Справа № 821/477/16
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/477/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.

при секретарі - Рябчич А.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Юдін В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про оскарження податкових повідомлень-рішень від 29 грудня 2015 року №, №, № та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29 січня 2016 року №, -

встановив:

08 квітня 2016 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_3.) до Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - відповідач, ОДПІ) з позовними вимогами про оскарження податкових повідомлень-рішень від 29 грудня 2015 року №, №, № та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29 січня 2016 року №.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначила, що в період з 19.11.2015 року по 02.12.2015 року ОДПІ було проведено планову виїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року відповідно плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання за ІІІ квартал 2015 року, результати якої оформлено актом від 09.12.2015 року № 860/17-0/. Під час проведеної перевірки податковий орган зробив висновок про порушення підприємцем вимог: пп.16.1.2. п.16.1 ст.16, п.177.10 ст.177 ПК України - неналежне ведення книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність в редакціях Наказу ДПА України №1025 від 24.12.2010 року та Наказу Міністерства доходів і зборів України №481 від 16.09.2013 року; пп.49.18.2 п.49.18 чт.49, пп. «б» п.176.2 ст.176 ПК України - неподання Податкових розрахунків сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платника податку (форма 1-ДФ) про доходи виплачені суб'єктам господарювання фізичним-особам за ознакою «157»; п.44.1. ст..44, п.177.1, 177.2, 177.4 ст.177 ПК України - встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб від провадження підприємницької діяльності в сумі 68241,26 грн в тому числі за 2012 рік в сумі 25037,76 грн, за 2013 рік в сумі 29329,80 грн, за 2014 рік в сумі 13873,70 грн; пп. 169.2.2 п.169.2 ст.169 ПК України - встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб з найманих працівників на загальну суму 7645,27 грн, в тому числі за 2012 рік в сумі 1453,11 грн, за 2013 рік в сумі 6130,58 грн. за 2014 рік в сумі 61,58 грн; пп.2 п.1 ст.7, п.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в зв'язку з чим занижено суми єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування всього в розмірі 171457,75 грн. На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 29 грудня 2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в розмірі 85301,58 грн.; податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 29 грудня 2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з адміністративних штрафів та інших санкцій в розмірі 510 грн; податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 29 грудня 2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в розмірі 510 грн; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29 січня 2016 року № на суму 18135,42 грн; вимогу про сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску, штрафів та пені від 09 грудня 2015 року №Ф- на суму 171457,75 грн. Позивач не погоджується з висновками податкового органу викладеними в акті перевірки та прийнятими на його підставі податковими повідомленнями-рішеннями, рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимогою про сплату боргу вважає їх протиправними, безпідставними та необґрунтованими, прийнятими на підставі хибних висновків посадових осіб податкового органу, а тому просить скасувати їх у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові, з урахуванням додаткових пояснень до адміністративного позову від 10 жовтня 2016 року.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на висновки акту перевірки, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності Голопристанською РДА Херсонської області 18 серпня 2000 року, номер запису 0001472. Перебуває на обліку в ОДПІ з 18 серпня 2000 року, в перевіряє мий період не була платником ПДВ.

Основним видом діяльності позивача за КВЕД є: 52.11.0 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту; 47.11 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Фактично в перевіряємому періоді позивач займалась роздрібною торгівлею продуктами харчування, алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Позивач в перевіряємий період здійснювала свою господарську діяльність на об'єктах, що розташовані за адресою АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 Голопристанського району Херсонської області (зазначені об'єкти є власністю позивача), а також по АДРЕСА_4 Голопристанського району Херсонської області (орендовано у Голопристанської спілки споживчих товариств).

На кожному з торгівельних місць зареєстровано реєстратори розрахункових операцій (РРО), так в торгівельному місці по АДРЕСА_4 Голопристанського району Херсонської області зареєстровано Міnі 500 МЕ в період з 01.01.2012 року по 17.09.2014 року, а в період з 17.09.2012 року по 25.05.2014 року зареєстровано Міnі 500.02. Через зазначені РРО повинна була проводитись реалізація відповідних товарів за перевіряємий період на вказаному торгівельному місці.

