Справа № 130/2419/16-а
Суддя: Вернік В. М.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22.11.2016 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі : головуючого - судді Верніка В.М.

при секретарі - Українець П.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Вінницького СВП ГУНП у Вінницькій області Марчука Олега Станіславовича про оскарження рішення,

УСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 21.10.2016 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим адміністративним позовом, вказавши, що 14.10.2016 року о 14 годині 40 хвилин старшим сержантом поліції Марчуком О.С. нагрудний знак ВІ 0308 Національної поліції у Вінницькій області винесено постанову ПС2 №767244 у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винним у порушенні пункту 9.8 Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Повідомив, що він не згідний з порушенням та винесеною постановою, вважає її безпідставною, необґрунтованою та винесеною із порушенням норм процесуального права. Пояснив, що згідно вказаної постанови про адміністративне правопорушення, вбачається, що 14.10.2016 року о 14 годині 40 хвилин ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, керував автомобілем "Mercedes-Benz", номерний знак НОМЕР_1, поза межами населеного пункту траси Вінниця-Могилів-Подільський з вимкненим ближнім світлом фар, денних ходових вогнів, чим порушив вимоги п.9.8 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.122 КУпАП. Проте, на його думку, згідно підпункту "г" пункту 9.1 Правил дорожнього руху увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є попереджувальним сигналом, а диспозиція ч.2 ст.122 КУпАП передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку. Зазначив, що водночас статті 121-128, частини перша і друга статті 129, статті 139 та 140 КУпАП не містять положень про встановлення відповідальності за таке порушення Правил дорожнього руху як неувімкнення ближнього світла фар з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами, а тому вважає, що відповідач мав притягнути позивача, якщо таке порушення мало місце, до відповідальності саме за ст.125 КУпАП, що є прямим порушенням принципу законності, встановленого ст.7 КУпАП. Також вказав, що відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи та будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання, необхідності надання позивачу юридичної допомоги, не були дослідженні та представленні для ознайомлення позивачу будь-які докази по справі, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, а тому відповідач Марчук О.В. грубо порушив вимоги ст. 268, 278, 279 КУпАП. З урахуванням вищевикладеного, позивач просив скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серія ПС2 №767244 від 14.10.2016 року.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

При цьому, позивач за допомогою телефонограми №191 повідомив, що не може з'явитися в судове засідання призначене на 22.11.2016 року та просив судове засідання провести у його відсутність, підтримавши позовні вимоги, а відповідач причин своєї неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав, заперечень позову не представив, однак вказані обставини не перешкоджають розгляду справи за відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем обставини, суд доходить наступного.

Згідно ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до змісту ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дії чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно вимог п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Згідно ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно ч.1 ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність; адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ч.1, п.3 ч.2 ст.222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: у т.ч. за порушення правил дорожнього руху, зокрема, частинами першою, другою і третьою статті 122; від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні порушення, доказами в справі про адміністративні порушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному Законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що використовуються при нагляді за виконанням дотримання Правил дорожнього руху, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно вимог ч.1,2 ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 1162, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 1853, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч.2 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до п.9.8 ПДР під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях. З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар. В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.

Так, в судовому засіданні з постанови серії ПС2 №767244 від 14.10.2016 року (а.с.14) встановлено, що останньою, винесеною поліцейським Марчуком О.С. і яка є оскарженим рішенням за змістом позову, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП до штрафу в розмірі 425 грн. за ознакою керування автомобілем "Mercedes-Benz", номерний знак НОМЕР_1, поза межами населеного пункту транспортним засобом без ближнього світла фар, денних ходових вогнів, чим порушив вимоги п.9.8 ПДР.

Згідно ч.1,2,6 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову; якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Судом було вжито усіх можливих заходів стосовно здобуття та дослідження доказів у даній справі у спосіб виклику відповідача, на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення у разі невизнання позову, однак останній не з'явився в судове засідання та не довів суду відповідними доказами обставини, зазначені у протоколі, що в свою чергу за відсутності таких заперечень в даному конкретному випадку, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, повинен довести сам позивач.

З огляду на викладене, позивач не оспорюється керуваання автомобілем "Mercedes-Benz", номерний знак НОМЕР_1, поза межами населеного пункту транспортним засобом без ближнього світла фар, денних ходових вогнів в порушення вимог п.9.8 Правил дорожнього руху, згідно якого під час руху механічних транспортних засобів з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Розділ 9 Правил дорожнього руху визначає порядок користування попереджувальними сигналами. Разом з тим, диспозиція ч.2 ст.122 КУпАП передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення правил користування попереджувальними сигналами виключно при початку руху чи зміні його напрямку, а тому з огляду на вказівку в оскаржуваному рішенні відповідача лише про обставини керування транспортним засобом позивачем, що за відсутності застережень стосовно початку ним рухучи зміні напрямку визначає саме його тривалість між населеними пунктами, відповідачем невірно кваліфіковано дії позивача та помилково притягнуто останнього до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, диспозиція якою не охоплює вказаного порушення Правил дорожнього руху, яке підлягає кваліфікації за ст.125 КУпАП, відповідно до якої інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження. Водночас вказані норми адміністративного закону, а саме статті 121-128, частини перша і друга статті 129, статті 139 і 140 КУпАП не містять положень про встановлення відповідальності за таке порушення ПДР як неувімкнення ближнього світла фар з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами.

Суд не погоджується із запереченнями позивача стосовно неналежного місця розгляду справи, що за змістом оспорюваної постанови вказано як автодорога Вінниця - Могилів-Подільський, оскільки вказане адміністративне правопорушення з огляду на належність його розгляду до компетенції Національної поліції є таким, що згідно ч.2 ст.258 КУпАП не передбачає складання протоколу про адміністративне правопорушення, а відтак, у відповідності до положень ч.4 ст.258 КУпАП, як спеціальної норми права, визначає у такому випадку винесення посадовою особою постанови у справі про адміністративне правопорушення саме на місці вчинення правопрушення. При цьому суд виходить також з того, що згідно рішення Конституційного Суду України від 26.05.5015 року №5-рп/2015 використане у положенні ч.1 ст.276 КУпАП, якою передбачено, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Вказівки щодо поширення цих вимог на безпосередньо на посадову особу, уповноважену законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, якою є відповідач наведене рішення не містить.

Таким чином в судовому засіданні встановлено достатні факти помилкової кваліфікації дій позивача ОСОБА_1 при вирішенні питання притягнення його до адміністративної відповідальності відповідачем Марчуком О.С., у зв'язку з чим оспорювана постанова останнього від 14.10.2016 року серії ПС2 №767244 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП - закриттю у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення саме за диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись п.9.8 Правил дорожнього руху, ст.9, 18, 122, 222, 251, 283, 288, 289, 293 КпАП України, ст. 3-5, 9, 14, 17, 18, 69, 71, 72, 96, 121, 128, 159-163, 171-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов задоволити.

Постанову поліцейського Вінницького СВП ГУНП у Вінницькій області Марчука Олега Станіславовича від 14.10.2016 року серії ПС2 №767244 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознакою вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень - скасувати, провадження в адміністративній справі закрити.

Судові витрати із сплати судового збору віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків її оскарження.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання її копії, Вінницькому апеляційному адміністративному суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.