Справа № 817/568/16
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"21" листопада 2016 р. Справа № 817/568/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Рівненського об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "19" серпня 2016 р. у справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Головного державного ревізора - інспектора відділу податків і зборів з фізичних осіб Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області Довгий Д.П. Головного державного ревізора - інспектора відділу податків і зборів з фізичних осіб Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області Наумук С.В. третя особа: Рівненська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними дій ,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до головного державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів з фізичних осіб Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області Довгого Дмитра Петровича та головного державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів з фізичних осіб Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області Наумук Світлани Василівни про визнання протиправними дій, які полягають в незаконному складенні Акту №00082/1712-1300/НОМЕР_1 від 30.03.2016 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, податковий номер НОМЕР_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року» без допуску до перевірки, без фактичного проведення перевірки та дослідження первинних документів.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 19.08.2016 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії головного державного ревізор-інспектора відділу податків і зборів з фізичних осіб Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області Довгого Дмитра Петровича та головного державного ревізор-інспектора відділу податків і зборів з фізичних осіб Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області Наумук Світлани Василівни, які полягають в проведенні документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємець ОСОБА_3, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року, за умови складання акту про не допуск до проведення перевірки в приміщенні податкової інспекції без фактичного дослідження первинних документів та поза межами строку визначеного наказом на проведення перевірки.

Третя особа не погодилася з постановою суду першої інстанції,та звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та ухвалити нову про відмову позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Задовільняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що дії перевіряючих є протиправними, оскільки їх допуск та сама перевірка не відбулася. Позивач саме на етапі допуску до перевірки поставив питання про необґрунтованість її призначення та проведення, шляхом оскарження наказу №79 від 24.02.2015 року.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 19.12.2008 року, а з 22.12.2008 року перебуває на податковому обліку в Рівненській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - Рівненська ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області).

25.02.2016 року позивачем було отримано наказ Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області №79 від 24.02.2015 року «Про проведення планової виїзної документальної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1» (далі - наказ №79 від 24.02.2016 року).

Відповідно до даного наказу, згідно з планом-графіком проведення планових виїзних документальних перевірок на І квартал 2016 року та на підставі ст. 20 розділу І, ст. ст. 77, 82, гл. 8 розділу II Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, п. 3 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71-V-ІІІ, наказано провести планову документальну виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, з 09.03.2016 року тривалістю 10 робочих днів з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року.

Позивач, не погодившись із таким наказом, 03.03.2016 року оскаржив його до Рівненського окружного адміністративного суду, про що свідчить ухвала суду від 04.03.2016 року про відкриття провадження по справі №817/302/16.

В свою чергу, на виконання наказу №79 від 24.02.2016 року, відповідачами 15.03.2016 року о 15:30 було здійснено виїзд за адресою реєстрації позивача: Рівненський район, с. Дядьковичі, вул. Помірки, буд. 14 з метою ознайомлення з направленнями Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області №98/13-138 від 15.03.2016 року та №99/13-138 від 15.03.2016 року на проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та пред'явлення службових посвідчень.

За вищевказаною адресою ФОП ОСОБА_3 станом на 15.03.2016 року о 15:30 був відсутній.

15.03.2016 року о 17:30 позивач в приміщенні Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області під час пред'явлення йому направлень на перевірку та службових посвідчень перевіряючих повідомив про недопуск до проведення перевірки, у зв'язку із чим відмовився підписувати направлення на перевірку. На що було складено акт відмови від підпису направлення на перевірку №4/13/НОМЕР_1 від 15.03.2016 року.

Того ж дня, 15.03.2016 року Рівненською ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області було надіслано запит №142/1712-1712 від 15.03.2016 року про надання інформації та документів, отриманий позивачем 17.03.2016 року.

18.03.2016 року позивач у відповіді, знову повідомив Рівненську ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області про не допуск її посадових осіб до проведення перевірки згідно наказу №79 від 24.02.2016 року, у зв'язку із чим вказав на те, що підстави для надання документів та інформації згідно запиту №142/1712-1712 від 15.03.2016 року відсутні, на що долучив копію ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 04.03.2016 року про відкриття провадження по справі №817/302/16 за позовом ФОП ОСОБА_3 до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу №79 від 24.02.2016 року.

За таких обставин, Рівненською ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області було складено Акт №6/13/НОМЕР_1 від 21.03.2016 року про не допуск до перевірки ФОП ОСОБА_3

Як встановлено матеріалами справи та судом першої інстанції, не зважаючи на не допуск посадових осіб Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області до перевірки ФОП ОСОБА_3 та складення відповідного акту, відповідачами водночас було проведено "документальну планову виїзну перевірку" та складено акт №00082/1712-1300/НОМЕР_1 від 30.03.2016 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, податковий номер НОМЕР_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року» (далі - акт перевірки №00082/1712-1300/НОМЕР_1 від 30.03.2016 року).

