Справа № 820/3183/16
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 р. Справа № 820/3183/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Присяжнюк О.В. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А.

представника позивача Перехода Р.Н.

представника відповідача ОСОБА_2

представників третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2016р. по справі № 820/3183/16

за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України

до ОСОБА_6 треті особи ОСОБА_7 , Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України, звернулась до суду з позовом в якому просила:

зобов'язати ОСОБА_6 знести самочинно збудоване нерухоме майно по АДРЕСА_1.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2016р. позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_6 знести самочинно збудоване нерухоме майно по АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 (далі - відповідач) не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2016р. та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не повне з'ясування обставин справи, не відповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивачем та третьою особою ОСОБА_7 подані заперечення на апеляційну скаргу, в яких вони просять постанову суду першої інстанції залити без змін, як прийняту законно, обґрунтовано та відповідно до норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити. Представники позивача, третіх осіб просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, третіх осіб перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заперечення проти неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 здійснювалось самочинне будівництво, без відповідних документів, що дає право на проведення будівельних робіт, заходи реагування застосовані позивачем до відповідача щодо порушень при будівництві, а саме приписи щодо усунення порушень, зупинення будівництва відповідачем не виконані, а тому позов є обґрунтованим.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Так під час розгляду справи судом першої інстанції не повно встановлені обставини справи, а саме не з'ясовано, кому та на якій правовій підставі належить земельна ділянка на якій проводилось будівництво, яке її цільове призначення, наявність дозвільних документів на будівництво, також наявність істотних порушень будівельних норм і правил, що привело до невірного вирішення справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 на праві приватної власності належить земельна ділянка з цільовим призначенням будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 30.11.2004р. НОМЕР_1, кадастровий номер НОМЕР_2. (т.2. а.с. 59)

Відповідач розпочала будівництво житлового будинку на підставі будівельного паспорту на «Будівництво житлового будинку, господарської споруди за адресою: АДРЕСА_1» виданого 28.09.2015р. відділом містобудування та архітектури Харківської районної державної адміністрації Харківської області та повідомила Департамент ДАБІ у Харківській області про початок виконання будівельних робіт, що підтверджується повідомленнями про початок виконання будівельних робіт від 30.09.2015р. (т.1 а.с. 97-111; т. 2 а.с. 30-33)

Третя особа, ОСОБА_7 є власником будинку з надвірними будівлями, який знаходиться по АДРЕСА_2, що вбачається з свідоцтва про право на спадщину від 04.10.1996р. (т.2 а.с.131)

Державною архітектурно-будівельною інспекцією в Харківській області за зверненням ОСОБА_5та на підставі наказу ДАБІ України від 08.09.2015р. № 976 була проведена позапланова перевірка на об'єкті адресою: АДРЕСА_1», за наслідками якої складено акт від 05.10.2015р.; акт від 26.10.2015р., акт від 10.11.2015р., протокол про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності, постанова № 816-П від 12.11.2015р. про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за порушення ч.17 ст.96 КУпАП , приписи від 11.11.2015р. № 816/1 Пр про зупинення будівельних робіт та № 816ПР від 11.11.2015р. про усунення порушень. (т.1 а.с.16-18, 25-35)

Також рішеннями № 12 від 04.11.2015р., № 94 від 21.04.2016р. та № 125 від 10.08.2016р. позивачем скасована реєстрація повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ХК 89 , № ХК 14, №ХК 95 на об'єкт «Будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1. (т.2 а.с. 113-116)

Зазначені рішення позивача відповідачем не оскаржені в судовому порядку.

Враховуючи, не усунення відповідачем порушень зазначених в приписах, позивач звернувся до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об'єкту.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем були видані приписи про усунення порушень, надано строк для їх добровільного виконання, проте відповідачем порушення не усунуті, будь-яких дій до приведення будівництва у відповідність до містобудівного законодавства не вчинено, а тому є підстави для задоволення позову .

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує визнання права власності на нерухоме майно за особою яка здійснила (здійснює) самочинне будівництва на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок . (ч.4 ст.376 ЦК України)

Згідно з ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести перебудову.

Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Такий позов може бути пред'явлено до суду в разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені в приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та (або) якщо перебудова об'єкта є неможливою.

При цьому пунктом 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 439/2011, визначено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України (далі - Держархбудінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства.

У пункті 3 вказаного Положення зазначено, що основними завданнями Держархбудінспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, у тому числі здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань.

Позивач звернувся до адміністративного суду першої інстанції , як суб'єкт владних повноважень на виконання владних управлінських функцій зі здійснення архітектурно-будівельного контролю, з підстав порушення , на його думку, забудовником вимог законодавства з питань будівництва, містобудування та архітектури, що відповідає правовій позиції висловленій в постанові Верховного Суду України від 24.06.2015р. по справі № 6-381 цс15.

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні справи суд має встановлювати факт самочинного будівництва об'єкта, наявність істотного відхилення від проекту або порушення законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Будівництвом, яке здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважається у тому числі будівництво, яке хоча і здійснюється за наявності проекту, але з порушенням державно-будівельних норм та санітарних правил, що загрожують життю та здоров'ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо.

Так судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем будівництво житлового будинку було розпочато на земельній ділянці, що належить їй на праві приватної власності, будівельного паспорту, з повідомленням позивача про початок будівельних робіт.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 КАС України.

Надані позивачем до суду першої інстанції постанова про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності, приписи про усунення порушень не є належними та достатніми доказами в підтвердження здійснення відповідачем самочинного будівництва.

Так, постановою від 12.11.2015р. ОСОБА_6 була притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ч. 17 ст. 96 КУпАП, а саме: незабезпечення замовником здійснення технічного нагляду у випадках, коли такий нагляд є обов'язковим згідно з вимогами законодавства, а отже зазначений доказ не свідчить про здійснення самочинного будівництва та наявність істотних порушень будівельних норм і правил. (т. 1, а.с.30-31 ).

Приписом від 11.11.2015р. № 816/1Пр встановлено, що виконання ОСОБА_6 будівництва житлового будинку відбувається з значним відхиленням від будівельного паспорту та значним порушенням державних будівельних норм , недотриманням протипожежного розриву до будинку АДРЕСА_2, не відповідність об'єкту вимогам будівельного паспорту та зобов'язано зупинити будівельні роботи , приписом № 816 Пр зобов'язано відповідача усунути порушення в строк до 11.12.2015р. без зазначення способу їх усунення.

Колегія суддів зазначає, що позивачем не надано доказів не виконання вимог приписів, а також здійснення будівництва після винесення припису та відмови в усуненні порушень.

Так, представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що будівельні роботи на об'єкті «житловий будинок по АДРЕСА_1» не проводяться.

Колегія суддів зазначає, що знесення об'єкту самочинного будівництва можливе лише за наявності певних обставин і лише як крайній захід, коли наявні істотні порушення будівельних норм і правил або будівництво суперечить суспільним інтересам чи інтересам інших осіб, усунення яких шляхом перебудови є неможливим

Проте позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що вищезазначений об'єкт є самочинним будівництвом в розумінні статті 376 Цивільного кодексу України, наявності істотних порушень будівельних норм і правил, а також неможливості перебудови об'єкту.

Позивачем не доведено належними доказами наявність істотного відхилення від проекту або порушення законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм, можливість перебудови об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Крім того судом встановлено, що в провадженні Харківського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про знесення самочинно збутового об'єкту.

Ухвалою Харківського районного суду від 22.04.2016р. заборонено ОСОБА_6 або іншим будь-яким особам, проведення будь-якого будівництва на земельній ділянці, розташованій в. АДРЕСА_1. (т.2 а.с.74-82)

Надані третьою особою ОСОБА_7 висновок експерта ОСОБА_9 від 01.11.2016р. в підтвердження пошкоджень будинку ОСОБА_7, експертна оцінка проведена ТОВ "Інститут Харкіпроект", висновок, складений Архітектурною компанією Практик від 10.12.2015р., технічне обстеження будівництва житлового будинку, складенного Науково-дослідним і проектним інститутом " Східбудпроект" на замовлення ОСОБА_5 не є належними доказами по справі в підтвердження здійснення відповідачем самочинного будівництва та істотного порушення будівельних норм і правил, тому як зазначені висновки здійснені на підставі візуального огляду домоволодіння АДРЕСА_2 (третьої особи), без дослідження технічної документації по житловому будинку АДРЕСА_1, та проведення відповідних замірів (т.2 а.с.113- 120,161-204)

Відповідно до п.3 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволені позову.

Частиною 1 ст. 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за наслідками судового розгляду судове рішення ухвалено на користь відповідача, яка не є суб'єктом владних повноважень, на її користь підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1515,80 грн.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 3 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2016р. по справі № 820/3183/16 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволені позову Державної архітектурно-будівельної інспекції України - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_6 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1515,80 грн. (одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять гривень 80 копійок).

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Присяжнюк О.В. Курило Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 21.11.2016 р.