Справа № 806/4823/15
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м.Житомир справа № 806/4823/15

категорія 8.3.11

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сичової О.П.,

секретар судового засідання Мазур О.О.,

за участю: позивача, представника позивача та представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області за участю третьої особи Зарічанської сільської ради про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №335-17 від 15.06.2015 р.,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з даним позов, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області №335-17 від 15 червня 2015 року.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що вказане податкове повідомлення - рішення відповідача є протиправним, прийняте з грубим порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечував. На адресу суду надав письмові заперечення на адміністративний позов (а.с.21-22).

Представник третьої особи - Зарічанської сільської ради у судове засідання не з"явився. Про час, місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі. Клопотань, доповнень на адресу суду не надходило.

Вислухавши думку сторін, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля легкового універсал марки Toyota, модель Highiander 2012 року випуску з об"ємом двигуна 3456 с/к, зареєстрованого Житомирським ВРЕР УДАІ УМВС України в Житомирській області 11.01.2013.

На підставі викладеного, Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.06.2015 №335-17, яким ОСОБА_1 визначено до сплати податкове зобов'язання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб" у розмірі 25000,00 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Транспортного податку немає у переліку загальнодержавних податків та зборів (стаття 9 Податкового кодексу). Відповідно до п. 9.4 ст. 9 ПК України установлення загальнодержавних податків та зборів, не передбачених цим Кодексом, забороняється.

У статті 10 Податкового кодексу України, якою встановлено перелік місцевих податків, транспортний податок прямо не вказаний. Натомість є податок на майно (пп.10.1.1), який складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, як їх визначено п. 7.1 ст. 7 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 265 Податкового кодексу України (у редакції Закону України від 28.12.2014 року № 71-VIII, що діє з 01.01.2015 року), податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, транспортний податок згідно з ПК України є місцевим податком.

Особливість місцевих податків полягає в тому, що вони за законом не можуть бути встановлені безпосередньо рішенням Верховної Ради України.

Верховна Рада України може встановлювати тільки перелік дозволених до встановлення місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків, а власне, встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною Радою критеріїв - є компетенцією відповідних місцевих рад.

Відповідно до п. 8.3 ст. 8 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення), до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно п. 4.4 ст. 4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Тобто, безпосереднє встановлення місцевих податків (а, отже, і транспортного податку) віднесено Податковим кодексом до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні" та ст. 143 Конституції України.

Отже, Верховна Рада не може безпосередньо своїм рішенням запровадити такі податки як місцеві на відповідних територіях.

Відповідно до п. 10.3 статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 12.3.1 п.12.3 ст. 12 Податкового кодексу України).

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (пп. 12.3.2 п.12.3 ст. 12 ПК України).

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів (пп. 12.3.3 п.12.3 ст. 12 Податкового кодексу України).

При цьому, згідно з п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп. 12.3.4 ст. 12 цього кодексу.

Відповідно пп. 12.3.4 п.12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Таким чином, місцеві ради за ПК України мають обов'язково встановити (відповідним рішенням місцевої ради) транспортний податок і вирішити питання (на власний розсуд), чи запроваджувати податок ( і в яких розмірах) на майно, відмінне від земельної ділянки. Таке рішення має бути оприлюдненим до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Вищого адміністративного суду України від 30 серпня 2016 року у справі №К/800/8077/16.

39 сесією VI скликання Зарічанської сільської ради, на території якої проживає позивач, було прийнято рішення №1 "Про встановлення місцевих податків та зборів і акцизного податку на території Зарічанської сільської ради".

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 13 червня 2016 року у справі №278/3190/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Зарічанської сільської ради Житомирського району, Житомирської області, третьої особи Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області визнано протиправним рішення 39 сесії 6 скликання Зарічанської сільської ради Житомирської області від 23 січня 2015 року №1 "Про встановлення місцевих податків та зборів і акцизного податку на території Зарічанської сільської ради" .

Системний аналіз чинного законодавства та фактичних обставин справи дає підстави стверджувати, що Зарічанською сільською радою Житомирського району, Житомирської області не встановлено місцеві податки і збори, в тому числі і транспортний податок, на території Зарічанської сільської ради на 2015 рік.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення - рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області №335-17 від 15 червня 2015 року, яким ОСОБА_1 було визначено податкове зобов"язання за платежем Транспортний податок з фізичних осіб 18011000 в сумі 25000,00 грн. підлягає скасування.

Керуючись статтями 2, 8-14, 71, 94, 159, 160-164, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-,

постановив:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області №335-17 від 15 червня 2015 року.

Відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області 487,20 грн. сплаченого судового збору за подачу позовної заяви.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Сичова

Повний текст постанови виготовлено: 21 листопада 2016 р.