Справа № 593/1143/16-а
Суддя: Німко Н. П.
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/593/45/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" вересня 2016 р. м.Бережани

Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Німко Н.П., розглянувши в порядку скороченого провадження в місті Бережани Тернопільської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 об»єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про зобов»язання відповідача до вчинення дій по призначенню пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

09 вересня 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 об»єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області вимогою зобов»язати відповідача призначити та виплатити їй пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з часу її ( позивачки ) звернення, тобто з 03 серпня 2016 року, в призначенні якої їй відповідачем було незаконно відмовленою.

Ухвалою суду від 12 вересня 2016 року відкрите скорочене провадження за заявленими позовними вимогами.

Суд вважає достатніми підстави для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення в порядку скороченого провадження.

Вiдповiдно до ч.1,2 ст.2 Кодексу адмiнiстративного судочинства України, завданням адмiнiстративного судочинства є захист прав, свобод та iнтересiв фiзичних осiб, прав та iнтересiв юридичних осiб у сфері публiчно-правових відносин вiд порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових i службових осiб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числi на виконання делегованих повноважень.

До адмiнiстративних судiв можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездiяльнiсть субєктів владних повноважень, крiм випадків, коли щодо таких рiшень, дій чи бездiяльностi Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зазначеній нормі відповідає п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для визначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ № 637 від 12.08.1996 року. Частиною 1 пункту 3 зазначеного Порядку встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неточні записи за періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров»я та соціального забезпечення незалежно від віку після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 04 листопада 1993 року №-909, станом на 01 квітня 2015 року не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року не менше 26 років. Незалежно від віку право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров»я та соціального забезпечення, які в період до 01 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше 25 років станом на 01 квітня 2015 року або не менше 25 років 06 місяців станом на 01 січня 2016 року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років призначаються за умови звільнення з роботи.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 03 серпня 2016 року звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом відповідача №-2195/04 від 06 вересня 2016 року, позивачку повідомлено, що їй відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років. Така відмова відповідача мотивована тим, що протоколом №-25 засідання правління колгоспу «Іскра» від 24 грудня 1981 року підтверджено лише факт прийняття позивачки на роботу вихователем дитячого садка с.Носів, натомість як в інших перевірених документах, - протоколах про надання відпусток, про звільнення з роботи та в книгах по оплаті праці, така її посада не зазначена; при звірці книг обліку розрахунків по оплаті праці за 1986 р-1996 р. колгоспу «Комуніст», «Золота Липа», с/с «Золота Липа», - графи «посада» не зазначено. Виходячи із зазначеного, відповідач прийшов до висновку, що періоди роботи позивачки на посаді вихователя дитячого садка з 15 листопада 1981 року по 11 грудня 1986 року ( дит. садок Іскра), з 12 грудня 1986 року по 02 вересня 1996 року ( дит. садок в колгоспі «Комуніст», «Золота Липа», с/с «Золота Липа») не підтверджені первинними документами, а тому не можуть бути зараховані позивачці до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років. Одночасно відповідачем зазначено, що загальний стаж позивачки становить 34 роки 11 місяців 17 днів, у тому числі на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років 19 років 11 місяців 2 дні.

Виходячи зі змісту поданих суду письмових заперечень сторони відповідача, ним не визнано факт наявності у позивачки трудового стажу, що дає право на пенсію за вислугу років.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час звернення до відповідача із згаданою заявою про призначення пенсії та на день розгляду справи в суді має загальний трудовий стаж не менше 25-ти років, що сторона відповідача на заперечила.

Як вбачається із записів трудової книжки позивачки серії УКР №-0192309 виданої 15 листопада 1981 року, вона працювала з 15 листопада 1981 року по 11 грудня 1986 року у колгоспі «Іскра» вихователем дитячого садка; з 02 вересня 1996 року по 14 серпня 2003 року у Тростянецькій загальноосвітній шкоді 1-2 ступенів педагогом-організатором; з 01 вересня 2009 року по 30 серпня 2012 року у цьому ж навчальному закладів вчителем фізкультури 1-4 класів; з 01 вересня 2012 року по 02 серпня 2016 року у Тростянецькій загальноосвітній шкоді 1-2 ступенів вихователем групи продовженого дня.

Враховуючи такі відомості про трудовий стаж позивачки, зазначені у її трудовій книжці, достовірність і правильність яких стороною відповідача не оспорена, суд не приймає до уваги і вважає необґрунтованими посилання сторони відповідача, що немає підстав зарахувати позивачці до її трудового стажу періоди її роботи з 15 листопада 1981 року по 11 грудня 1986 року на посаді вихователя дитячого садка в колгоспі «Іскра» та з 12 грудня 1986 року по 02 вересня 1996 року на посаді вихователя дитячого садка в колгоспі «Комуніст».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при вирішенні питання про зарахування до страхового стажу позивачки згаданих періодів роботи відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення» та вищезазначеними підзаконними нормативно-правовими актами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки вважає відмову відповідача у призначенні позивачці згаданого виду пенсії необґрунтованою, що мало наслідком порушення її права в сфері пенсійного забезпечення і таке право позивачки підлягає захисту та відновленню, шляхом задоволення її позову в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справ керувався принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що має місце порушення прав позивачки, які підлягають захисту й повинні бути відновлені шляхом задоволення даного позову.

На підставі вищевикладеного керуючись ст.ст. 11, 18, 71,86, 158, 163,186, ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 18 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993, № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити позов ОСОБА_1.

Зобов»язати відповідача ОСОБА_3 об»єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити з 03 серпня 2016 року позивачці ОСОБА_1 та виплатити їй пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постанова суду підлягає негайному виконанню в межах суми стягнення за один місяць.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського Апеляційного Адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня отримання її копії сторонами.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_4