Справа № 804/4112/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2016-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2016 р. Справа № 804/4112/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до державного підприємства «Кривбасшахтозакриття» про стягнення заборгованості,-
Криворізька північна обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до державного підприємства «Кривбасшахтозакриття» про стягнення заборгованості у розмірі 1 172 449,80 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що внаслідок несплати у визначені законодавством строки грошових зобов'язань відповідач має податковий борг по земельному податку з юридичних осіб у сумі 1 172 449,80 грн., проте підприємство добровільно не сплачує заборгованість, а тому вона підлягає стягненню в судовому порядку.
Позивач у судове засідання не прибув, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити.
Відповідач позов визнав, разом з цим, надав до суду клопотання про визначення порядку виконання рішення в порядку статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом відстрочення початку погашення заборгованості до квітня 2019 року та розстрочення виконання постанови з квітня 2016 року по грудень 2019 року включно шляхом здійснення щомісячних платежів у розмірі 130 272,20 грн.
Згідно статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд встановив наступне.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить з наступного.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
У відповідності до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що якщо платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу, така сума грошового зобов'язання є узгодженою.
В силу пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає.
Згідно абзацу 1 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.
Пунктом 286.1 статті 286 Податкового кодексу України передбачено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За приписами пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
В силу приписів пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Відповідно до абзацу 1 пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
11 лютого 2013 року податковим органом сформовано податкову вимогу форми «Ю» №111, яка 13 лютого 2013 року направлена засобами поштового звязку та вручена відповідачу 18.02.2013 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.
Матеріали справи не містять доказів оскарження вимоги ні в адміністративному, ні в судовому порядку або про втрату нею юридичної сили.
Згідно статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Частина 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до приписів статті 112 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач може відмовитися від адміністративного позову повністю або частково, а відповідач визнати адміністративний позов повністю або частково. У разі часткового визнання адміністративного позову відповідачем і прийняття його судом може бути прийнята постанова суду про задоволення визнаних відповідачем позовних вимог відповідно до статті 164 цього Кодексу. У разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову.
Дослідивши зібрані по справі докази та враховуючи те, що заявлену до стягнення суму у встановлені строки відповідач не сплатив, наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи та відповідач визнав адміністративний позов у повному обсязі, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Поряд із цим, суд зазначає, що 1 вересня 2016 року до суду від відповідача надійшло клопотання про визначення порядку виконання погашення заборгованості з плати за землю в порядку статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, в обґрунтування якого зазначено, що державне підприємство «Кривбасшахтозакриття», як одержувач бюджетних коштів, не має можливості здійснювати погашення податкового боргу та сплату поточних податкових зобов'язань вчасно та в повному обсязі до вирішення питання фінансування за бюджетною програмою «Реструктуризація та ліквідація об'єктів підприємств гірничої хімії і здійснення невідкладних природоохоронних заходів в зоні їх діяльності, а також реструктуризація підприємств з підземного видобутку залізної руди» у 2016 році. Фінансування за проектами ліквідаційних робіт за бюджетною програмою в період з 1998 року по 2014 рік, здійснювалось виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Однак, Законами України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та «Про Державний бюджет України на 2016 рік» фінансування бюджетної програми «Реструктуризація та ліквідація об'єктів підприємств гірничої хімії і здійснення невідкладних природоохоронних заходів в зоні їх діяльності, а також реструктуризація підприємств з підземного видобутку залізної руди», в тому числі й витрати по земельному податку згідно робочих проектів, як і в 2015 році, так і в 2016 році не передбачено.
Розглядаючи заявлене клопотання, суд зазначає, що частиною 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право суду визначити у самому судовому рішенні у разі необхідності спосіб, строки і порядок його виконання.
Суд також вважає за необхідне звернути увагу, що 1 вересня 2016 року надійшла заява від позивача по справі, відповідно до якої проти заявленого відповідачем клопотання про відстрочення та розстрочення виконання постанови позивач не заперечує.
Відповідно до частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду першої інстанції (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист) із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Суд при вирішенні питання про встановлення порядку і способу виконання судового рішення звертає увагу на те, що державне підприємство «Кривбасшахтозакриття» є юридичною особою, заснованою на державній власності та входить до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України. Метою діяльності підприємства є здійснення господарської діяльності щодо зниження витрат, передбачених на виконання покладених на нього функцій та не спрямованої на отримання прибутку. Майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Основними джерелами фінансування є кошти Державного бюджету України, визначені для закриття та реструктуризації гірничодобувних підприємств Криворізького басейну та кошти підприємств, які здійснюють видобуток залізорудної сировини, на фінансування заходів системи гідротехнічного захисту підземних виробок Криворізького залізорудного басейну.
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що діяльність державного підприємства «Кривбасшахтозакриття» не спрямована на отримання прибутку, не є комерційною, внаслідок чого підприємство перебуває у тяжкому фінансовому становищі, а стягнення суми за судовим рішення призведе до зупинення діяльності підприємства, що, в свою чергу, завдасть також і значної шкоди природному середовищу Криворізького регіону.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання відповідача та наявність підстав для його задоволення у повному обсязі.
Вирішуючи клопотання позивача щодо стягнення судового збору з відповідача у справі, суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Адміністративний позов Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до державного підприємства «Кривбасшахтозакриття» про стягнення заборгованості задовольнити.
Відстрочити початок виконання погашення заборгованості з плати за землю за податковий період травень 2015 року квітень 2016 року у розмірі 1 172 449,80 грн. до квітня 2019 року.
Розстрочити виконання погашення заборгованості з плати за землю за податковий період травень 2015 року квітень 2016 року у розмірі 1 172 449,80 грн. на 9 місяців, а саме з квітня 2019 року по грудень 2019 року включно, шляхом здійснення державним підприємством «Кривбасшахтозакриття» щомісячних платежів у розмірі 130 272,20 грн. (сто тридцять тисяч двісті сімдесят дві гривні 20 копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1