Справа № 821/1367/16
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/1367/16
14 год. 20 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Котруци Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (ФОП ОСОБА_3, позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області (ГУ ДФС у Херсонській області, відповідач), у якому просить визнати нечинними податкові повідомлення-рішення форми С № від 25.08.2016 року з визначенням штрафних санкцій у сумі 6800 грн. та № від 25.08.2016 року з визначенням штрафних санкцій у сумі 340 грн., та скасувати їх. Свої вимоги обґрунтовує тим, що фактична перевірка посадовими особами податкового органу була проведена незаконно, оскільки до наказу про проведення перевірки, яким затверджено перелік суб'єктів або об'єктів, які підлягають перевірці, такого не надано. Зазначає, що є фізичною особою-підприємцем, платником єдиного податку другої групи, а тому згідно із п. 296.10 ст. 296 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) та п. 6 ст. 9 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" застосування нею розрахункової книжки (РК) не є обов'язковим при продажу товарів. Окрім того, при перевірці на контрольну-розрахункову операцію розрахункова квитанція була виписана. Щодо порушення, передбаченого ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР, пояснює, що має ліцензію №6-21-16-64-17446 від 02.07.16 на право роздрібної торгівлі спиртними напоями, а саме пивом. Актом перевірки не встановлено факт продажу алкогольного напою (пива) на розлив для споживання на місці. Стверджує про продаж алкогольних напоїв на розлив "на винос". Таким чином, вважає висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, безпідставними, податкові повідомлення-рішення - протиправними. Просить захистити її права шляхом визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Представник позивача в судове засідання прибув, підтримав позовні вимоги заявлені у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав вказаних у запереченні на адміністративний позов. Зазначив, що відповідно до ст. 75, 80 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) та може проводитися: на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених ПКУ. Дана перевірка була проведена у присутності особи, яка здійснювала розрахунки. Тому, вважає дотриманими всі приписи законодавства щодо порядку проведення фактичних перевірок. В ході перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_3 було порушено вимоги ст. 15 прим. 3 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та п.5 ст. З Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". В ході проведення перевірки посадовими особами податкового органу було встановлено реалізацію алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, суб'єктом, який не має статусу суб'єкта громадського харчування. Зазначений торгівельний павільйон не є закладом ресторанного господарства. А також було виявлення проведення розрахункової операції без застосування (використання) розрахункової книжки. Факт порушення було зафіксовано в акті фактичної перевірки №304/21 - 22/РРО/2591 617324 від 12.08.2016, на підставі якого складено податкові повідомлення-рішення відносно позивача про застосування фінансових санкцій. Вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення такими, що відповідають нормам чинного законодавства, а тому не підлягають скасуванню.

Розглянувши подані документи і матеріали та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зареєстрована як підприємець з 24.04.2012 року за №0040510 та згідно витягу з реєстру платників єдиного податку є платником єдиного податку 2 групи з 01.07.2016 року. Має право на здійснення господарської діяльності за такими видами КВЕД ДК 009:2010 (КВЕД-2005): 73.11 - рекламні агентства, 73.12 - посередництво в розміщенні реклами, 77.21 - прокат товарів для спорту та відпочинку, 47.11 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями. Має ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом), що видана за розпорядженням від 24.06.2016 р. №128-р, реєстраційний № 6-21-16-64-17446, з терміном дії з 03.03.2016 р. до 03.07.2017 р., місцем здійснення діяльності за адресою: Херсонська область, Скадовський район, смт. Лазурне, Комунальний пляж, торгівельний павільйон.

На підставі наказу головного управління ДФС у Херсонській області від 01.08.2016 року №345 та направлень на фактичну перевірку від 12 серпня 2016 року №№1086 та 1087 була проведена фактична перевірка платника податків ФОП ОСОБА_3, який здійснював діяльність в торгівельному павільйоні (намет "ІНФОРМАЦІЯ_1"), який розташований за адресою: Херсонська область, Скадовський район, смт. Лазурне, Комунальний пляж (навпроти б/в "Корабел") з питань дотримання вимог Податкового кодексу України, Законів України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95ВР від 06.07.1995, "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" №481/95-ВР від 19.12.1995, "Про ліцензування видів господарської діяльності" від 02.03.2015 № 222-VІІІ, постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні". Перевіркою встановлено проведення розрахункових операцій без застосування (використання) розрахункової книжки на суму 15 грн., її відсутність за місцем торгівлі, роздрібна торгівля (реалізація) пивом алкогольним на розлив для споживання на місці суб'єктом господарювання, який немає відповідного статусу суб'єкта господарювання. Придбано пластиковий келих пива алкогольного на розлив для споживання на місці 0.5 літрів "Янтар" за ціною 15 грн. Торгівельний павільйон не є закладом ресторанного господарства (громадського харчування).

За результатами перевірки складено акт (довідка) фактичної перевірки №304/21 - 22/РРО/2591 617324 від 12.08.2016, яким встановлено порушення ФОП ОСОБА_3 ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та п.5 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". На підставі якого відповідачем сформовані податкові повідомлення-рішення від 25.08.2016 № та застосовано 340 грн. штрафних санкцій та 25.08.2016 № та застосовано штрафні санкції у сумі 6800 грн.

Позивач вважає, винесені щодо нього податкові повідомлення-рішення нечинними та просить їх скасувати, з приводу чого і звернувся до суду.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року №481-95-ВР.

Відповідно до ст. 15 прим. 3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, суб'єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.

Таким чином, продаж алкогольних напоїв на розлив законодавець дозволив виключно суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів за умови такого продажу кінцевому споживачу для споживання на місці.

Як зазначено в акті перевірки, позивач має належним чином оформлені необхідні документи для здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, зокрема ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) № 6-21-16-64-17446 від 02.07.2016року, яку було надано відповідачу при перевірці, про що зазначено в акті перевірки. В акті фактичної перевірки вказано щодо придбання пластикового келиху пива алкогольного на розлив для споживання на місці 0.5 літрів "Янтар" за ціною 15 грн. Даний факт позивачем не заперечується, разом з тим представник позивача в позовній заяві та під час судового засідання зазначив, що продаж алкогольних напоїв відбувається роздрібно, на розлив, що відповідає виду діяльності згідно з отриманою позивачем ліцензією на провадження відповідного виду діяльності, проте, павільйон провадить таку торгівлю не для споживання пива на місці. Павільйон не має для цього спеціальних обладнаних місць (столів, стільців) та відповідного скляного посуду, який має бути повернутий після використання, має лише пластикові келихи, які поверненню не підлягають.

Об'єкт (заклад) ресторанного господарства - це місцева одиниця (структурний підрозділ) суб'єкта господарювання, яка розміщується в окремій будівлі або приміщенні, має, як правило, обладнаний столами та стільцями для споживання їжі зал і необхідні виробничі та побутові приміщення та в якій здійснюється продаж продукції власного виготовлення і купованих товарів, переважно для споживання на місці (п. 2.4 розд. 2 Інструкції щодо заповнення форм державних статистичних спостережень стосовно торгової мережі та мережі ресторанного господарства, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 24.10.2005 № 327 ).

Дійсно, як досліджено судом, в акті перевірки не зазначено, як було встановлено факт продажу алкогольного напою на розлив для споживання на місці, оскільки вказаний акт перевірки лише містить інформацію, що у критому павільйоні, що розташований за адресою: Херсонська область, Скадовський район, смт. Лазурне, комунальний пляж, торгівельний павільйон, що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3, здійснюється реалізація алкогольних напоїв (пива) за наявності відповідної ліцензії, в той же час, в магазині покупцю було продано на розлив 0,5 літра пива "Янтар". В акті жодним чином не відображено, що в торгівельному павільйоні були спеціально обладнані місця для споживання пива одразу після їх придбання (столи, стільці), а також наявність посуду, в якому неможливо придбати пиво на винос. З наданого суду відеозапису обставин перевірки вбачається, що при здійсненні контрольної закупки - придбанні інспектором келиха пива в пластиковій тарі, він його не споживав, келих залишився на стойці, інших споживачів пива також не було поряд.

Зазначене вище лише підтверджує факт продажу алкогольних напоїв на розлив, однак, не може підтверджувати факт споживання алкогольних напоїв на місці.

Частиною 12 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року №481-95-ВР визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій. Відповідно до абз.13 статті 1 цього ж Закону роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування. Ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку (абз.25 ст.1 Закону №481-95-ВР).

Таким чином, у розумінні статті 1 та статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року №481-95-ВР позивач має всі необхідні документи для здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Відповідно до абз.9 ч.2 статті 17 даного Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн. за порушення вимог статті 15-3 цього Закону.

З аналізу статей 15-3 та 17 Закону №481-95-ВР слідує, що до суб'єкта господарювання, що не має статусу суб'єкта господарювання громадського харчування, підприємства з універсальним асортиментом товарів, можуть застосовуватися фінансові санкції за порушення статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року №481-95-ВР тільки у разі продажу алкогольних напоїв на розлив саме з метою споживання на місці.

