Справа № 804/3648/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2016 р. Справа № 804/3648/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивачів ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Позивача 1 ОСОБА_4, Позивача 2 ОСОБА_5, Позивача 3 ОСОБА_6, Позивача 4 ОСОБА_7, Позивача 5 ОСОБА_8, Позивача 6 ОСОБА_9, Позивача 7 ОСОБА_10, Позивача 8 ОСОБА_11, Позивача 9 ОСОБА_12, Позивача 10 ОСОБА_13, Позивача 11 ОСОБА_14 до Відповідача 2 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» ОСОБА_15 про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -
Позивач 1 ОСОБА_4, Позивач 2 ОСОБА_5, Позивач 3 ОСОБА_6, Позивач 4 ОСОБА_7, Позивач 5 ОСОБА_8, Позивач 6 ОСОБА_9, Позивач 7 ОСОБА_10, Позивач 8 ОСОБА_11, Позивач 9 ОСОБА_12, Позивач 10 ОСОБА_13, Позивач 11 ОСОБА_14 звернулись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відповідача 1 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Відповідача 2 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» ОСОБА_15, в якому просять суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01.12.2014 року, яке оформлене Протоколом засідання виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №250/14, про тимчасове блокування виплати окремим вкладникам в частині блокування коштів за рахунками позивачів, а також зобов'язати відділ організації виплат Фонду зняти блокування у файлах «D» та «Z» Узагальненої бази даних Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» ОСОБА_15 включити позивачів до загального переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в публічному акціонерному товаристві «АКТАБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивачів, як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «АКТАБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити позивачів до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01.12.2014 року, оформлене Протоколом засідання виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №250/14, про тимчасове блокування виплати окремим вкладникам є незаконним, таким, що порушує права позивачів як громадян, передбачені статтею 41 Конституції України, а також таким, що було винесене поза межами повноважень, та підлягає скасуванню в частині блокування коштів за рахунками позивачів.
Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.
Відповідач 1 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причини неявки суду не повідомив, надав до суду заперечення на позов, у яких зазначив, що вчинені позивачами правочини порушують публічний порядок і суперечать інтересам держави і суспільства, у звязку з чим є нікчемними в силу Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Відповідач 2 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причини неявки суду не повідомив,правом на подання письмових заперечень на позов або пояснень не скористався.
У зв'язку з неявкою належним чином повідомлених відповідачів, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив проводити розгляд справи без участі відповідачів у справі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Факт укладання договорів та перерахування коштів (внесення вкладу) підтверджується вищевказаними Договорами банківського вкладу «Банківська класика» та відповідними меморіальними ордерами.
Як підтверджується доданими до позову копіями заяв, у середині січня 2015 року кожен із позивачів письмово звернувся до Уповноваженої особи Фонду із заявою про отримання суми Вкладу та процентів по ньому, як це передбачено пунктом 1.1. вищезазначених договорів, а також про включення до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Також, 20 січня 2015 року позивачі повторно зверталися із аналогічними заявами до уповноваженої особи Фонду.
З листів-відповідей уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» ОСОБА_15 вбачається, що позивачів було повідомлено про те, що під час складання списку осіб, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок позики Фонду гарантування фізичних осіб, була виявлена група договорів банківського вкладу (депозиту) та банківського рахунку, укладених за обставин, що можуть вказувати на приготування до заволодіння державними коштами коштами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом створення умов для отримання компенсації вкладів. З метою встановлення дійсних, фактичних обставин справи, які передували вказаним вище операціям подано заяву до прокуратури м. Дніпропетровська про відкриття кримінального провадження за фактами можливого заволодіння коштами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 16.09.2014 року №576 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Актабанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16 вересня 2014 року прийнято рішення №90 про запровадження з 17.09.2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію та ліквідацію в Публічне акціонерне товариство «Актабанк» ОСОБА_15
01 грудня 2014 року Протоколом засідання виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №250/14 погоджено пропозицію Уповноваженої особи щодо тимчасового блокування коштів за рахунками фізичних осіб-вкладників публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» згідно переліку, наведеному у листах від 26.11.2014 року №5225 та від 28.11.2014 року №5251, та зобов'язати відділ організації виплат Фонду відобразити блокування у файлах «D» та «Z» Узагальненої бази даних Фонду.
Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 15.01.2015 року №19 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.01.2015 року за №6 «Про початок процедури ліквідації публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб та призначено уповноваженою особою на ліквідацію публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» ОСОБА_15 строком на 1 рік з 16.01.2015 року по 15.01.2016 року включно.
Так, згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30.12.2015 року №253 серед іншого, було призначено уповноважену особу Фонду та делеговано повноваження ліквідатора публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» визначених Законом на строк з 01.01.2016 року по 15.01.2018 р. включно.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Частиною першою статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Відповідно до частини першої статті 1 та частини 3 статті 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами:
1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду;
2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону;
3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних;
4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;
5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів;
6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду;
7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.
Як вбачається із вищевказаного, стаття 12 даного Закону, яка визначає повноваження виконавчої дирекції Фонду, не містить жодного положення щодо права Фонду блокувати виплати вкладникам чи певним категоріям вкладників, як самостійно, так і за зверненням уповноваженої особи Фонду.
Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.
Статтею 37 вказаного Закону визначено, що Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку. На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.
За припичами частини 4 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.
Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.
Частиною 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000,00 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Стаття 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.
- протягом тижня з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку - аналіз стану бази даних (установити записи про вкладників, у яких відсутні або некоректно введені реквізити) та порівняння інформації, що зазначена у базі даних, на повну відповідність даним з копій документів вкладників із справ з оформлення рахунків та усунення всіх виявлених помилок (за наявності);
- формування файлів та архівування бази даних про вкладників відповідно до вимог розділу II Правил;
- направлення до Фонду файлів бази даних разом із супровідним листом;
- направлення до Фонду файлів, зокрема, із переліком вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону.
Відповідно до пункту 5 розділу II Положення, Фонд здійснює аналіз та перевірку файлів D та Z на предмет відсутності помилкових записів та правильності розрахунку гарантованих сум у файлі Z.
Результати перевірки файлів разом із супровідним листом передаються уповноваженій особі Фонду. У супровідному листі вказується статус прийняття файлу (прийнято без помилок/прийнято з помилками), а також зазначаються сума і кількість безпомилкових записів та сума і кількість записів з помилками. Файл з помилками передається уповноваженій особі Фонду для перевірки та доопрацювання, зокрема засобами електронної пошти Національного банку України.
У відповідності до пункту 6 розділу II Положення, Банк має право надати до Фонду відповідні зміни до бази даних про вкладників. Зміни надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Зміни реквізитів вкладника (поля 2 - 10) надаються за структурою файлу Z з обов'язковим зазначенням номера інформаційного рядка у файлі Z (ідентифікатора вкладника). Усі інші зміни, що стосуються певного конкретного запису з файлу D (сум, номерів рахунків та договорів, дат укладення та закінчення договорів тощо), надаються за структурою файлу D з обов'язковим зазначенням номера інформаційного рядка у файлі D (ідентифікатора рахунку вкладника) та номера інформаційного рядка у файлі Z (ідентифікатора вкладника).
При виплаті за рахунок цільової позики Фонду коштів за вкладами за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, інформаційний рядок з полем «N рядка у файлі» цього вкладника зберігається в базі даних, у тому числі якщо залишок коштів після виплати буде нульовим.
Відповідно до розділу VI Правил, банк розробляє внутрішній документ про порядок формування бази даних про вкладників, збереження інформації, що введена в базу даних, а також наказом визначає осіб, відповідальних за формування та збереження інформації. Відповідальні особи призначаються щодо кожного відокремленого підрозділу і банку - юридичної особи.
Після отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних керівник банку забезпечує передачу бази даних у повному обсязі уповноваженій особі Фонду.
Пунктом 3 розділу III Положення встановлено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.
Згідно з приписами пункту 12 роздіду II Положення протягом процедури здійснення тимчасової адміністрації в банку уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників, яким необхідно здійснити виплати за рахунок цільової позики.
Крім того, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.
Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.
Наведене в сукупності свідчить, що після складення та затвердження Переліку вкладників та передачі уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду, уповноважена особа Фонду не має права вносити зміни до Переліку вкладників, а має право лише надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників.
Відповідно до частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
В силу приписів частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.
Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з частиною 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету.
Таким чином, законодавчо визначене право відповідача-2 на визнання правочинів неплатоспроможного банку такими, що порушують публічний порядок, у випадках, визначених у статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Водночас, відповідачами не було визначено конкретної підстави нікчемності правочину неплатоспроможного банку, що передбачені у частині третій статті 38 Закону, та не наведено, що відповідні договори банківського вкладу (депозиту) мають ознаки нікчемного правочину.
Таким чином, за обставин відсутності у розпорядчому рішенні Фонду посилань на те, що договори банківського вкладу, укладені з позивачами, мають ознаки нікчемних правочинів із зазначенням передбачених Законом підстав визнання правочину нікчемним, таке рішення субєкта владних повноваження не є законним і обґрунтованим.
Більше того, відповідно до частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» усі перевірки щодо виявлення нікчемних правочинів проводяться лише протягом дії тимчасової адміністрації, проте цей строк завершено ще 17.01.2015 року.
Згідно з частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, ередбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
Отже, суд, користуючись правом передбаченим статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне відступити від викладеної правової позиції з огляду на наступне.
Поряд з цим, з аналізу вищевказаних рішень Верховного суду України, суд доходить висновку, що категорія спорів у вказаних справах є різною як за субєктним складом, так і за безпосереднім предметом спору.
Отже, різними в даних справах є як правовий статус позивачів, так і фактичні обставини справи, а також правова природі спірних правовідносин взагалі, оскільки останні виникли з огляду на здійснення відповідачем різних повноважень, наданих йому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Фізична особа-вкладник банку має право на відшкодування гарантованої Законом суми не менше ніж 200 тисяч гривень за рахунок коштів саме Фонду, тоді як орган Пенсійного Фонду України просив включити його до реєстру вимог кредиторів, які будуть відшкодовуватись за рахунок майна банку при його ліквідації, тобто предмет спору в даних справах є різним і його ототожнення є помилковим.
Щодо висловленої Верховним судом України правової позиції, то вона полягає в тому, що за положеннями статті 12 Господарського процесуального кодексу України на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів, однак, суд вважає, що така правова позиція суперечить нормам діючого законодавства з огляду на наступне.
Нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року №2343-XII визначено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.
Неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобовязання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.
Тобто, нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з частиною 3 статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.
Суд звертає увагу на те, що у даній справі вирішуються спірні правовідносини у рамках норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI.
Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним, нормами якого, як уже зазначено вище, регулюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України.
Системний аналіз вище викладених норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» дає суду підстави дійти до висновку, що, у даному випадку, ліквідаційна процедура, яка застосовується при ліквідації банку у силу відмінного правового регулювання, відрізняється від процедури, передбаченої нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Зокрема, відповідно до статті 7 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», порядок ліквідації банкрута здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства.
Тобто, необхідною умовою для застосування до спірних правовідносин у частині задоволення кредиторських вимог у рамках норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є безпосередня наявність порушення справи про банкрутство у господарському суді.
У даному випадку, ліквідація банку здійснюється на підставі постанови Правління Національного банку України у рамках норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якими не передбачено порушення справи про банкрутство у господарському суді, а тому, у даному випадку, норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до спірних правовідносин не застосовуються.
Так, відповідно до статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.
Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Для цього Фонд наділений відповідними функціями, що визначені частиною другою статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Серед таких функцій є здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку і навіть застосування до банків та їх керівників відповідно фінансових санкцій і накладення адміністративні штрафів.
До того ж відповідно до статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд для забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку протягом дії тимчасової адміністрації зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті, та протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;
Таким чином, що функції Фонду пов'язані із здійсненням владних управлінських повноважень, тобто в розумінні пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України Фонд є суб'єктом владних повноважень.
Оскільки ж відповідно до пункту першого частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень, то даний спір є публічно-правовим.