При перевірці використано: особову справу ФОП ОСОБА_3; розрахункові листи нарахування заробітної плати найманим працівникам та утримання податків та зборів, відомості на виплату грошей (заробітної плати), графіки роботи працівників, табелі обліку робочого часу, трудові угоди; податкові декларації про майновий стан і доходи, податкова декларація з плати за землю, звіти про використання РРО, звіти про розрахунок збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства, звіти про суми нарахованого єдиного внеску, торгові патенти; первинні документи на закупівлю товарів (чеки на оплату, податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні), державні акти на право власності земельних ділянок; особові рахунки по сплаті податку на доходи з фізичних осіб. Податку на доходи найманих працівників, податку на додану вартість, торгових патентів, ЄСВ, особові рахунки по сплаті сум збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства, ліцензій, військового збору; Інформацію отриману з Центральної бази даних Держреєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів; роздруківки банку, книги обліку доходів і витрат №245-к від 30.06.2011 року, №246-к від 30.06.2011 року та №247-к від 30.06.2011 року; Інформацію отриману від відділу Держземагентства у Голопристанському районі, Центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Голопристанського району, Голопристанського центру зайнятості, управління Пенсійного фонду в м. Гола Пристань та Голопристанському районі (п.1.12 акту перевірки т.1 а.с. 41). Під час перевірки використовувалась інформація з автоматизованих інформаційних систем.

В ході документальної перевірки запити на проведення зустрічних звірок не направлялись (т.1 а.с. 41, п.1.15. акту перевірки ).

В акті перевірки зазначено, що дані стосовно суми виторгів проведеного через РРО (з фіскальним номером ) на торгівельному місці за адресою АДРЕСА_4 Голопристанського району Херсонської області відсутні, оскільки на момент перевірки вищевказаний РРО знятий з реєстрації в контролюючому органі з 27 травня 2014 року. Однак судом встановлено, що РРО з таким фіскальним номером зареєстровано на торгівельному місці за адресою АДРЕСА_3 та в перевіряємий період з реєстрації він не знімався, а тому в даному пункті акту перевірки допущено помилку у фіскальному номері РРО замість вірного .

В період з 19.11.2015 року по 02.12.2015 року ОДПІ було проведено планову виїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року відповідно плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання за ІІІ квартал 2015 року, результати якої оформлено актом від 09.12.2015 року № 860/17-0/.

В акті перевірки зазначено, що копія наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки та письмове повідомлення направлено суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_3 рекомендованим листом, яке одержано позивачем особисто 08 серпня 2015 року.

Під час проведеної перевірки податковий орган зробив висновок про порушення підприємцем вимог: пп.16.1.2. п.16.1 ст.16, п.177.10 ст.177 ПК України - неналежне ведення книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність в редакціях Наказу ДПА України №1025 від 24.12.2010 року та Наказу Міністерства доходів і зборів України №481 від 16.09.2013 року; пп.49.18.2 п.49.18 чт.49, пп. «б» п.176.2 ст.176 ПК України - неподання Податкових розрахунків сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платника податку (форма 1-ДФ) про доходи виплачені суб'єктам господарювання фізичним-особам за ознакою «157»; п.44.1. ст..44, п.177.1, 177.2, 177.4 ст.177 ПК України - встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб від провадження підприємницької діяльності в сумі 68241,26 грн в тому числі за 2012 рік в сумі 25037,76 грн, за 2013 рік в сумі 29329,80 грн, за 2014 рік в сумі 13873,70 грн; пп. 169.2.2 п.169.2 ст.169 ПК України - встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб з найманих працівників на загальну суму 7645,27 грн, в тому числі за 2012 рік в сумі 1453,11 грн, за 2013 рік в сумі 6130,58 грн. за 2014 рік в сумі 61,58 грн; пп.2 п.1 ст.7, п.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в зв'язку з чим занижено суми єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування всього в розмірі 171457,75 грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 29 грудня 2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в розмірі 85301,58 грн.; податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 29 грудня 2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з адміністративних штрафів та інших санкцій в розмірі 510 грн; податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 29 грудня 2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в розмірі 510 грн; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29 січня 2016 року № на суму 18135,42 грн; вимогу про сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску, штрафів та пені від 09 грудня 2015 року №Ф- на суму 171457,75 грн.

