Справа № 808/1759/16
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2016 рокусправа № 808/1759/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Фірсік Д.Ю.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року

у справі № 808/1759/16

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління судової адміністрації України у Запорізькій області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Територіального управління судової адміністрації України у Запорізькій області, в якому просила зобов'язати відповідача здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_1, консультанту Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, з 26.10.2014 по 28.03.2015, виходячи з розміру нового окладу, визначеного відповідно до ст.. 144 Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру», і з 29.03.2015 по 08.09.2015, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно зі ст.. 147 Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 12.02.2015 № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», виплативши її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, а також відпускних та допомоги на оздоровлення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку з внесенням Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 змін до ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в частині визначення розміру посадового окладу працівника апарату суду, у позивача з 26.10.2014 виникло право на отримання заробітної плати за вказані періоди у розмірі більшому, ніж розмір, що був фактично нарахований та виплачений позивачу.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08.2016 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду, з посиланням на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України у справі № 21-1726а16 (820/4648/15) від 12.07.2016, мотивовано тим, що відповідач, як головний розпорядник бюджетних коштів, не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України, оскільки з 26.10.2014 по 09.09.2015 Кабінетом Міністрів України зміни до Постанови № 268 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а Законами України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та «Про Державний бюджет України на 2015 рік» видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 та частини першої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції з 28 березня 2015 року не передбачені.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції порушив принцип верховенства права, застосувавши висновки Верховного Суду України, тоді як у спірних правовідносинах достатньо підстав для відступлення від правової позиції Верховного Суду України, суд першої інстанції не прийняв до уваги судову практику Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої суд повинен оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції України і в усіх необхідних випадках (за суперечності) застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

Позивач (його представник), представник відповідача у судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання означені особи повідомлені судом належним чином.

Від Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області надійшли заперечення, в яких відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Заперечення обґрунтовані тим, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1, з 14.04.2008 працює у Бердянському міськрайонного суді Запорізької області, 14.04.2008 призначена на посаду судового розпорядника, 07.07.2008 переведена на посаду помічника суддів, 20.02.2015 переведена на посаду консультанта, 18.10.2015 призначена на посаду помічника судді, з 29.04.2016 перебуває на посаді консультанта Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з присвоєнням 28.09.2012 9-го рангу державного службовця (а.с.14-16).

Згідно копіям розрахункових листів по заробітній платі за кожний місяць розмір посадового окладу позивача визначений відповідно до затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 700) Схеми посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету» №482 від 20.05.2009 на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати.

Посилаючись на те, що з 26.10.2014 набрав чинності Закон України «Про прокуратуру», пунктом 5 Прикінцевих положень якого внесено зміни до ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а з 29.03.2015 набрав чинності Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд», яким Закон України «Про судоустрій і статус суддів» викладено в новій редакції, і встановлено норму, за якою розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців, позивач вважає неправомірною виплату їй заробітної плати без урахування збільшеного з 26.10.2014 розміру посадового окладу працівника апарату суду.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Суд першої інстанції правильно встановив, що саме відповідач - територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області є відповідальним за належне фінансування апарату Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, виплату зарплати позивачу.

За приписами ст.145 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 07.07.2010 № 2453-VI (в редакції на момент звернення позивача до суду) функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів загальної юрисдикції, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України та Державної судової адміністрації України.

В свою чергу у ч.1 ст.148 вказаного Закону Державна судова адміністрація України є органом у системі судової влади, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Відповідно до п.3 Положення про територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, затвердженого 25.09.2015 Головою Державної судової адміністрації України, основним завданням ТУ ДСА України в Запорізькій області є організаційне забезпечення діяльності місцевих судів Запорізької області та фінансове забезпечення місцевих загальних судів Запорізької області з метою створення належних умов для діяльності судів, суддів цих судів та забезпечення роботи органів суддівського самоврядування.

З цією метою відповідач відповідно до п. 4 наведеного Положення наділено наступними повноваженнями: здійснює функції розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності ТУ ДСА України в Запорізькій області та місцевих загальних судів Запорізької області; забезпечує організацію роботи щодо надання матеріалів для формування пропозицій до проекту закону про Державний бюджет України відповідно до потреб місцевих загальних судів Запорізької області.

По суті прийнятого судом першої інстанції рішення апеляційний суд зазначає наступне.