Поряд із цим, відповідно до пунктів 2 та 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, на яку послався Верховний Суд України, господарським судам підвідомчі, зокрема, 2) справи про банкрутство та 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;
Проте вимоги фізичної особи щодо включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Банку за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, не є майновими вимогами до Банку, оскільки вклади з граничним розміром до 200 тисяч гривень виплачуються вкладникам безпосередньо з коштів Фонду, а не за рахунок майна банку. Також, зі змісту пункту 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України та його правової конструкції вбачається, що справу може бути віднесено до підвідомчості господарських судів лише у тому разі, якщо відповідачем у справі буде саме Банк-боржник стосовно якого здійснюється процедура ліквідації, а ототожнення в даному випадку Фонду та Банку-боржника є безпідставним, оскільки відносно Фонду жодних ліквідаційних процедур не здійснюється.
Наведене свідчить про те, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду є публічно-правовим спором, який не є спором у процесі ліквідації банку, а має окремий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 частини другої статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
З огляду на викладене, суд вважає, до цих спорів немає підстав застосовувати приписи статті 12 Господарського процесуального кодексу України та поширювати на такі спори юрисдикцію господарських судів.
За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що всіма позивачами документально підтверджено внесення вкладів до публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК», які підлягають відшкодуванню у відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідачами не наведено, а судом не встановлено, підстав для не включення позивачів до переліку вкладників, оскільки договори позивачів не визнані нікчемними, а обмеження операцій за рахунками позивачів ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені належними доказами.
Враховуючи встановлені обставини, з огляду на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності відмови відповідачем включити позивача до переліку вкладників, а також відсутності обставин для визнання договору банківського вкладу нікчемним, суд доходить висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем до відповідача, підлягають задоволенню.
Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивачів підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Виходячи з цього, сплачений позивачами судовий збір підлягає компенсації за користь бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Адміністративний позов Позивача 1 ОСОБА_4, Позивача 2 ОСОБА_5, Позивача 3 ОСОБА_6, Позивача 4 ОСОБА_7, Позивача 5 ОСОБА_8, Позивача 6 ОСОБА_9, Позивача 7 ОСОБА_10, Позивача 8 ОСОБА_11, Позивача 9 ОСОБА_12, Позивача 10 ОСОБА_13, Позивача 11 ОСОБА_14 до Відповідача 1 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Відповідача 2 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» ОСОБА_15 про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01.12.2014 року, яке оформлене Протоколом засідання виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №250/14, про тимчасове блокування виплати окремим вкладникам в частині блокування коштів за рахунками ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, а також зобов'язати відділ організації виплат Фонду зняти блокування у файлах "D" та "Z" Узагальненої бази даних Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» ОСОБА_15 включити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до загального переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "АКТАБАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» ОСОБА_15 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 1653, 63 грн. (одна тисяча шістсот пятдесят три гривні 63 копійки).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 1653, 63 грн. (одна тисяча шістсот пятдесят три гривні 63 копійки).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_6 судові витрати у розмірі 1653, 63 грн. (одна тисяча шістсот пятдесят три гривні 63 копійки).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_7 судові витрати у розмірі 1653, 63 грн. (одна тисяча шістсот пятдесят три гривні 63 копійки).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_8 судові витрати у розмірі 1653, 63 грн. (одна тисяча шістсот пятдесят три гривні 63 копійки).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_9 судові витрати у розмірі 1653, 63 грн. (одна тисяча шістсот пятдесят три гривні 63 копійки).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_10 судові витрати у розмірі 1653, 63 грн. (одна тисяча шістсот пятдесят три гривні 63 копійки).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_11 судові витрати у розмірі 1653, 63 грн. (одна тисяча шістсот пятдесят три гривні 63 копійки).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_12 судові витрати у розмірі 1653, 63 грн. (одна тисяча шістсот пятдесят три гривні 63 копійки).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_13 судові витрати у розмірі 1653, 63 грн. (одна тисяча шістсот пятдесят три гривні 63 копійки).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_14 судові витрати у розмірі 1653, 63 грн. (одна тисяча шістсот пятдесят три гривні 63 копійки).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 02 серпня 2016 року.

Суддя ОСОБА_1