Підставою для таких висновків акту перевірки та, як насідок, для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги є відсутність книги обліку доходів і витрат №264-к, а також відсутність книги обліку розрахункових операцій та контрольних стрічок на торгівельне місце по АДРЕСА_4.

На підтвердження своєї правової позиції позивач надала численні копії первинних документів, основна частина з яких не стосується торгівельного місця по АДРЕСА_4 та на правильність висновків суду не впливає.

При вирішенні спору по суті, суд виходить із наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи зазначені рішення на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд вважає їх такими, що узгоджуються з правовими положеннями законів України з наступних підстав.

Виходячи зі змісту п.1.1 ст. 1 Податкового кодексу України відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства з 01.01.2011 року врегульовано Положеннями Податкового кодексу України.

Згідно із ст. 61 Податкового кодексу України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у стаття 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є органи державної податкової службу - щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.

Статтею 62 Податкового кодексу України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п. 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Статтею 77 Податкового кодексу України встановлено, що забороняється проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов'язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб та зобов'язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

У відповідності до п. 81.3 ст. 81 Податкового кодексу України, під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Стосовно правомірності податкових повідомлень-рішень від 29 грудня 2015 року №, №, № суд зазначає наступне.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (п.44.1 ст.44 ПК України).

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (п.44.3 ст.44 ПК України).

З аналізу даних норм можливо дійти висновку, що законодавець зобов'язує платника податків, яким є ФОП ОСОБА_3 здійснювати облік своїх доходів та своїх витрат пов'язаних з визначенням об'єкту оподаткування або податкових зобов'язань лише на підставі належних первинних документів зберігання яких протягом 1095 днів є прямим обов'язком платника податків. Дані норми викладені в імперативній формі, що позбавляє позивача можливості вчинення альтернативних дій.

У разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків (п.44.5 ст.44 ПК України).

Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 до ОДПІ подано заяву про крадіжку документів, які підтверджують здійснення фінансово-господарської діяльності за період з 2012-2014 роки №5601/к від 18.08.2015 року, разом з копією листа Голопристанського РВ УМВС.

На підставі п.44.5 ст.44, п.82.4 ст.82 ПК України та на підставі наказу ОДПІ №354 від 18.08.2015 року проведення перевірки зупинено на строк 90 календарних днів, про що позивач повідомлена шляхом отримання копії наказу 18 серпня 2015 року.

При цьому позивач не виконала свого прямого обов'язку по відновленню втрачених документів у відведений строк.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення (п.44.6 ст.44 ПК України).

Проведення перевірки поновлено з 19 листопада 2015 року відповідно до наказу ОДПІ № 494 від 16 листопада 2015 року, про що позивач повідомлена 18 листопада 2015 року.

Проведення перевірки продовжувалось відповідно до наказу ОДПІ №532 від 24 листопада 2015 року, про що позивач повідомлена 25 листопада 2015 року.

Згідно з заявою позивача від 19 листопада 2015 року перевірка проводилась в приміщенні Голопристанського відділення ОДПІ.

Перевірку закінчено 09 грудня 2015 року, а її результати оформлено 29 грудня 2015 року шляхом прийняття відповідних податкових повідомлень-рішень, однак до 29 грудня 2015 року позивач не надала на адресу ОДПІ додаткових документів та матеріалів, що підтвердили б правомірність формування доходів та витрат стосовно торгівельного місця по АДРЕСА_4 на якому відсутня книга обліку доходів і витрат, книга обліку розрахункових операцій та контрольні стрічки.

Незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень (п. 121.1 ст.121 ПК України).

Враховуючи вимоги п.44.3 ст.44 та фактичні обставини справи, суд констатує правомірність застосування до позивача податковим повідомленням-рішенням форми «Р» від 29 грудня 2015 року № штрафу в розмірі 510 грн на підставі п.121.1 ст.121 ПК України.

Відповідно до пп. «б» п.176.2 ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Позивач не надала жодних належних та допустимих доказів на спростування позиції податкового органу про неподання до ОДПІ податкових розрахунків суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку. В адміністративному позові позивач не спростовує факт не подання відповідних розрахунків, не обґрунтовує протиправність податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 29 грудня 2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в розмірі 510 грн, а лише зазначає дане податкове повідомлення-рішення в резолютивній частині адміністративного позову серед рішень контролюючого органу, які на думку ФОП ОСОБА_3 є протиправними та підлягають скасуванню. З урахуванням викладеного суд не вбачає ознак протиправності податкового повідомлення-рішення від 29 грудня 2015 року №, як наслідок останнє є правомірним та скасуванню не підлягає, доказів протилежного сторони суду не надали.

