Справа № 816/1286/16
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 р.Справа № 816/1286/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

позивача - ОСОБА_1, представників відповідача - Рибаса І.В., Бардакової Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2016р. по справі № 816/1286/16

за позовом ОСОБА_1

до Першого Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Першого Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі по тексту - відповідач), в якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 14.09.2016 та усних уточнень позовних вимог, зазначених у судовому засіданні 14.09.2016 року, просить суд:

- визнати протиправними дії Першого Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги щодо незабезпечення ОСОБА_1 ефективною безоплатною вторинною правовою допомогою адвокатом ОСОБА_4 та безоплатною вторинною правовою допомогою щодо подання позову до суду про визнання недійсними договорів купівлі-продажу двох легкових автомобілів та житлового будинку боржником, підготовленому адвокатом ОСОБА_5;

- визнати безоплатну правову допомогу, яка надана ОСОБА_1 Першим Полтавським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, щодо забезпечення прав позивача відповідно до заяви від 11.05.2016 року неефективною;

- зобов'язати Перший Полтавський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги здійснити наступні дії:

- ознайомитися у відділі державної виконавчої служби Котелевського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції в Полтавській області з матеріалами об'єднаного виконавчого провадження;

- надати письмовий аргументований юридичний висновок щодо обґрунтованості наданих позивачем до суду скарг, зокрема скарги від 10.09.2016 року на постанову державної виконавчої служби від 31.08.2016 року про закінчення виконавчого провадження та надати ОСОБА_1 допомогу щодо виправлення здійснених позивачем помилок, а також здійснити представництво інтересів позивача у судах усіх інстанцій;

- підготувати скаргу до суду на бездіяльність державного виконавця;

- підготувати другу заяву до суду стосовно відводу державного виконавця;

- підготувати скаргу на дії та бездіяльність державного виконавця до прокуратури району та прокуратури Полтавської області;

- призначити для ОСОБА_1 адвоката щодо представництва інтересів позивача в судах усіх інстанцій України, написанню (у випадку виникнення необхідності) апеляційних та касаційних скарг стосовно позовної заяви ОСОБА_1 щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажу двох легкових автомобілів та житлового будинку боржником;

- зазначити повноваження адвокатів у дорученнях, які видані їм для надання ОСОБА_1 безоплатної вторинної правової допомоги стосовно заяви позивача від 11.05.2016 щодо виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 03.03.2016;

- постановити окрему ухвалу на дії Міністерства юстиції України щодо грубого порушення Закону України "Про безоплатну правову допомогу".

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2016 року по справі № 816/1286/16 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Першого Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2016 року по справі № 816/1286/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В апеляційній скарзі та у судовому засіданні зазначила, що 11.05.2016 року позивач звернулася до Першого Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги із заявою про надання безоплатної вторинної правової допомоги шляхом призначення адвоката з метою виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 03.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 грошових коштів за будинок у сумі 10538,00 доларів США, що станом на 03.03.2016 року складає 282532,21 грн., та 1500,00 грн., разом - 284032,21 грн. та 800,00 грн. витрат на правову допомогу. Розглянувши вказану заяву, відповідачем призначено адвоката ОСОБА_5 для надання правової допомоги ОСОБА_1. У подальшому відповідачем здійснено заміну адвоката ОСОБА_1 та призначено для надання правової допомоги адвоката ОСОБА_4. Проте, на думку позивача, відповідач не забезпечив належний ефективний та безперервний правовий захист ОСОБА_1, чим порушив вимоги Закону України "Про безоплатну правову допомогу". Таким чином, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а її апеляційна скарга - задоволенню.

Представники відповідача, у надісланих запереченнях на апеляційну скаргу та у судовому засіданні, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2016 року по справі № 816/1286/16 залишити без змін. Стверджують, що 11.05.2016 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про надання безоплатної правової допомоги з виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 03.03.2016 року. 18.05.2016 року відповідачем прийнято рішення про надання ОСОБА_1 безоплатної вторинної правової допомоги та видано наказ № 86, яким призначено адвоката ОСОБА_5 08.06.2016 року до Першого Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги звернулась адвокат ОСОБА_5 з проханням здійснити заміну адвоката, оскільки наявний конфлікт поглядів на лінію захисту унеможливлює подальшу співпрацю. За результатами розгляду звернення прийнято рішення про заміну адвоката та призначено адвоката ОСОБА_4, яка продовжує надавати правову допомогу позивачу в межах виданого їй доручення. Крім того, зазначили, що ОСОБА_1 не зверталася до відповідача з метою надання правової допомоги щодо визнання недійсними договорів дарування житлового будинку та купівлі-продажу автомобілів. Також відповідач звертає увагу на те, що адвокатська діяльність є незалежною професійною діяльністю адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту, тому відповідач не має законних підстав для визначення порядку дій адвоката при виконанні ним доручення. Таким чином, вважає рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, позивача та представників відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 11.05.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Першого Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги із заявою про надання безоплатної вторинної правової допомоги шляхом призначення адвоката з метою виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 03.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 грошових коштів за будинок у сумі 10538,00 доларів США, що станом на 03.03.2016 року складає 282532,21 грн., та 1500,00 грн., разом - 284032,21 грн. та 800,00 грн. витрат на правову допомогу (т. 1, а.с. 85).

18.05.2016 року Першим Полтавським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги видано наказ № 86 про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 та призначення адвоката для надання безоплатної вторинної правової допомоги (т.1, а.с. 88).

23.05.2016 року відповідачем видано доручення № 82 для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 адвокату ОСОБА_5 (т.2, а.с. 154).

08.06.2016 року ОСОБА_5 звернулася до відповідача із заявою про скасування доручення № 82 від 23.05.2016 року для надання безоплатної вторинної правової допомоги у зв'язку з наявністю конфлікту поглядів на лінію захисту між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_5 (т. 2, а.с. 155-156).

16.06.2016 року Першим Полтавським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги видано наказ № 4 про скасування доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги та з 16.06.2016 року скасовано доручення № 82 для надання безоплатної вторинної правової допомоги, видане 23.05.2016 року адвокату ОСОБА_5 (т.2, а.с. 157).

16.06.2016 року відповідачем видано наказ № 6 про заміну адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу ОСОБА_1, та здійснено заміну адвоката ОСОБА_5, призначеного для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1; призначено нового адвоката та видано йому доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 (т.2, а.с. 158).

16.06.2016 року відповідачем видано доручення № 98 для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 адвокату ОСОБА_4 (т.2, а.с. 159).

Позивач вважає, що вказані дії відповідача стосовно забезпечення ОСОБА_1 безкоштовною вторинною правовою допомогою є неефективними, у зв'язку з чим звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідача у спірних відносинах.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 59 Конституції України, кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно.

Зміст права на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги визначені Законом України "Про безоплатну правову допомогу" від 02.06.2011 року (далі по тексту - Закон № 3460-VI).

Відповідно до статті 13 Закону № 3460-VI, безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.

Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: захист; здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; складення документів процесуального характеру.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 Закону № 3460-VI, право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають особи, які перебувають під юрисдикцією України, якщо середньомісячний сукупний дохід їхньої сім'ї нижчий суми прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум" для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення, інваліди, які отримують пенсію або допомогу, що призначається замість пенсії, у розмірі менше двох прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону.

Частинами першою та четвертою статті 18 Закону № 3460-VI передбачено, що звернення про надання одного з видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону, подаються особами, які досягли повноліття, до Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги або до територіального органу юстиції за місцем фактичного проживання таких осіб незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. Разом із зверненням про надання безоплатної вторинної правової допомоги особа або законний представник особи повинні подати документи, що підтверджують належність особи або осіб, стосовно яких звертається законний представник, до однієї з вразливих категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону.

У статті 19 Закону Закону № 3460-VI визначено, що у разі звернення особи про надання одного з видів безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги зобов'язаний протягом десяти днів з дня надходження звернення прийняти рішення щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі звернення ОСОБА_1 про надання безоплатної правової допомоги від 11.05.2016 року відповідачем прийнято наказ від 18.05.2016 року про надання ОСОБА_1 безоплатної вторинної правової допомоги та призначення адвоката для надання безоплатної вторинної правової допомоги (т. 1, а.с. 88).

Відповідно до підпунктів 3, 6 пункту 8 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 02.07.2012 року № 967/5, регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (республіканський (Автономної Республіки Крим), обласні, Київський та Севастопольський міські) (далі - регіональні центри) відповідно до покладених на них завдань, зокрема, укладають контракти/договори з адвокатами, включеними до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, відповідно до Порядку і умов укладення контрактів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі, та договорів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на тимчасовій основі, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року № 8; приймають рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги або про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги.

Слід зазначити, що відповідно до підпункту 18 пункту 13 вказаного Положення, місцеві центри, відповідно до покладених на них завдань, відповідно до довіреності, виданої відповідним регіональним центром: видають доручення адвокатам, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, для надання безоплатної вторинної правової допомоги суб'єктам відповідного права, визначеним пунктами 1, 2, 8-12 частини першої статті 14 Закону, скасовують у разі необхідності такі доручення в установленому порядку.

Крім того, відповідно до частин першої та другої статті 21 Закону № 3460-VI, після прийняття рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначає адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі за контрактом. Під час призначення адвоката враховуються його спеціалізація, досвід роботи, навантаження, складність справ, у яких адвокат бере участь.

На виконання зазначених норм законодавства відповідачем 23.05.2016 видано доручення № 82 для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 адвокату ОСОБА_5 (т. 2, а.с 154).

08.06.2016 року до відповідача звернулась адвокат ОСОБА_7 з проханням здійснити заміну останньої через наявний конфлікт поглядів на лінію захисту, що унеможливлює подальшу співпрацю.

Також слід зазначити, що відповідно до частини третьої статті 24 Закону № 3460-VI, під час заміни одного адвоката іншим забезпечується безперервність надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Так, з матеріалів справи вбачається, що з метою забезпечення безперервності надання безоплатної вторинної правової допомоги, враховуючи подання адвокатом ОСОБА_5 заяви про скасування доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги у зв'язку з наявністю конфлікту поглядів на лінію захисту між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_5, відповідачем 16.06.2016 року видано наказ № 6 про заміну адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу ОСОБА_1 та видано доручення № 98 для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 адвокату ОСОБА_4 (т.2, а.с. 158, 159).

Судовим розглядом встановлено, що адвокат ОСОБА_4 продовжує надавати безоплатну правову допомогу ОСОБА_8 в межах виданого доручення.

Згідно з частиною другою статті 59 Конституції України, для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи організації та діяльності адвокатури.

Так, правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі по тексту - Закон № 5076-VI).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI, адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Частиною першою статті 5 Закону № 5076-VI передбачено, що адвокатура є незалежною від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб.

Професійні права, честь і гідність адвоката гарантуються та охороняються Конституцією України, цим Законом та іншими законами, зокрема: забороняються будь-які втручання і перешкоди здійсненню адвокатської діяльності; забороняється втручання у приватне спілкування адвоката з клієнтом; забороняється втручання у правову позицію адвоката (пункти 1, 9, 11 частини першої статті 23 Закону № 5076-VI)

При цьому, статтею 17 Закону № 3460-VI визначено, що Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги: приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги або про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги; забезпечує складення процесуальних документів за зверненням суб'єктів права на безоплатну вторинну правову допомогу; забезпечує участь захисника при здійсненні досудового розслідування та судового провадження у випадках, коли захисник відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії; забезпечує участь захисника у розгляді справи про адміністративне правопорушення; забезпечує здійснення представництва інтересів суб'єктів права на безоплатну вторинну правову допомогу в судах, інших органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; укладає контракти з адвокатами, включеними до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, для надання такої допомоги на постійній основі; укладає договори з адвокатами, включеними до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, для надання такої допомоги на тимчасовій основі (на підставі окремих договорів про надання послуг); видає доручення для підтвердження повноважень захисника або повноважень адвоката для здійснення представництва інтересів особи в судах, органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; приймає рішення про заміну адвоката відповідно до статті 24 цього Закону; подає клопотання до Координаційного центру з надання правової допомоги про виключення адвоката з Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 24 цього Закону; приймає рішення про припинення надання безоплатної вторинної правової допомоги; подає Координаційному центру з надання правової допомоги звіти про свою діяльність; виконує інші функції, передбачені Положенням про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що, відповідно до законодавства України відповідач наділений правом вирішувати питання щодо призначення адвоката для здійснення, зокрема, представництва інтересів суб'єктів права на безоплатну вторинну правову допомогу в судах, інших органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами та не має повноважень втручатися у діяльність адвоката, визначати порядок дій адвоката при виконанні ним доручення.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до статті 33 Закону № 5076-VI, адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом. Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Статтею 34 Закону № 5076-VI визначено, що підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону № 5076-VI, право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Таким чином, Законом № 5076-VI визначено право кожного на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, кому відомі факти такої поведінки. А професійна і компетентна оцінка та кваліфікація дій (поведінки) адвоката в цілях реалізації дисциплінарного провадження є компетенцією відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, яка за результатами перевірки та надання оцінки діям адвокатів приймає рішення про наявність та/або відсутність у їх діях дисциплінарного проступку.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було реалізовано право на звернення зі скаргою на дії адвоката ОСОБА_9 та 12.08.2016 року позивач звернулася зі скаргою до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області з проханням притягнути до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_9 у зв'язку з порушенням вимог Закону № 5076-VI (т. 3, а.с. 15-38).

Під час судового розгляду справи позивачем не надано доказів звернення до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області зі скаргою на дії адвоката ОСОБА_5.

Крім того, необхідно зазначити, що відповідно до заяви від 11.05.2015 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача для надання безоплатної правової допомоги з виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 03.03.2016 року (т. 1, а.с. 85), проте, прохальна частина адміністративного позову містить вимогу, зокрема, про визнання протиправними дій відповідача щодо незабезпечення ОСОБА_1 ефективною безоплатною вторинною правовою допомогою адвокатом ОСОБА_4 та безоплатною вторинною правовою допомогою щодо подання позову в суд про визнання недійсними договорів купівлі-продажу двох легкових автомобілів та житлового будинку боржником, підготовленому адвокатом ОСОБА_5

Колегія суддів звертає увагу, що з питання визнання недійсними договорів купівлі - продажу двох легкових автомобілів та житлового будинку боржником адвокат ОСОБА_1 не призначався, оскільки звернення позивача відповідно до заяви від 11.05.2016 року стосувалося надання безоплатної правової допомоги з виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 03.03.2016 року.

При цьому, повноваження адвоката як захисника у кримінальному провадженні, для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення та представництва інтересів осіб, які мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами підтверджуються дорученням Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (частина третя статті 21 Закону № 3460-VI).

З метою забезпечення належного функціонування системи безоплатної вторинної правової допомоги, зокрема забезпечення надання доступної та якісної безоплатної правової допомоги суб'єктам відповідного права, визначеним пунктами 1, 2, 8 - 12 частини першої статті 14 Закону України "Про безоплатну правову допомогу", наказом Координаційного центру з надання правової допомоги № 160 від 26.06.2015 затверджено Методичні рекомендації щодо організації надання безоплатної вторинної правової допомоги місцевими центрами з надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі - Методичні рекомендації).

Так, форма доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги визначена додатком 9 Методичних рекомендацій.

Судовим розглядом встановлено, що доручення № 82 для надання безоплатної вторинної правової допомоги, видане 23.05.2016 року адвокату ОСОБА_5, (т.2, а.с. 154) та доручення № 98 для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом ОСОБА_4 (т.2, а.с. 159) відповідають формі, затвердженій додатком 9 Методичних рекомендацій.

Щодо позовної вимоги про зазначення повноважень адвокатів у дорученнях, які видані останнім для надання ОСОБА_1 безоплатної вторинної правової допомоги стосовно заяви позивача від 11.05.2016 року щодо виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 03.03.2016 року, колегія суддів вважає останню такою, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що права та обов'язки адвоката при наданні безоплатної вторинної правової допомоги визначені ст. ст. 20 та 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Щодо вимог ОСОБА_1 - постановити окрему ухвалу щодо грубого порушення Закону України "Про безоплатну правову допомогу", колегія суддів зауважує, що відповідно до частини першої статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Однак, під час розгляду справи в діях відповідача не виявлено порушення вимог чиного законодавства, а тому відсутні підстави для постановлення окремої ухвали .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідач, надаючи ОСОБА_1 безоплатну вторинну правову допомогу, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством та Конституцією України, а відтак, підстави для визнання його дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії у спірних відносинах відсутні.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2016 року по справі № 816/1286/16 відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2016р. по справі № 816/1286/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 22.11.2016 р.