Справа № 205/1167/16а(2а/205/38/16)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 жовтня 2016 рокусправа № 205/1167/16а(2а/205/38/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Поплавського В.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Дніпропетровську на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2016 року

у адміністративній справі № 205/1167/16а(2а/205/38/16) за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Дніпропетровську про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2016 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1, визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Дніпропетровська в зарахуванні у потрійному розмірі в стаж роботи для призначення пенсії ОСОБА_1 часу її заслання з 07.04.1945 р. по 10.09.1955 р., та зобов'язано Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м.Дніпропетровську зарахувати у потрійному розмірі в стаж роботи для призначення пенсії ОСОБА_1 час її заслання з 07.04.1945 р. по 10.09.1955 р., та здійснити перерахунок та виплати ОСОБА_1 пенсії з урахуванням зарахування у потрійному розмірі в стаж роботи для призначення пенсії час її заслання з 07.04.1945 р. по 10.09.1955 р. та з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 08 серпня 2015 року

Зазначена постанова суду першої інстанції оскаржена до апеляційної інстанції відповідачем по справі з підстав порушення судом норм матеріального права, у зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що позивачка по справі є членом сім'ї необґрунтовано репресованої і згодом реабілітованої особи, а тому їй перерахунок по стажу не передбачений чинним законодавством, і відповідно в даному випадку відсутні підстави для зарахування у потрійному розмірі в стаж роботи позивачки часу перебування її у засланні у період з 07.04.1945 р. по 10.09.1955 р. Крім того, відповідач посилається на те, що спір у цій справі вже раніше вирішувався в судовому порядку (справа № 2а- 5699/2011), внаслідок чого позивачці було відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Дніпропетровська зарахувати в потрійному розмірі в стаж її роботи для призначення трудової пенсії час перебування у засланні з 07.04.1945 по 10.09.1955.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 (дівоче прізвище Петровська), 1938 року народження, на підставі наказу НКВС СРСР № 7129-44 р., як член сім'ї учасника підпілля ОУН-УПА, 25.10.1944 р. із с. Раковець Теребовлянського (раніше Підгаєцького) району Тернопільської області за рішенням позасудових органів в адміністративному порядку була виселена в Іркутську область з конфіскацією майна. Виселення було затверджене Особливою нарадою при НКВС СРСР 07.04.1945р., протокол №14-а. На поселенні позивачка перебувала до 10.09.1955 р., знята з обліку спецпоселенців на підставі наказу МВС СРСР №00597-54.

Ухвалою судової колегії по кримінальних справах Верховного Суду УРСР від 18.06.1966 р. постанова Особливої наради при НКВС СРСР від 07.04.1945р. про виселення скасована, справа закрита, ОСОБА_1 реабілітовано з поверненням конфіскованого майна або його вартості (а.с.42).

Відповідно до довідки про реабілітацію №5-214н66 від 30.10.2002 р., виданої Верховним Судом України, ОСОБА_1 вважається реабілітованою за ст.1 Закону України реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» (а.с.12), у зв'язку з чим позивачці було видано посвідчення серії ІІ № 144401 від 09.01.2003 року (а.с.8)

Позивачка неодноразово зверталася до пенсійного органу з заявами про зарахування у потрійному розмірі в стаж її роботи для призначення пенсії часу її заслання з 07.04.1945р. по 10.09.1955р., проте листами від 16.09.2011 р. (а.с.17-18), від 22.12.2015 р. (а.с.19-20) їй було відмовлено у такому зарахуванні з посиланням на те, що вона є членом сім'ї громадянина, необґрунтовано притягнутого до кримінальної відповідальності, репресованого та згодом реабілітованого, а тому на неї не поширюються пільги, визначені у ст. 6 Закону України від 17.04.1991р. № 962-ХІІ «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» (далі - Закон № 962-ХІІ).

Задовольняючи вимоги позивачки у цій справі, спираючись на положення ст.1, ст.6 Закону № 962-ХІІ та п.7 Постанови Верховної Ради України від 24.12.1993р. № 3812-ХІІ «Про тлумачення Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», і зміст виданої Верховним Судом України довідки про реабілітацію №5-214н66 від 30.10.2002р. та наведені в постановах Верховного Суду України від 30.06.2015р. № 2-а-2364/11, 21-816а15 висновки щодо застосування зазначених норм права, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 вважається реабілітованою за ст.1 Закону № 962-ХІІ, і відповідно вона має право на пільги, встановлені частиною першою статті 6 цього Закону.

Судова колегія в повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції у цій справі, оскільки надані ОСОБА_1 документи свідчать про те, що вона була безпосередньо піддана політичної репресії і особисто реабілітована, відповідно суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що на неї розповсюджуються норми ст.6 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні", зокрема про включення до її трудового стажу для призначення пенсії в 3-х кратному розмірі періоду знаходження у засланні з 07.04.1945 р. по 10.09.1955 р.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 962-XII реабілітованим громадянам відповідно до статті 1 цього Закону час тримання під вартою, відбування покарання в місцях позбавлення волі, заслання або перебування на примусовому лікуванні зараховується у потрійному розмірі в стаж роботи для призначення трудових пенсій. Аналогічне положення закріплене в статті 58 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до ст.58 (далі - Закон № 1788-XII, громадянам, необгрунтовано притягнутим до кримінальної відповідальності, необгрунтовано репресованим і згодом реабілітованим, час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та заслання, а також перебування на примусовому лікуванні зараховується до стажу у потрійному розмірі.

Згідно з пунктом 7 Постанови Верховної Ради України від 24 грудня 1993 року № 3812-XII "Про тлумачення Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" (далі - постанова) направлення у заслання, вислання та спеціальні поселення в адміністративному порядку (стаття 3) - це застосування репресій на підставі рішень місцевих органів влади, адміністративних органів, посадових осіб чи громадських організацій з політичних мотивів до сімей осіб, репресованих за обвинуваченням у контрреволюційних злочинах; до осіб, визнаних соціально небезпечними у політичному відношенні, противниками колективізації; до обвинувачених у зв'язках з так званими "ворогами народу", у приналежності до політичних партій тощо. Особи, які були незаконно вислані чи заслані і згодом реабілітовані, поновлюються в усіх громадянських правах, але на них не поширюються пільги, передбачені статтею 6 цього Закону.

Проте, аналіз вказаного пункту Постанови дає підстави вважати, що він стосується тлумачення статті 3, а не статті 1 Закону № 962-XII.

Крім того, судова колегія не бере до уваги посилання відповідача на раніше прийняті судами рішень по справі № 2а- 5699/2011, якими позивачці було відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Дніпропетровська зарахувати в потрійному розмірі в стаж її роботи для призначення трудової пенсії час перебування у засланні з 07.04.1945 по 10.09.1955, оскільки зазначені вимоги стосувалися періоду з 04.03.1993 року до 12.11.2011 року.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вони не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, судова колегія -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Дніпропетровську - залишити без задоволення

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2016 року - залишити без змін

Стягнути на користь спеціального фонду Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Дніпропетровську судовий збір у розмірі 606,32 грн. (отримувач: УДКСУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37989274, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області м.Дніпропетровськ, код банку отримувача (МФО): 805012, рахунок отримувача: 1004,код класифікації доходів бюджету: 22030101).

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.212 КАС України

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський