Справа № 826/9310/16
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9310/16 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

22 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.08.16р. у справі №826/9310/16 за позовом Приватного акціонерного товариства «Разнобитпродукт» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною та скасування податкової вимоги та рішення

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкової вимоги від 27.05.16р. №6512-17 та рішення про опис майна в податкову заставу від 27.05.16р. №6512-17.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.08.16р. адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги факт не сплати у встановлений податковим законодавством строк самостійно узгодженого грошового зобов'язання з податку на прибуток, наслідком чого стало виникнення податкового боргу та прийняття податкової вимоги і рішення про опис майна в податкову заставу.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи та встановлено судом першої інстанції, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві винесено податкову вимогу від 27.05.16р. №6512-17, відповідно до якої сума податкового боргу ПАТ «Разнобитпродукт» за узгодженими грошовими зобов'язаннями станом на 26.05.16р. становить 551 871,75 грн., у тому числі: з податку на прибуток - 551 871,75 грн.

Того ж дня, податковим органом прийнято рішення №6512-17 про опис майна ПАТ «Разнобитпродукт» у податкову заставу.

Підставою для винесення податкової вимоги та прийняття рішення слугував висновок контролюючого органу про несплату позивачем самостійно узгоджених грошових зобов'язань згідно податкової декларації з податку на прибуток приватних підприємств № від 05.05.16р. по терміну сплати 20.05.16р. у сумі 554 068 грн.

Поряд з цим, згідно картками особових рахунків у ПАТ «Разнобитпродукт» обліковувалась переплата з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 2 196,25 грн., на яку було зменшено податковий борг.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем своєчасно та у повному обсязі сплачено узгоджене грошове зобов'язання, тоді як неперерахування установою банку грошових коштів на казначейський рахунок державного бюджету не може бути підставою для відповідальності платника податку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Як свідчать обставини справи та встановлено судом, з метою сплати поточних та майбутніх податкових зобов'язань, зокрема, з податку на прибуток, діючи у відповідності до Договорів від 23.02.01р. №475/01 на здійснення розрахунково - касового обслуговування по поточному рахунку №, від 18.12.01р. №ПС121/02 на розрахункове обслуговування за допомогою програмного комплексу «Клієнт-Банк», укладених між ПАТ «Разнобитпродукт» та Акціонерним банком «АЖІО» (правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК») позивач 17.05.16р. направив за допомогою системи дистанційного обслуговування «Клієнт-Банк» наступні платіжні доручення:

№326 від 17.05.16р. про сплату податку на прибуток у сумі 5 300 грн.;

№327 від 17.05.16р. про сплату податку на прибуток у сумі 1 318 000 грн.

19.05.16р. позивач направив до ПАТ «ФІДОБАНК» за допомогою системи дистанційного обслуговування «Клієнт-Банк» платіжне доручення №329 від 19.05.16р. про сплату податку на прибуток у сумі 194 300 грн.

Наявність станом на 17.05.16р. та 19.05.16р. достатньої суми коштів на поточному рахунку ПАТ «Разнобитпродукт» для сплати відповідних зобов'язань підтверджується наявними в матеріалах справи виписками банку.

Поряд з цим, 30.05.16р. позивач через систему «Клієнт-Банк» отримав від банківської установи повідомлення про повернення платіжних доручень без виконання, у зв'язку з тим, що згідно з п.п.1.26 р.3 Положення виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.12р. №2 під час виконання своїх повноважень Фонд або уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію у разі делегування їй своїх повноважень не пізніше п'ятого робочого дня, починаючи з дня свого призначення, має повернути клієнтам, з якими укладені договори про касово-розрахункове обслуговування, платіжні документи, що не сплачені в строк з вини неплатоспроможного банку.

Колегія суддів зазначає, що позивач інформував контролюючий орган з приводу ситуації яка склалась.

Згідно з п. 59.1. ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, відповідно п. 38.1. ст.38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Між тим, відповідно до п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України, за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Пунктом 129.7 Податкового кодексу України передбачено, що не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів, платежів з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку.

Якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік строку зарахування податків, зборів та інших платежів розпочинається з моменту такого відновлення.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 5 квітня 2001 року N 2346-III (в редакції, чинній на момент переказу коштів) банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Пунктом 22.4 ст. 22 вказаного Закону передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника. Що ж до проведення самого переказу грошей, то це є обов'язковою функцією, яку має виконувати платіжна система (п.1.29.ст.1 Закону N 2346-III). Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями статті 32 вказаного Закону, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Отже, виходячи з системного аналізу вказаних правових норм, колегія суддів приходить до висновку, що виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань , а у разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника податку, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Як встановлено вище, факт своєчасної сплати позивачем узгодженого грошового зобов'язання згідно поданої податкової декларації з податку на прибуток приватних підприємств № від 05.05.16р. (по терміну сплати 20.05.16р.) підтверджується наявними в матеріалах справи платіжним дорученнями від 17.05.16р. №326 та №327, від 19.05.16р. №329.

Отже, виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що подання позивачем до установи банку платіжних доручень на перерахування суми грошового зобов'язання з податку на прибуток, обов'язок позивача щодо сплати такого грошового зобов'язання у вказаних сумах припинився, а тому у податкового органу відсутні підстави для надсилання позивачу податкової вимоги та рішення про опис майна в податкову заставу від 27.05.16р.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.195, 197, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

у х в а л и в:

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.08.16р. у справі №826/9310/16 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.08.16р. у справі №826/9310/16- без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.