Справа № 826/8558/16
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/8558/16

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

21 листопада 2016 року м. Київ № 826/8558/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовам

Національного центру управління та випробувань космічних засобів

до

Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про

визнання недійсними та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, -

В С Т А Н О В И В:

Національний центр управління та випробувань космічних засобів (надалі – позивач або Національний центр) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві (надалі – відповідач або ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві), у якій просить суд визнати недійсними та скасувати податкову вимогу № 5713-25 від 28.07.2015 та рішення про опис майна у податкову заставу від 28.07.2014.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, посилаючись на правову позицію наведену в письмових запереченнях.

В судовому засіданні, суд у відповідності до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України та за згодою представників сторін, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду в частині вимог про визнання недійсним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу від 28.07.2014, виходячи з наступного.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Зокрема, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 3 ст. 99 цього Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 103 Кодексу адміністративного судочинства України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи і т.д.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною другою вказаної статті визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно штемпеля вхідної кореспонденції Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративний позов Національного центру був поданий безпосередньо до канцелярії суду 03.06.2016.

При цьому, 28.07.2014 ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № 5713-25, згідно якої від позивача вимагалося сплатити суму недоїмки з податку на додану вартість у сумі 533 376,24 грн., та прийнято рішення про опис майна у податкову заставу без номеру. Дані рішення та вимога від 28.07.2014 отримані позивачем 31.07.2014, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія корінця рекомендованого повідомлення з розпискою уповноваженої особи Національного центру про отримання поштового відправлення.

Дані обставини представниками позивачів належними документальними доказами спростовані не були.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду для оскарження рішення про опис майна у податкову заставу від 28.07.2014.

Суд розцінює твердження представників позивача про те, що нормами Податкового кодексу України передбачений 3-х річний (1095 днів) строк для оскарження рішень про опис майна у податкову заставу як нормативно необґрунтовані у зв’язку з наступним.

Статтею 102 Податкового кодексу України врегульовано питання застосування строків давності визначення податкових зобов'язань, які становлять 1095 днів.

Пунктом 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України встановлено, що з урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Таким чином, із змісту наведених законодавчих норм, з урахуванням вимог ст. ч. 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України , слідує, що платник податків може звертатися до суду з вимогою щодо протиправності податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання протягом 1095 днів з моменту отримання такого рішення.

Разом з тим, рішення про опис майна у податкову заставу не являється рішенням про нарахування грошового зобов’язання.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду є лише наявність обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви Національного центру без розгляду в частині позовних вимог про визнання недійним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу від 28.07.2014 у зв'язку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Керуючись положеннями ст.ст. 99, 100, 155, 160, 165, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, –

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Національного центру управління та випробувань космічних засобів до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання недійсними та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу залишити без розгляду в частині позовних вимог про визнання недійним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу від 28.07.2014.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський