Справа № 826/14177/16
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

16 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.,

Оксененка О.М.,

при секретарі: Нікітіній А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 15 вересня 2016 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» до Фонду державного майна України про визнання незаконним висновку та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач , Товариство з обмеженою відповідальністю «Амалтея», звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати незаконним висновок щодо плану санації ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» від 13.06.2016 №10-52-11143 Фонду державного майна України щодо відмови в погодженні плану санації ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» (в редакції інвестора - ТОВ «Амалтея»), схваленого комітетом кредиторів 25.05.2016 (протокол №24).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2016 року у відкритті провадження у справі відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалене рішення скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли в межах справи про банкрутство.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 КАС України).

Правовий статус ФДМУ визначено Законом України «Про Фонд державного майна України».

Статтею 1 цього Закону установлено, що Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Відповідно до покладених на нього повноважень згідно статті 5 цього Закону ФДМУ зокрема здійснює повноваження власника державного майна, у тому числі корпоративних прав, у процесі приватизації та контролює діяльність підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління; здійснює продаж державного майна в процесі його приватизації; підписує акти приймання-передачі державного майна, у тому числі акцій (часток, паїв), у процесі утворення господарських товариств; приймає рішення про подальше використання державного майна (крім матеріальних носіїв секретної інформації), що не увійшло до статутного капіталу господарських товариств у процесі приватизації.

Отже, у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач діяв як власник державного майна.

Відповідно до пункту 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, підвідомчі господарським судам. У зв'язку з цим суди дійшли помилкового висновку, що спір, предметом якого є питання продовження на новий строк договору оренди цілісного майнового комплексу, підлягає розгляду адміністративним судом, оскільки за характером спірних правовідносин такий спір є підвідомчим господарським судам.

Правову позицію щодо підвідомчості спорів за участю Фонду державного майна України висловив Верховний Суд України у постанові від 10 березня 2015 року (справа №21-547а14).

Крім того, особливості провадження у справах про банкрутство передбачені розділом ІІ Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-ХІІ від 14.05.1992, зокрема, статтею 9 якого передбачено, що справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

З моменту порушення щодо боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі і спеціальні норми Закону № 2343-ХІІ мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Отже, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що при порушенні господарським судом провадження у справі про банкрутство, на спори, що виникають у процесі проведення процедури банкрутства, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 06 жовтня 2015 р. (справа №823/4040/13-а).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму Рішенні від 12 жовтня 1978 року (справа «Zand v. Austria»), словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «…» питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів «…». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування ухвали не вбачається.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 15 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Ухвала в повному обсязі складена 21 листопада 2016 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді Ю.А.Ісаєнко

О.М.Оксененко

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Оксененко О.М.

Ісаєнко Ю.А.