Спір між сторонами виник з приводу застосування абз. 2 ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI, ч.1 ст.147 цього Закону у редакції з 28.03.2015 та положень вказаної вище постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI в редакції, що діяла до 26.10.2014, розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

Відповідно до ч.ч.7, 8 ст.33 Закону України «Про державну службу» умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

За правилами 98 КЗпП України, ч.1 ст.13 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (ч.2 ст.13 Закону України «Про оплату праці»).

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про оплату праці» умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.8 вказаного Закону умови розміру оплати праці суддів визначаються законом.

26.10.2014 набрали чинності певні положення Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014, в тому числі, п.5 розділу XII «Прикінцеві положення» (крім підпунктів 3, 5, 8, 9, 12, 20, 42, 49, 63, 67), розділ XІII «Перехідні положення» (п.1 "Прикінцеві положення" Закону України "Про прокуратуру").

Цим Законом внесено зміни до ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI, зокрема передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом N 2453-VI.

29.03.2015 набрав чинності Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIII, яким Закон України «Про судоустрій і статус суддів» викладено в новій редакції і у статті 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, ДСА, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону № 192-VIII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із зазначеним Законом.

Вказані норми узгоджуються з положеннями наведених вище ч.ч.7, 8 ст.33 Закону України № 3723-XII «Про державну службу» та ч.2 ст.8 Закону України «Про оплату праці» в частині повноважень Кабінету Міністрів України щодо визначення умов та розмірів оплати праці державних службовців.

За правилами ст.142 Закону № 2453-VI (у редакції до 28.03.2015) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА.

Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (ст.143 Закону № 2453-VI).

Аналогічні правила закріплені і у статтях 145, 146 Закону № 2453-VI у редакції з 28.03.2015.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», який набрав чинності 01.01.2015, визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону № 2453-VI застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13.03.2015 (у зв'язку із внесенням змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» Законом України № 217-VIII від 02.03.2015) установлено, що норми і положення Закону № 2453-VI застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Також з 01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 № 79-VIII.

Даним Законом № 79-VIII внесено зміни до Бюджетного кодексу України, зокрема, розділ VI «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 26, яким установлено, що норми і положення частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Разом з тим, на час виникнення спірних відносин Схема посадових окладів працівників апарату суду затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268, зокрема додатком 47, який залишався незмінним до 09.09.2015 (зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 644, згідно яким місячний посадовий оклад (коефіцієнт від місячного посадового окладу судді місцевого суду) старшому секретарю суду встановлений в розмірі 0,3. Відповідно до примітки цього додатку у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, делеговані Кабінету Міністрів України повноваження щодо визначення розміру посадових окладів працівників апарату судів реалізовані лише у вересні 2015 року шляхом внесення відповідних змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268.

При цьому, Кабінет Міністрів України покладені на нього абзацом другим підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Закону N 1697-VII та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону N 192-VIII обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.30 Бюджетного кодексу України видатки та кредитування Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, пов'язані з реалізацією програм та заходів згідно із статтею 87 цього Кодексу.

В свою чергу, за приписами п.2 ч.1 ст.87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на судову владу.

Разом з тим в абз.1 ч.1 ст.48 БК України встановлено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Відповідно до ч.1 ст.51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлювались певні видатки з кредитування Державного бюджету України, у т. ч. видатки на судову владу, при цьому вказані Закони не передбачали видатків на виконання приписів абз.2 ч.1 ст.144 Закону № 2453-VI (у редакції Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014) та абз.2 ч.1 ст.147 в редакції з 28.03.2015, отже відповідач як розпорядник бюджетних коштів, не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Такий же висновок щодо застосування норм права міститься в постанові Верховного Суду України від 12.07.2016 у справі № 21-1726а16 (820/4648/15) і відповідно до ст.244-2 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач у спірних правовідносинах здійснював нарахування заробітної плати позивачу у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України, не з мотивів відсутності коштів, а у зв'язку з відповідним правовим врегулюванням, згідно якому повноваження щодо встановлення розміру виплат, передбачених ч.1 ст.144 Закону № 2453-VI (абз.2 ч.1 ст.147 в редакції з 28.03.2015), передані Кабінету Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а отже виконуючи обов'язки щодо нарахування заробітної плати працівникам апарату суду у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, відповідач діяв в межах та з дотриманням чинного на час такого нарахування законодавства.

Не будучи головним розпорядником бюджетних коштів, відповідач не наділений повноваженнями самостійно без збільшення видатків з Державного бюджету України встановлювати та здійснювати перерахунок посадового окладу працівників апарату суду,

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року у справі № 808/1759/16 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко