Справа № 2а-7561/11
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року м. Київ К/9991/81401/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (суддя-доповідач),

Головчук С.В.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області про перерахунок пенсії,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 червня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2012 року,

встановив:

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області, в якому, уточнивши позовні вимоги, просив визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов'язати його здійснити перерахунок, нарахування та виплату основної державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком згідно із статтями 50, 54, частиною 3 статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорноильскої катастрофи» виходячи з частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 17 листопада 2010 року.

Позов мотивовано тим, що розмір призначеної і виплачуваної позивачу пенсії не відповідає розміру передбаченому законодавством, проте відповідач відмовляється привести його у відповідність до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2012 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області та зобов'язано відповідача здійснити ОСОБА_4 перерахунок та виплату основної пенсії, передбаченої частиною 4 статті 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбаченої статтею 50 цього Закону в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком за період з 17 листопада 2010 року по 15 червня 2011 року з урахуванням раніше проведених виплат. В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що його право на перерахунок пенсії підлягає захисту з 17 листопада 2010 року до внесення змін у Закон України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Заперечення відповідача на касаційну скаргу обґрунтоване тим, що відповідно до чинного законодавства судове рішення не може регулювати правовідносини на майбутнє, тому вимоги позивача про зобов'язання нарахувати та виплатити пенсію без зазначення періоду, за який слід здійснити її нарахування та виплату, не підлягають задоволенню.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 15 березня 1993 року та довідкою серії МСЕ № 0398204. Перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області та отримує пенсію по інвалідності згідно із Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У січні 2011 року позивач звернувся до управлінням Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до статтей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак відповідач відмовив позивачу у здійсненні такого перерахунку.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами та дійшли висновку, що при вирішенні цього спору, застосуванню підлягають норми статтей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як нормативно-правового акту, що має вищу юридичну силу над постановами Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року та № 654 від 16 липня 2008 року.

Вважали, що позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 17 листопада 2010 року по 15 червня 2011 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

Згідно із статтею 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у відповідних розмірах, зокрема, інвалідам II групи - 75 % мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Частиною 4 статті 54 цього Закону визначено, що в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по II групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно із статтею 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до частини 3 статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового прожиткового мінімуму.

Положення частини третьої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" стосовно застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною першою цієї статті, тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суди дійшли обґрунтованого висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік", на час прийняття постанови судом першої інстанції, дію статтей 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зупинено не було.

Законом України "Про державний бюджет України на 2011 рік" від 14 червня 2011 року № 3491-6 «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» прикінцеві положення доповнені пунктом 4, за змістом якого, серед іншого, встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Ці норми набрали чинності з 19 червня 2011 року, оскільки опубліковані в газеті «Голос України» за 18 червня 2011 року № 110 (5110).

На виконання пункту 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року № 3491-6 Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 6 липня 2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету», яка відповідно до пункту 5 Указу Президента України «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» від 10 червня 2011 року № 503/97 набрала чинності 23 липня 2011 року.

Отже, на час розгляду справи судом першої інстанції розмір спірних виплат був визначений постановою Кабінету Мністрів України від 6 липня 2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету» з 23 липня 2011 року, однак до цієї дати регулювався статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку, що управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області порушило право ОСОБА_4 на отримання державної пенсії і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірах встановлених статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та обґрунтовано задовольнив позов за період з 17 листопада 2010 року по 15 червня 2011 року, тобто по день розгляду справи судом першої інстанції, з урахуванням раніше проведених виплат.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач зобов'язаний в подальшому здійснювати позивачу відповідні виплати у розмірах, встановлених статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", не спростовують висновки судів про необхідність проведення перерахунку і виплати коштів по день прийняття судового рішення, що не позбавляє права позивача на проведення таких виплат до настання певної події, у тому числі зміни законодавства.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Зважаючи на те, що ухвалені у справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають наведеним критеріям, їх необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 червня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.

Головчук С.В.

Кобилянський М.Г.