Також із вступної частини акту вбачається перевірки №00082/1712-1300/НОМЕР_1 від 30.03.2016 року -на підставі статті 20 розділу І, ст. 77, абз. 1 п. 82.1 ст. 82 глави 8 розділу II Податкового кодексу України, з врахуванням п. 3 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71-V-ІІІ, наказу Рівненської об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Рівненській області №79 від 24.02.2016 року та плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на І квартал 2016 року, головним державним ревізором-інспектором Довгим Дмитром Петровичем відділу податків і зборів з фізичних осіб Рівненської об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Рівненській області, головним державним ревізором-інспектором Наумук Світланою Василівною відділу податків і зборів з фізичних осіб Рівненської об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Рівненській області проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, Рівненська область, Рівненський район, с. Дядьковичі, вул. Помірки 14 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року.

Позивач не погоджуючись з таким діями відповідачів звернувся з дани позовом до суду.

Задовільняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі діяли в супереч вимог діючого законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ст. 61 Податкового Кодексу України визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у стаття 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Статтею 62 Податкового Кодексу України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Право органів державної податкової служби проводити перевірки платників податків та порядок проведення такої перевірки закріплені у пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ст.ст. 75, 80 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями).

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового Кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Згідно п. 75.1 ст. 75 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового Кодексу України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Отже, Податковим кодексом України не передбачено право посадових осіб контролюючого органу на проведення документальної планової виїзної перевірки в приміщенні Державної податкової інспекції у разі відмови платника податку від допуску посадових осіб до проведення перевірки чи відмови від підпису у направленні на перевірку.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що Податковий кодекс, в свою чергу, чітко встановлює повноваження та алгоритм дій посадових осіб контролюючого органу у випадку не допуску до перевірки, з огляду на наступне.

Пунктом 1.4.6. Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків №22 від 31.07.2014 року передбачено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб органу державної фіскальної служби до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови, та вживаються заходи, передбачені пунктом 81.2 статті 81 та статтею 94 розділу II Кодексу.

Відповідно до п. 8.2 Податкового Кодексу України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Приписами п. 94.1 та пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового Кодексу України, визначено що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується, зокрема, що платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

За змістом п. 94.6 ст. 94 Податкового Кодексу України вбачається, що керівник органу державної податкової служби (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Відповідно до п. 94.10 ст. 94 Податкового Кодексу України, обґрунтованість арешту майна, накладеного рішенням керівника (його заступника) органу державної податкової служби, має бути перевірена судом протягом 96 годин.

Як встановлено матеріалами справи, то у зв'язку із не допуском до перевірки керівником Рівненською ОДПІ було прийнято рішення №1424/13-238 від 21.03.2016 року про застосування адміністративного арешту майна платника податків, згідно якого, застосовано умовний адміністративний арешт майна ФОП ОСОБА_3

На що, фіскальний орган в межах своїх повноважень та у строк звернувся із поданням №1485/10-07 від 21.03.2016 року до Рівненського окружного адміністративного суду про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Однак, Рівненським окружним адміністративним судом 22.03.2016 року було відмовлено у відкритті провадження, оскільки наявний спор про право, зумовлений відкриттям провадження у справі №817/302/16 про оскарження наказу №79 від 24.02.2016 року.

Отже суд першої інстанції вірно зазначив, що право на вчинення контролюючим органом будь яких інших дій у випадку не допуску до перевірки, крім встановлених вище, чинним законодавством не передбачено. А тому подальше проведення перевірки та оформлення її результатів актом перевірки є протиправними.

Відповідно до вимог п. 1.4 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків-фізичними особами, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 14.03.2013 року №395 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2013 року за №07/23139, акт перевірки є службовим документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Акт перевірки є документом який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків, тобто він може бути складений у разі проведення такої перевірки.

Водночас складення акту про не допуск до проведення перевірки виключає по суті можливість проведення такої перевірки.

Разом з цим, у зв'язку з вчиненням дій щодо не допуску до перевірки у позивача не виник обов'язок по наданню документів до перевірки, оскільки положеннями ст. 85 Податкового кодексу України встановлено, що обов'язок платника податків по наданню документів виникає лише після початку перевірки.

Суд першої інстианції вірно зазначив, про безпідставним висновок відповідача відносно відсутності у позивача документів, які підтверджують податкову звітність з посиланням на п. 44.6 та п. 44.7 ст. 44 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) та оформлення із зазначених підстав акту перевірки №00082/1712-1300/НОМЕР_1 від 30.03.2016 року.