Як вбачається з акту перевірки, відповідачем встановлено факт продажу алкогольних напоїв на розлив, проте щодо закріпленого в статті 15-3 Закону №481-95-ВР - споживання таких напоїв на місці, в акті не вказано з яких саме підстав відповідач дійшов висновку, що позивачем продаж алкогольних напоїв здійснювався для споживання кінцевим споживачем на місці. В акті жодним чином не відображено, що продаж алкогольних напоїв на розлив здійснювався у приміщенні павільйону, в якому наявні будь-які спеціально обладнані місця для споживання алкогольних напоїв одразу після їх придбання (столи, стільці), а також наявність посуду, в якому неможливо придбати такі напої "на винос".

Враховуючи викладене, в даному випадку має місце продаж алкогольних напоїв на розлив, який є різновидом роздрібної торгівлі, а не продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Враховуючи вказане, суд не вбачає порушення позивачем статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року №481-95-ВР - продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, тому, рішення від 25.08.2016 року № про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 6800грн. визнається протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо порушення, визначеного п.5 ст. З Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", згідно якої визначено, що у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, необхідно проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 ст. 15 Закону №265/95-ВР контроль за додержанням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно пунктів 1, 2, 5 ст. 3 Закону № 265/96-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до преамбули цього Закону встановлення норм щодо незастосування реєстраторів розрахункових операцій у інших законах, крім Податкового кодексу України, не допускається.

Відповідно до статті 10 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР перелік окремих форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, яким дозволено проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, а також граничний розмір річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг), при перевищенні якого застосування реєстраторів розрахункових операцій є обов'язковим, встановлюються Кабінетом Міністрів України за поданням центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної економічної, фінансової політики. Розрахункові книжки не застосовуються у випадках здійснення підприємницької діяльності, визначених статтею 9 цього Закону. Пунктом 6 статті 9 Закону № 265/95-ВР передбачено, що реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, фізичними, які відносяться відповідно до Податкового кодексу України до груп платників єдиного податку, що не застосовують реєстратори розрахункових операцій. Пунктом 296.10. ст.. 296 ПКУ встановлено, що реєстратори розрахункових операцій не застосовуються платниками єдиного податку: першої групи; другої і третьої груп (фізичні особи - підприємці) незалежно від обраного виду діяльності, обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 1000000 гривень. У разі перевищення в календарному році обсягу доходу понад 1000000 гривень застосування реєстратора розрахункових операцій для такого платника єдиного податку є обов'язковим. Застосування реєстратора розрахункових операцій розпочинається з першого числа першого місяця кварталу, наступного за виникненням такого перевищення, та продовжується у всіх наступних податкових періодах протягом дії свідоцтва платника єдиного податку.

Таким чином, позивач - як платник єдиного податку другої групи, обсяг доходу якого протягом календарного року не перевищує 1000000 гривень, може проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій, та без використання розрахункової книжки та книги обліку розрахункових операцій.

Окрім того, позивач зазначає про наявність розрахункової книжки, яка зареєстрована належним чином податковим органом. Відповідно до ст. 2 Закону №265/95-ВР книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг). На вимогу покупця суб'єкт господарювання має виписувати розрахункові квитанції, але це не є обов'язковим при кожній розрахунковій операції.

Таким чином, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення від 25.08.2016 року №004031405 на суму 340 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи позивача щодо порушення порядку проведення перевірки судом вважаються небгрунтованими, оскільки незгода платника податків із проведенням перевірки повинна реалізовуватись у такий спосіб: платник податків або його уповноважена особа, або особа, яка здійснює розрахункові операції, зобов'язані отримати від представників податкового органу направлення на проведення перевірки, копію наказу про проведення перевірки, особи, які зазначені в направленні, мають пред'явити службові посвідчення. Якщо ж платник податків заперечує наявність підстав для проведення перевірки, такий платник податків може не допустити представників податкового органу до проведення перевірки. Крім того, він не позбавлений права оскаржити у судовому порядку рішення керівника податкового органу про проведення перевірки, яке оформлене наказом.

Платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Відтак, позовні вимоги платників податків, спрямовані на оскарження рішень контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень не довів обґрунтованість своїх висновків та правомірність застосування до позивача штрафних санкцій, визначених оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями.

Враховуючи положення ст.94 КАС України сума судового збору, яка підлягає стягненню на користь ФОП ОСОБА_3, становить 551,20 грн., сума судового збору у розмірі 551, 20 грн. підлягає поверненню як надміру сплачена.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати нечинними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Херсонській області № від 25.08.2016р. та № від 25.08.2016р.

Стягнути з Головного управління ДФС у Херсонській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань сплачений судовий збір у сумі 551,20 грн. (п'ятьсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок).

Повернути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 з Державного бюджету надміру сплачений судовий збір у сумі 551, 20 грн. (п'ятьсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 21 листопада 2016 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 8.3.5