Пунктом 177.1 ст. 177 ПК України, встановлено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

В п.2.1.2 акту перевірки відповідач зазначив, що за рахунок невірного відображення суми виторгів проведених платником податків через РРО занижено загальний оподатковуваний дохід в розмірі 1274,76 грн за 2012 рік.

Заперечуючи проти такої позиції відповідача позивач посилається на відсутність конкретизації баз даних на підставі яких було зроблено спірний висновок, не зазначено метод збирання інформації, відсутні гарантії повноти та достовірності такої інформації. Втім документального спростування позиції відповідача позивач не надала, однак згідно з ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. З урахуванням даної норми доказом помилковості позиції відповідача є належним чином складені первинні документи, які безспірно вказують на проведення сум виторгів через РРО у повній відповідності з нормами спеціального законодавства, але таких доказів сторони суду не надали, що позбавляє заперечення позивача ознак обґрунтованості та мотивованості.

Пунктом 177.2 ст. 177 ПК України, передбачено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (пп.177.4.1.-177.4.4. п.177.4. ст.. 177 ПК України).

Підпунктом 14.1.27 пункту 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг) (п. 177.3 ст. 177 ПК України).

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (пп. 177.4.4. п.177.4 ст. 177 ПК України).

Відповідно до абзаців "а" та "б" п. 176.2 статті 176 ПК України, платники податку зобов'язані:

вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку. Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом державної податкової служби;

отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку.

Суд враховує, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Преамбула до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачає, що цей Закон визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Юридичний аспект вчинених господарських дій або подій не входять до складу поняття "господарська операція" (бухгалтерський чи економічний ефект).

Цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством (ч.1 ст.2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Згідно з вимогами ст. 4 цього Закону одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх суті, а не лише з урахуванням юридичної форми.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Податковим органом в п.2.1.3 акту перевірки зазначено, що враховуючи відсутність первинних документів, а саме: книг обліку розрахункових операцій та контрольних стрічок з відображенням відомостей про кожен реалізований товар (кількість товару, вартість одиниці вимірювання, найменування товару, дату реалізації товару), неможливо визначити суму понесених витрат пов'язаних з придбанням реалізованих протягом звітного періоду товарів задекларованих в деклараціях про майновий стан і доходи за період 2012-2014 роки, що, на думку податкового органу, не дає можливості підтвердити реалізацію придбаних товарів.

Фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (п. 177.10 ст.177 ПК України).

Судом встановлено, що книга обліку доходів і витрат №264-к від 30.06.2011 року на торгівельне місце по АДРЕСА_4 на момент оформлення результатів перевірки була відсутня, доказів протилежного сторони суду не надали. Натомість позивач стверджує про відсутність підстав вважати відсутність книги обліку доходів і витрат, книги обліку розрахункових операцій, касових чеків РРО та Z-звітів тим самим що і відсутність первинних документів, оскільки на її думку, останні такими не являються.

В даному випадку суд враховує наступне.

До 16 вересня 2013 року діяв Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (затверджений наказом Державної податкової адміністрації України 24.12.2010 N 1025 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 грудня 2010 р. за N 1425/18720), який прийнято на виконання пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу IV Податкового кодексу України.

В даному порядку наводиться механізм заповнення кожної з граф книги обліку доходів і витрат.

До графи 4 (реквізити документа, що підтверджує понесені витрати ) записуються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, пов'язані з придбанням товарно-матеріальних цінностей, виконанням робіт та наданням послуг (номер, дата і назва документа). Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, товарно-транспортна та/або податкова накладна, платіжне доручення, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші розрахункові документи (пп. 3.4. п.3 Порядку).

Дані Книги використовуються самозайнятою особою для заповнення податкової декларації за звітний податковий період (рік) (п.5 Порядку).

З 16 вересня 2013 року діє Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України 16.09.2013 N 481 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України

01 жовтня 2013 р. за N 1686/24218).

Книга ведеться за вибором платника податку в паперовому або електронному вигляді (п.2 Порядку).

Записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід (п.5 Порядку).

Книга зберігається у самозайнятої особи протягом 3 років після закінчення звітного періоду, в якому здійснено останній запис (п.8 Порядку).

Дані Книги заповнюються у гривнях з копійками та використовуються самозайнятою особою для заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи (п.9 Порядку).

Таким чином, саме на підставі даних книги обліку доходів і витрат заповнюється податкова декларація про майновий стан і доходи.

В період з 07 листопада 2011 року по 11 грудня 2013 року діяла Інструкція щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи (затверджена наказом Міністерства фінансів України 07.11.2011 N 1395 зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2011 р. за N 1532/20270).

У колонках 4, 5 та 6 відображається сума документально підтверджених витрат, пов'язаних з провадженням господарської діяльності (вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції, витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату, інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг).

Значення колонок 4, 5 та 6 дорівнюють значенням відповідних граф Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці згідно з пунктом 177.10 статті 177 розділу IV Кодексу (пп.6.3. п.6 Інструкції).

В період з 11 грудня 2013 року по 02 жовтня 2015 року діяла Інструкція щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи (затверджена наказом Міністерства доходів і зборів України 11.12.2013 N 793 зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2013 р. за N 2179/24711).

У додатку 5 до декларації "Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності":

1) доходи, отримані від провадження кожного виду економічної діяльності, відображаються в окремому рядку розділу I із зазначенням у колонці 2 назви і коду виду економічної діяльності згідно з КВЕД, за здійснення якого одержано дохід;

2) у колонці 3 вказується сума одержаного доходу від провадження окремого виду економічної діяльності;

3) у колонках 4, 5 та 6 відображається сума документально підтверджених витрат, пов'язаних з провадженням господарської діяльності (вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції, витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату, інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг). Значення колонок 4, 5 та 6 дорівнюють значенням відповідних граф Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці згідно з пунктом 177.10 статті 177 розділу IV Кодексу;

4) у колонці 7 відображається сума чистого оподатковуваного доходу, яка розраховується за такою формулою: колонка 3 - колонка 4 - колонка 5 - колонка 6;

5) у рядку 01 вказується розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу, який розраховується як сума загальних місячних доходів, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування. Значення рядка 01 дорівнює результату ділення підсумкового значення колонки 7 розділу I на кількість календарних місяців, протягом яких одержано такі доходи;

6) у рядку 02 вказується сума перевищення середньомісячного річного оподатковуваного доходу над десятикратним розміром мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року. Значення рядка 02 дорівнює позитивному результату різниці між значенням рядка 01 та десятикратним розміром мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року. У разі якщо різниця між значенням рядка 01 та десятикратним розміром мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року, має від'ємний результат, то значення рядка 02 дорівнює нулю;

7) у рядку 03 вказується сума податку на доходи фізичних осіб - підприємців, розрахованого з чистого оподатковуваного доходу за ставками, визначеними пунктом 167.1 статті 167 розділу IV Кодексу. Значення рядка 03 розраховується за такою формулою: (15 % х (рядок 01 - рядок 02) + 17 % х рядок 02) х кількість календарних місяців, протягом яких одержано такі доходи;

8) у рядку 04 вказується сума збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності, сплаченого платником податку протягом звітного податкового періоду, яка враховується у зменшення податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб - підприємців;

9) у рядку 05 вказується сума податку, зменшена на суму збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності. Значення рядка 05 дорівнює позитивному значенню різниці між значеннями рядка 03 та рядка 04. У разі якщо різниця між значеннями рядка 03 та рядка 04 має від'ємний результат, то значення рядка 05 дорівнює нулю;

10) у рядку 06 вказується сума авансових платежів з податку, сплачених платником податку протягом звітного податкового періоду у строки, визначені підпунктом 177.5.1 пункту 177.5 статті 177 розділу IV Кодексу;

11) у рядку 07.01 вказується сума податку на доходи фізичних осіб - підприємців, що підлягає сплаті до бюджету, у разі якщо за результатами остаточного розрахунку виникають податкові зобов'язання з цього податку. Остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно з урахуванням сплачених ним протягом року авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб та збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності на підставі документального підтвердження факту їх сплати. Значення рядка 07.01 дорівнює позитивному значенню різниці між значеннями рядка 05 та рядка 06;

12) у рядку 07.02 вказується сума надміру сплаченого податку на доходи фізичних осіб - підприємців, у разі якщо за результатами остаточного розрахунку виникає від'ємне значення. Значення рядка 07.02 дорівнює від'ємному значенню різниці між значеннями рядка 05 та рядка 06. У разі заповнення рядка 07.02 додатка 5 до декларації значення вказується без знака "-". Надмірно сплачені суми податку підлягають зарахуванню в рахунок майбутніх платежів з цього податку або поверненню платнику податку в порядку, передбаченому Кодексом;

13) у рядку 08 вказується розмір квартальних авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб, що підлягають сплаті до бюджету у наступному за звітним році відповідно до підпункту 177.5.1 пункту 177.5 статті 177 розділу IV Кодексу. Авансові платежі з податку на доходи фізичних осіб розраховуються підприємцем самостійно, але не менш як 100 відсотків річної суми податку з оподатковуваного доходу за минулий рік (у співставних умовах), та сплачуються до бюджету по 25 відсотків щокварталу (до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада). Значення рядка 08 розраховується як 25 відсотків значення рядка 01 (п.6 Інструкції).

Наведені норми дають можливість стверджувати, що дані книги обліку доходів і витрат мають прямий та безпосередній вплив на формування показників податкової декларації про майновий стан та доходи, а їх документальне підтвердження належними та безспірними документами є прямим обов'язком платника податків передбаченим ПК України.

Поряд з цим суд зазначає, що книга обліку розрахункових операцій та денні звіти мають значення при дослідженні проведення розрахункових операцій через РРО.

Книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг) (абз.17 ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»).

Денний звіт - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить інформацію про денні підсумки розрахункових операцій, проведених з його застосуванням (абз.23 ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»).

Однак такі документи не містять в собі первинних даних, які впливають на формування витрат.

Окремо суд звертає увагу сторін, що він не може вийти за межі спеціальних норм податкового законодавства та приймати в даному спорі до уваги документи та матеріали, яких не було на момент проведення перевірки та на момент оформлення її результатів, оскільки формування висновків акту перевірки відбувалось на підставі самостійно наданих платником податків матеріалів.

Аналізуючи надані до перевірки матеріали суд погоджується з позицією податкового органу, що позивачем не надано повного комплекту первинних документів якими в розумінні спеціального законодавства є товарно-транспортні та/або податкові накладні, платіжні доручення, фіскальні чеки, акти закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші розрахункові документи, які дають змогу дослідити весь обсяг поставленої на торгівельні місяця продукції, її ціну та витрати понесені на її доставку. За таких обставин податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 29 грудня 2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в розмірі 85301,58 грн є правомірним, доказів протилежного сторони суду не надали, а копії документів наданих позивачем таких висновків не спростовують.

Щодо порушення п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року, в результаті чого занижено єдиний внесок в сумі 171457,75 грн., то необхідно зазначити, що вказаний висновок є наслідком виявленого порушення порядку формування складу валових витрат відповідних податкових періодів, в зв'язку із включенням до їх складу витрат не підтверджених первинними документами та витрат з відсутньої книги обліку доходів і витрат.

Приймаючи до уваги ту обставину, що судом встановлено правомірність висновків відповідача про завищення сум валових витрат, як наслідок правомірним є висновок про заниження нарахування єдиного внеску в сумі 171457,75 грн., оскільки зазначене порушення є похідним.

Таким чином, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29 січня 2016 року № на суму 18135,42 грн; вимога про сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску, штрафів та пені від 09 грудня 2015 року №Ф- на суму 171457,75 грн є правомірними.

Окремо суд звертає увагу, що відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідачем надано суду докази протиправності дій позивача, а доводи викладені в акті перевірки не спростовуються наявними в справі матеріалами.

Позивач належними доказами не підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про правомірність дій відповідача.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 16 листопада 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про оскарження податкових повідомлень-рішень від 29 грудня 2015 року №, №, № та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29 січня 2016 року № - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 21 листопада 2016 р.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 10.1.