Згідно п.п. 77.4, 77.6 ст. 77 Податкового Кодексу України, про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із ст. 81 Податкового Кодексу України, яка встановлює, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Отже колегія суддів констатує, що обов'язковими умовами для проведення документальної планової документальної перевірки та допуску перевіряючи до перевірки є виконання дій, передбачених п. 77.4 ст. 77 Податкового Кодексу України щодо направлення наказу та пред'явлення належним чином вище зазначених документів передбачених п. 81.1 ст. 81 Податкового Кодексу України .

Як вбачається з матеріалів справи, наказ №79 від 24.02.2016 року та повідомлення про проведення перевірки №2/17-138 від 24.02.2016 року позивачем було отримано 25.02.2016 року, про що свідчить відмітка про їх отримання.

В свою чергу, наказом №79 від 24.02.2016 року та повідомленням про проведення перевірки №2/17-138 від 24.02.2016 року встановлено провести планову документальну виїзну перевірку позивача з 09.03.2016 року тривалістю 10 робочих днів. Проте, направленнями на перевірку №98/13-138 від 15.03.2016 року та №99/13-138 від 15.03.2016 року встановлено, що Рівненська ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області проводить перевірку з 15.03.2016 року тривалістю 10 робочих днів.

Згідно п. 1.1 акту перевірки №00082/1712-1300/НОМЕР_1 від 30.03.2016 року, перевірка проводилася з 15.03.2016 року по 28.03.2016 року.

Тобто, у відповідності до наказу та повідомлення про проведення перевірки, перевірка мала б відбутися з 09.03.2016 року по 22.03.2016 року (10 робочих днів), в той час, як фактично її було проведено з 15.03.2016 року по 28.03.2016 року.

Відповідно до п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів.

Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.

Доказів того, що термін перевірки з 23.03.2016 року по 28.03.2016 року продовжувався у відповідності до вищенаведеної норми Податкового кодексу України, матеріали справи не містять

Отже колегя суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачами порушено строки проведення перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 Податкового Кодексу України, документальна перевірка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Таким чином документальна перевірка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку.

В свою чергу акт перевірки може бути складено виключно лише за наявності проведення самої перевірки з врахуванням пп. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), чого в даному випадку відповідачами вчинено не було.

Також суд першої інстанції вірно зазначив, що стосується обрання позивачем способу захисту порушеного права з огляду на таке.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 24.12.2010 року у справі за позовом ТОВ «FoodsandGoods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі міста Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Тобто, якщо платник податків заперечує наявність підстав для проведення перевірки, такий платник податків може не допустити представників податкового органу до проведення перевірки, про що складається акт недопуску посадових осіб податкового органу до проведення перевірки.

Крім того, він не позбавлений права оскаржити у судовому порядку рішення керівника податкового органу про проведення перевірки, яке оформлене наказом.

Оскільки матеріалами справи встановлено, що позивач заперечував наявність підстав для проведення перевірки, оскаржив в судовому порядку наказ про проведення перевірки та не допустив представників податкового органу до проведення перевірки.

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що в даному випадку, не зважаючи на складання позивачем Акту перевірки №00082/1712-1300/НОМЕР_1 від 30.03.2016 року, допуск перевіряючих та сама перевірка не відбулася. Позивач саме на етапі допуску до перевірки поставив питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе шляхом оскарження наказу №79 від 24.02.2015 року.

Таким чином, предметом спору є саме дії контролюючого органу по порушенню прав позивача на не допуск посадових осіб контролюючого органу до перевірки у випадках, передбачених законом.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що встановлені актом перевірки порушення і донарахування податкових зобов'язань з підстав відсутності всіх первинних документів пов'язуються виключно з незаконними діями відповідачів по оформленню Акту перевірки без її фактичного проведення.

В межах вказаного позову оскаржуються дії посадових осіб податкового органу, які не оформлено актом ненормативного характеру, однак призвели до порушення прав та свобод платника або створило перешкоди для їх реалізації.

Отже, судом першої інстанції дотримано вимоги ст. ст. 2, 3 , 9, 159 Кодексу адміністративного судочинства України та надано правильну правову оцінку встановленим у справі обставинам у їх сукупності з дотриманням норм ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, внаслідок чого висновок про протиправність дій відповідачів є обґрунтованим.

За таких обставин рішення суду першої інстанції у справі відповідає приписам чинного законодавства, а доводи апеляційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "19" серпня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_2

- ОСОБА_8 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Головний державний ревізор - інспектор відділу податків і зборів з фізичних осіб Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області Довгий Д.П. вул.Відінська,8,м.Рівне,33023

-Головний державний ревізор - інспектор відділу податків і зборів з фізичних осіб Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області Наумук С.В. вул.Відінська,8,м.Рівне,33023

4-третій особі: Рівненська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області - вул.Відінська,8,м.Рівне,33023,