинно бути зумовлене існуванням реальних підстав для призначення позивача на вищу посаду чи для вирішення питання про переміщення чи звільнення зі служби, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби.

Однак, як підтверджено матеріалами справи, такі передумови та підстави відносно позивача відсутні. Відповідача суду не надано жодного належного доказу існування підстав для проведення атестування позивача.

За таких обставин, відсутні підстави передбачені ст. 57 Закону України "Про Національну поліцію" щодо направлення ОСОБА_2 для атестування, а відтак оскаржувані рішення Центральної атестаційної комісії Національної поліції України оформлене протоколом ОП №01-31312 від 08.04.2016, та похідне від нього рішення Центральної апеляційної атестаційної комісії №1 Національної поліції України, оформлене протоколом ОП № 15.00005835.0031312 від 20.05.2016 є протиправними та підлягають скасуванню.

Зазначена правова позиція щодо спірних правовідносин в повній узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в постанові Пленуму №11 від 29 вересня 2016 року.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 3 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно з ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення адміністративного позову.

Питання про судові витрати вирішується судом відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, на підставі норм якої на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України документально підтверджені понесені судові витрати ( судовий збір ) в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Центральної Атестаційної комісії №1 Національної поліції України від 08.04.2016, в частині результатів атестування ОСОБА_2 "займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність".

Визнати протиправним та скасувати рішення Центральної апеляційної атестаційної комісії №1 Національної поліції України оформлене протоколом ОП № 15.00005835.0031312 від 20.05.2016 в частині розгляду матеріалів скарги ОСОБА_2 "відхилити скаргу поліцейського".

Стягнути з Національної поліції України (інд. код 40108578, м. Київ, вул. Богомольця, 10) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь ОСОБА_2 (інд. код. НОМЕР_1, мешкає АДРЕСА_1) сплачений при зверненні судовий збір 05.09.2016, квитанція № 72 в сумі 551,21 грн.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Судді: підпис Воробйова І.А.

підпис Чернюк А.Ю.

Копія вірна Суддя:

Секретар: