Справа № 210/4927/16-а
Суддя: Літвіненко Н. А.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4927/16-а
Провадження № 2-а/210/116/16
П О С Т А Н О В А

іменем України

"17" листопада 2016 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу в складі:

головуючого - судді Літвіненко Н.А.

при секретарі Севанян М. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивував тим, що він має підстави претендувати на перерахунок пенсії за вислугою років відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (№1789-ХІІ від 05.11.1991 року) в розмірі 90% середнього заробітку, так як наказом Генерального прокурора від 04.06.2008 року його звільнено з посади Криворізького міжрайонного природоохоронного прокурора Дніпропетровської області за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону Україну "Про прокуратуру" (ст. 38 КЗпП України), проте відповідач при його зверненні відмовився вчиняти вказані дії.

Відповідач листом від 26.10.16 року за № Ш-61/03/43 відмовив у перерахунку та зазначив, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, проте на час звернення за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не був прийнятий.

Тому позивач просить суд визнати дії відповідача щодо відмови йому у перерахунку пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" - протиправними та зобов'язати відповідача здійснити позивачу з 01 січня 2016 року перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (№ 1789-ХІІ) у розмірі 90% від суми заробітку, відповідно до довідки прокуратури Дніпропетровської області від 13.10.2016 року № 18-255вих.16 з розміру 13071,56 грн. без обмежень максимального розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до оплати сумою пенсії з 01.01.2016 року по теперішній час.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача судове засідання не з'явився, надав суду заперечення на адміністративний позов, просив у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі, розгляд справи здійснити без участі представника Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

Суд, взявши до уваги заяву позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач, у зв'язку з призначенням пенсії за вислугу років відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (№1789-ХІІ від 05.11.1991 року) в розмірі 90% середнього заробітку, знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, реорганізованому в Криворізьке південне об'єднане управління Пенсійного фонду України відповідно до Постанови КМУ №1055 від 16.12.2015 року.

Як вбачається з копії трудової книжки НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2, наказом Генерального прокурора від 04.06.2008 року позивача звільнено з посади Криворізького міжрайонного природоохоронного прокурора Дніпропетровської області за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону Україну "Про прокуратуру" (ст. 38 КЗпП України).

21.10.2016 року позивач звернувся до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровської області із заявою про перерахунок розміру пенсії у зв'язку зі зміною надбавки, надавши довідку з прокуратури Дніпропетровської області від 13.10.2016 року № 18-255вих.16 про розмір заробітної плати та інші виплати, які передбачені чинним законодавством у розмірі 13071,56 грн.

Листом від 26.10.16 року за № Ш-61/03/43 позивачу відмовлено у перерахунку. Відповідач зазначив, що ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ визначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. При цьому, відповідач послався на те, що на час звернення за перерахунком пенсії, ч. 13 та ч. 18 ст. 50-1 ЗУ "Про прокуратуру" втратили чинність. Згідно ч. 20 ст. 86 ЗУ "Про прокуратуру", умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який йому був гарантований ст. 50-1 ЗУ "Про прокуратуру" при призначенні пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України. На час звернення за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не був прийнятий.

Україна є правовою державою, в який визначається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (стаття 1, частина перша статті 8 Основного Закону України).

Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з Конституцією України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади і у своєї діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра соціальної політики України, а також, Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011, та організує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією. Управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є підвідомчими органами Фонду та разом утворюють систему органів Фонду.

Спеціальним законом, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також, систему прокуратури України є Закон України «Про прокуратуру».

У частині першій статті 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Так, держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування, але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Пенсійний фонд України і його територіальні підрозділи здійснюють керівництво та управління солідарною системою, проводять збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначають пенсії, підготовляють документи для їх виплат та виконують інші управлінські функції. Вони по суті є органами державної виконавчої влади і суб'єктами владних повноважень, а тому, керуючись вимогами ст. 19 Конституції України, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року № 2663-III від 01.07.2003 року № 1130-IV, яка діяла на момент призначення пенсії, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 % від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Гарантовані законом підстави та порядок перерахунку призначених раніше пенсій прокурорам чітко регулюють ч. 13 та ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ (у редакції на час призначення пенсії).

Згідно з ч. 13 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ).

Пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (Закон набрав чинності з 1 жовтня 2011 року) передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, перерахунок пенсії повинен був проводитись позивачу на підставі документів пенсійної справи та документів, додатково поданих пенсіонером, в даному випадку довідки від 13.10.2016 року № 18-255вих.16, виданої прокуратурою Дніпропетровської області про розмір заробітної плати та інші виплати, які передбачені чинним законодавством у розмірі 13071,56 грн.

Посилання відповідача на те, що Законом України від 28.12.2014 № 76-VІІ "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 50-1 ЗУ "Про прокуратуру" та ч. 18 викладено в редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України", як на підставу неможливості проведення перерахунку пенсії позивача, є безпідставним виходячи з наступного.

Статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, було регламентовано його право на перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Законом України від 28.12.2014р. № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2015р., частину 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» викладено в новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

При цьому, Кабінетом Міністрів України на виконання вказаних змін не було визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Відсутність затверджених Кабінетом Міністрів України порядку та умов перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії, так як при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що діяла на момент призначення пенсії, а саме ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-XII зі змінами станом на 12.07.2001р.

Так, статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 5 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Україна визнала юрисдикцію Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) щодо всіх питань, пов'язаних із тлумаченням і застосуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. (ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997р.).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Крім того, Вищий адміністративний суд України відмітив, що враховуючи європейське направлення розвитку України та цілі прийняття Закону України від 18.03.2004р. № 1629-IV «Про загальнодержавну програму адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу», а також початку дії Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, правові позиції, сформульовані в рішеннях Європейського суду справедливості, можуть враховуватися адміністративними судами як аргументація відносно гармонійного тлумачення національного законодавства України згідно з загальноприйнятими стандартами правової системи ЄС щодо регулювання відносин стосовно яких виник спір».

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (пункт 1) Україна визнала обов'язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу.

Питання відмови в перерахунку пенсії через невстановлення певного порядку Урядом (справа «Суханов та Ільченко проти України» (SukhanovandIlchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та 71378/10 від 26.09.2014р.)) було кваліфіковано Європейським судом з прав людини як порушення майнового інтересу заявника, що передбачено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини о основоположних свобод (параграфи 51 - 56). Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі «Будченко про України» (заява № 38677/06 від 24.07.2014р.). Суть цієї справи Європейського суду з прав людини полягала у тому, що КМУ повинен був запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Таким чином, право позивача на перерахунок пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Крім того, зазначене питання було предметом обговорення на Пленумі ВАСУ № 3 від 05.02.2016р. щодо результатів вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України від 07.07.2010р. № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у спорах щодо визначення розміру заробітної плати працівників апарату судів.

Пленум ВАСУ сформулював позицію, що протягом періоду відсутності постанови Кабінету Міністрів України застосуванню підлягають положення попередніх Законів України. Аналогічну позицію викладено в інформаційному листі ВАСУ від 22.07.2011р. № 1091/11/13-11. Таку ж думку висловлював ВСУ у постанові від 25.11.2014р. (ЄДРСР - № 42010782).

В рішеннях Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999р. (у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/2002 від 20.03.2002р. (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) вказано, що Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечують суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, поліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у вищезазначених органах пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян. У тому числі і після закінчення служби.

Виходячи з вищезазначеного, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10.12.2013р. (справа № 21-348а1), від 17.12.2013р. (справа № 21-445а13), від 06.10.2015р. (провадження № 127/11720/14-а).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.02.1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Виходячи із аналізу висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Таким чином, відповідач відмовивши позивачу у перерахунку пенсії порушив право власності на щомісячні грошові виплати в сенсі розуміння положення ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушив соціальну гарантію на отримання пенсії в повному обсязі, звузив та знизив зміст та обсяг вже досягнутих прав і свобод в нашій державі та проігнорував вимоги ст.ст. 8, 9, 19, 22, 46, 58, 64 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99, від 20.03.2002 року № 5-рп/2002.

Отже, відповідач повинен був перерахувати позивачу пенсію відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії, тобто, з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, згідно довідки прокуратури Дніпропетровської області від 13.10.2016 року № 18-255вих.16.

Відповідно до ч.3 с. 8 КАС України звернення до суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

На підставі п.2 ст. 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної особи, вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача.

Таким чином, з огляду на вищевстановлені обставини, суд вважає протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку позивачу пенсії за вислугу років в розмірі 90%.

Для повного поновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов'язати Криворізьке південне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити позивачу перерахунок пенсії виходячи з розміру 90% від суми заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Дніпропетровської області від 13.10.2016 року № 18-255вих.16 з розміру 13071,56 грн. без обмежень максимального розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до оплати сумою пенсії з 01.01.2016 року по теперішній час.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи наведене, суд вважає, що понесені позивачем витрати на сплату судового збору в розмірі 551,20 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 19, 22, 46, 58, 64 Конституції України, Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», рішенням Конституційного Суду України від 06.07.1999 року №8-рп/99, рішенням Конституційного Суду України від 20.03.2002 року № 5-рп/2002, рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1-рп/99, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, статтями 2, 5, 6, 8, 17-20, 94, 159 - 163, 167 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_2 перерахунку пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" - протиправними.

Зобов'язати Криворізьке південне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_2 з 01 січня 2016 року перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (№ 1789-ХІІ) у розмірі 90% від суми заробітку, відповідно до довідки прокуратури Дніпропетровської області від 13.10.2016 року № 18-255вих.16 з розміру 13071,56 грн. без обмежень максимального розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до оплати сумою пенсії з 01.01.2016 року по теперішній час.

Стягнути з Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Н. А. Літвіненко