Справа № 2-а-10383/10
Суддя: Ярмоленко В. В.
Дата ухвалення: 2010-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Провадження № -
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" грудня 2010 р. м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Ярмоленка В.В., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Коростені адміністративну іраву за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту іселення Коростенської міської ради про визнання неправомірних дій та стягнення недовиплачених иитів, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що іє статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 атегорії, постійно проживає в м. оростень, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення, а тому відповідно до 5.02.1991 року № 796 - XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок орнобильської катастрофи /далі Закон № 796 XII/, має право на щомісячну грошову допомогу у їязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, доплати громадянам, [о проживають та працюють на територіях гарантованого добровільного відселення. Однак, всупереч аданому Закону вказані виплати проводились без застосування кратності до встановленого розміру інімальної заробітної плати, а в твердих сумах, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України і 836 від 26.07.1996 року, /далі «Постанова № 836»/ тому позивач вважає своє право порушеним та росить стягнути з управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради їдовиплачені кошти, передбачені ст. 37 Закону № 796-ХІІ в розмірі 4102 грн. за період з 01.11.2009 жу по 01.11.2010 року, а за ст. 39 вказаного Закону в розмірі 32 865 грн. за період з 01.01.2009 року по 1.11.2010 року

Відповідач позов не визнав.

Судом встановлено, що позивач має статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи З атегорії. Відповідно до ст.ст.37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які остраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щомісячної грошової опомога в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва в розмірі 40% [інімальної заробітної плати та доплати до заробітної плати як особа, що працює на території арантованого добровільного відселення в розмірі 2-х мінімальних заробітних плат.

Проте в спірний період часу ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому озмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року «Про омпенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не в кратному ідношенні до мінімальної зарплати.

Згідно п. 2 «Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, ювязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», атвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року № 936 розпорядниками юджетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються в числі інших управління праці та Соціального захисту населення виконкомів міських Рад. Виплата компенсацій та допомог певних видів, і т.ч. і передбачених ст. ст. 37, 39 Закону „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи працюючим і непрацюючим громадянам та пенсіонерам іроводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального ахисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за іісцем реєстрації. Правовідносини між сторонами виникли з дня набрання чинності вищевказаної юстанови.

Таким чином, управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради є іалежним відповідачем по справі. В порушення вимог ст. 71 КАС України останнє не довело іалежними доказами факти відсутності фінансування та видатків Державного Бюджету України, що направляються управлінням Міністерства праці і соціального захисту населення для реалізації виплат потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи за ст.ст. 37, 39 Закону № 796 XII. Згідно вказаної норми Закону обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладено на відповідачів, якщо вони заперечують проти адміністративного позову.

Доказів правомірності своїх дій відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності за них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 4 зазначеної статті встановлено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Оскільки Верховна Рада України і Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме статті Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не вказана Постанова КМУ.

Виходячи з вищенаведеного, в межах строку звернення до суду підлягають судовому захисту позовні вимоги за ст. 37 ЗУ «Про статус ...» за період з 01.11.2009 року по 01.11.2010 року, за ст. 39 вказаного Закону за період з 01.01.2009 року по 01.11.2010 року.

Разом з тим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд керується п.2 ч.2 ст.162 КАС України та зобовязує відповідача вчинити певні дії, а саме нарахувати та виплатити позивачу не- виплачену частину допомоги.

Керуючись ст.ст. 37,39 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 11, 94, 99, 100, 158-163, 167, 254 Кодексу

адміністративного судочинства України, -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради щодо не нарахування та не виплати позивачу допомоги в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва та доплати до заробітної плати відповідно до визначених законом розмірів неправомірними.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради на користь ОСОБА_1 кошти, передбачені ст. 37 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі - 4102 грн. за період з 01.11.2009 року по 01.11.2010 року та передбачені ст. 39 вищевказаного Закону, в розмірі - 32 865 грн. за період з 01.01.2009 року по 01.11.2010 року, а всього 36 967 (тридцять шість тисяч дев»ятсот шістдесят сім) гривень.

Від сплати судових витрат сторони звільнити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя