Справа № 372/2812/16-а
Суддя: Кравченко М. В.
Дата ухвалення: 2016-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/2812/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 листопада 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Бадьорій Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної служби України з безпеки на транспорті в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, визнання незаконним і скасування акту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача Управління Державної служби України з безпеки на транспорті в Івано-Франківській області, в якому посилаючись на протиправність дій відповідача просить визнати протиправними дії посадових осіб Управління Державної служби України з безпеки на транспорті в Івано-Франківській області щодо акту та довідки, визнати незаконними і скасувати акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів навантаження на вісі автомобіля та довідку, розрахунок № 22 плати за проїзд великогабаритних транспортних засобів, відповідно до яких він повинен заплатити 178,20 євро.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неможливість виконання приписів законодавства щодо перевірки навантаження на вісі автомобіля, протиправність вимог щодо оплати вартості проїзду у іноземній валюті.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду належно повідомлений, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи неявку відповідача, суд вважав за можливе розглянути справу без його участі на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля «Renault Premium 400», реєстраційний номер НОМЕР_1, та причіпа «Kaizer S380», реєстраційний номер НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію, паспортом, подорожнім листом.

13 липня 2016 року посадовими особами Укртрансбезпеки та пересувного пункту габаритно-вагового контролю Івано-Франківського дорожньо-експлуатаційного управління було складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, яким встановлено, навантаження на вісі вказаних вище транспортних засобів, а саме: 1 - 5,65 т, 2 - 8,3 т, 3 - 8,6 т, 4 - 8,65 т, 5 - 8,7 т, що підтверджується довідкою.

13 липня 2016 року старшим державним інспектором Управління Державної служби України з безпеки на транспорті в Івано-Франківській області Петрунівим М.П. було складено акт № 0001632 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, який без зауважень підписаний водієм автомобіля, що підтверджується актом, подорожнім листом.

13 липня 2016 року старшим державним інспектором Управління Державної служби України з безпеки на транспорті в Івано-Франківській області Петрунівим М.П. було складено розрахунок № 22 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, відповідно до якого ОСОБА_1 як власник вказаних вище транспортних засобів повинен сплатити на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року еквівалент 178,20 євро в національній валюті, що підтверджується розрахунком.

Обгрунтовуючи вимоги адміністративного позову позивач посилається на норми ст.ст.287,288,289 КУпАП та порушення його законних прав та інтересів, допущених під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, тому дотримуючись принципу диспозитивності суд надає правову оцінку таким доводам в межах своєї компетенції.

Під час судового розгляду обставини, на які посилається позивач в обґрунтування позову, а саме притягнення його до адміністративної відповідальності за положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення, не знайшли об'єктивного підтвердження, що вказує на безпідставність позову.

Так, судом не встановлено наявність документів, складених відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол про адміністративне правопорушення, постанова у справі про адміністративне правопорушення тощо), не встановлено навіть існування процедури притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, передбаченої будь-якими нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.287 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Згідно п.3 ч.1 ст.288 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, рішення якого є остаточним.

Згідно ст. 292 Кодексу України про адміністративні правопорушення скарга і протест на постанову по справі про адміністративне правопорушення розглядаються правомочними органами (посадовими особами) в десятиденний строк з дня їх надходження, якщо інше не встановлено законами України.

Доводи позову є безпідставними, оскільки провадження справі про адміністративні правопорушення не розпочиналось, а постанова у справі про адміністративне правопорушення не виносилась.

Таким чином, з фактичних обставин справи не вбачається порушень прав чи законних інтересів позивача у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, які б підлягали судовому захисту.

Крім того, слід відмітити, що вимоги позову по суті є необґрунтованими, оскільки не містять достатніх відомостей про наявність порушень прав чи законних інтересів позивача.

Як свідчать подані суду документи оскаржувані дії були вчинені посадовою особою Управління Державної служби України з безпеки на транспорті в Івано-Франківській області в межах реалізації повноважень, наданих постановою Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» № 879 від 27 червня 2007 року.

Позивачем не зазначено відомостей, які б свідчили про порушення чинного законодавства, в тому числі і порядку та ставок, затверджених вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27 червня 2007 року, при реалізації владних повноважень посадовою особою відповідача щодо складення оскаржуваних документів по цій справі, зокрема позивачем не спростовується те, що навантаження на вісі належних позивачеві транспортних засобів під час здійснення контрольного зважування дійсно перевищувало допустимі норми, що вказує на наявність передбачених законом підстав для виникнення у позивача обов'язку сплатити плату за проїзд великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами загального користування.

При цьому доводи позивача про те, що він не мав можливості перевірити навантаження на вісі через відсутність у підприємства-замовника відповідних вагів не звільняють його від обов'язку сплатити передбачені постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27 червня 2007 року кошти, оскільки такий обов'язок законодавчо встановлений для перевізників, яким в даному випадку є саме позивач, а не для інших осіб, зокрема власників вантажу, замовників перевезення тощо. Отже наведені позивачем фактичні обставини спору не можуть слугувати підставою для задоволення позову.

Доводи позову про наявність вимог відповідача щодо сплати плати за проїзд у іноземній валюті є безпідставними і спростовуються наявними у справі доказами. Так, розрахунок № 22 від 13.07.2016 року містить чітке посилання: «Розрахунок виконаний в євро. Проплату провести у гривнях відповідно до офіційного курсу НБУ на день проведення розрахунку». Такі вимоги відповідача цілком грунтуються на приписах постанови Кабінету Міністрів України № 879 від 27 червня 2007 року.

Враховуючи викладене, порушень чинного законодавства у оскаржуваних діях та рішеннях відповідача не вбачається.

Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч.ч.1,2 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та визначених позивачем правових підстав суд вважає, що доводи позову не ґрунтуються на законі та зібраних у справі доказах, тому в задоволені позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 9, 17, 71, 158-163 КАС України, постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27 червня 2007 року, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Державної служби України з безпеки на транспорті в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, визнання незаконним і скасування акту відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.В.Кравченко