Справа № 361/3668/16-а
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/3668/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Білик Г. О. Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

24 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

позивача ОСОБА_2, представника відповідача Богдашевської М. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу управлінння соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управлінння соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до управлінння соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про зобов'язання надати ОСОБА_2 статус інваліда війни 2-ї групи відповідно наданих документів та видати посвідчення.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, позивач є пенсіонером, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи.

В період з 03.05.1987 року по 07.05.1988 року згідно наказу по управлінню № 63п від 27.04.1987 року позивач працював у відділі робочого забезпечення Чорнобильської АЕС на посаді експедитора для виконання невідкладних робіт, де займався ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Ці роботи виконувались в рамках забезпечення заходів Цивільної оборони.

05.04.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання статусу інваліда війни та видачу йому посвідчення інваліда війни встановленого зразка, проте, згідно отриманої відповіді від 06.04.2016 року № 01.101.150 відповідач відмовив у задоволенні заяви.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту визначаються Законом України від 22.10.1993 р. № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон).

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону до інвалідів війни, крім інших категорій громадян, належать також особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Зазначеним Законом передбачено, що для отримання статусу «інваліда війни» необхідно: наявність інвалідності, отриманої внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, підтвердження участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим Київською обласною державною адміністрацією.

Крім того, ОСОБА_2 є інвалідом другої групи за захворюванням, пов'язаним з роботами на ЧАЕС, що підтверджується довідкою МСЕК серія КИО -1 № 149004.

Після звернення до відповідача у квітні 2016 року та отримання відмови позивач звернувся до Департаменту з цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи з проханням надати довідку, якою буде підтверджено залучення його до формувань ЦО.

Інформаційною довідкою від 23.06.2016 р. № 01.1-14/1044 Департамент повідомив позивача, що комісію з питань розгляду звернень громадян щодо підтвердження їм участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань ЦО ліквідовано наказом № 19 від 09.07.2015 р. (а. с. 7 - 10).

Також, у вказаному листі зазначено, що розпорядчі документи з питань цивільної оборони підприємств, установ, організацій зберігались протягом 3 - 5 років, після чого знищувались.

Крім того, у вказаному листі зазначено, що з урахуванням всіх нормативно - правових актів, що діяли у спірний період, формування ЦО, в тому числі і не воєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих.

Таким чином, громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань ЦО.

У листі здійснені посилання на діючі у момент спірних правовідносин нормативно-правові акти.

Так у відповідності до Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111 (1976 року), наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (таблювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 року, розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника УРСР від 28.04.1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 року № 01, від 30.04.1986 року № 02, від 04.05.1986 року № 16, від 19.05.1986 року № 52 та ін.) цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувалися в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи, та жінки від 16 до 55 років, за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

З урахуванням положень вказаної довідки позивач повторно 23.06.2016 р. звернувся до відповідача з зазначеною заявою та повторно отримав відмову від 24.06.2016 р. № 01.10.1/195.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача, відповідач виходив з того, що подані документи не містять інформації про залучення до формувань ЦО (а. с. 5).

Відповідно до характеристики, виданої начальником ОРСа НПО «Прип'ять» ОСОБА_2, останній працював в Чорнобильському ОРСЕ з 03.05.1987 року на посаді експедитора, з 07.05.1988 року переведений на посаду завідучого продовольчим складом (а. с. 11).

Задовольняючи позовні вимоги на підставі вищеописаних доказів, суд першої інстанції дійшов висновку про їх достатність для підтвердження участі позивача в формуваннях ЦО.

Колегія суддів підтримує таку позицію суду першої інстанції з огляду на те, що у відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивач вчиняв належних дій для доведення своєї участі у формуваннях ЦО.

Закінчення строків зберігання первинних документів та ліквідація комісії з питань розгляду звернень громадян щодо підтвердження їм участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань ЦО не перебувають у причинно - наслідковому зв'язку з правом позивача на отримання статусу інваліда.

В той же час, відповідач не довід судам першої та апеляційної інстанції, які саме докази, що повинні бути наявними у позивача, ним не подані.

Також, відповідачем не надано доказів, що позивач не залучався до формувань ЦО.

У відповідності до ч. 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 12 травня 1994 р. № 302, «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Відповідно до ч. 2 цього Положення посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Зважаючи на те, що право позивача на отримання статусу інваліда війни встановлене в ході розгляду даної справи, а вимога щодо видачі посвідчення закріплена на законодавчому рівні вищепроцитованими імперативними нормами (що виключає дискрецію відповідача у цьому питанні), колегія суддів вважає задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача видати позивачу посвідчення правомірним та таким, що забезпечує повний захист його порушених прав.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та апеляційним судом відхиляються.

Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управлінння соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управлінння соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про зобов'язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя О. А. Губська
(Повний текст ухвали виготовлено 24.11.2016 р.)

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.