Справа № 2а-6778/10/2670
Суддя: Пісоцька О.В.
Дата ухвалення: 2010-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. № < Внутрішній Номер справи >
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 жовтня 2010 року Справа № 2а-6778/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючої судді:ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря
судового засіданняОСОБА_4,

розглянувши в приміщенні суду у мусті Києві у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявоюприватного підприємства «Тріон»
доКабінету Міністрів України,
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Українського державного підприємства «Укрхімтрансаміак», Всеукраїнської громадської організації «Українська федерація працівників недержавних служб безпеки», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департаменту Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України, -
провизнання незаконною та скасування частину постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фірма «Тріон»(приватне підприємство) (далі ПП «Тріон», позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Кабінету Міністрів України (далі відповідач), в якій просила визнати незаконною та скасувати Постанову відповідача «Про заходи щодо вдосконалення охорони обєктів державної та інших форм власності»від 10 серпня 1993 року №615 (далі Постанова №615) «…зі всіма наступними змінами.».

20 липня 2010 року у судовому засіданні позивач звернувся до суду з заявою про зменшення та уточнення позовних вимог, в якій просив визнати незаконною та скасувати Постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1993 року №615»від 26 серпня 2009 року №918 (далі Постанова №918) в частині доповнення пункту другого Постанови №615:

- словами абзацу першого «…і перелік обєктів підвищеної небезпеки підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, що підлягають обовязковій охороні підрозділами Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ за договорами…»,

- абзацом другим «…доповнити постанову (615-93-п) переліком обєктів підвищеної небезпеки підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, що підлягають обовязковій охороні підрозділами Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ за договорами, такого змісту…», а також - переліком.

В обґрунтування позовних вимог ПП «Тріон»зазначило, що оскаржувана постанова порушує право позивача на вільне здійснення діяльності на ринку надання послуг, повязаних з охороною державної та іншої власності. Позивач послався на те, що саме для вказаного виду діяльності ПП «Тріон»у встановленому законом порядку отримало ліцензію серії «АВ»№366711 від 02 жовтня 2007 року, проте надавати такі послуги підприємство не має можливості, оскільки відповідачем внесено зміни до Постанови №615 та розширено перелік обєктів підвищеної небезпеки підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, що підлягають обовязковій охороні підрозділами Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ за договорами.

Крім того, позивач вважає, що затверджений перелік обєктів, які підлягають обовязковій охороні підрозділами Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України за договорами, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, порушує антимонопольне законодавство України, вказує на вибірковий характер дій відповідача і поширюється на всю територію України, чим обмежує права ПП «Тріон».

Також позивач зауважив, що відповідач оскаржуваною постановою, сформувавши перелік означених підприємств, порушив Закон України «Про захист економічної конкуренції», оскільки наявність такого переліку є безумовною монополізацією, тобто - досягненням субєктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку охоронних послуг, що, в свою чергу, суперечить і Конституції України. Відповідач порушив вимоги статті 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України»щодо сприяння розвитку підприємств, забезпечення рівного розвитку всіх форм власності здійснювати заходи щодо демонополізації та антимонопольного регулювання економіки, розвитку конкуренції.

В доданих до матеріалів справи письмових поясненнях позивач зазначив, що приймаючи постанову та затверджуючи перелік обєктів, які підлягають обовязковій охороні підрозділами ДСО МВС Кабінет Міністрів України намагається штучно збільшити кількість співробітників Міністерства внутрішніх справ, оскільки з Постанови №615 з наступними змінами прямо випливає, що чисельність особового складу підрозділів ДСО МВС напряму залежить від кількості договорів, а дії відповідача ставлять особовий склад міліції у пряму залежність від субєктів господарювання, що суперечить вимогам Закону України «Про міліцію»та Конституції України.

Кабінет Міністрів України, посилаючись на безпідставність позовних вимог, просив у позові відмовити.

В обґрунтування заперечень представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що відповідач є вищим органом у системі органів виконавчої влади, здійснює повноваження відповідно до Конституції України та Законів України. Прийняті Кабінетом Міністрів України постанови та розпорядження мають вищу юридичну силу та обовязкові для виконання. При прийнятті оскаржуваної постанови відповідач керувався положенням наступних Законів України: «Про основи національної безпеки», «Про обєкти підвищеної небезпеки», «Про міліцію». Зазначене законодавство передбачає компетенцію відповідача щодо забезпечення виконання завдань, повязаних із забезпеченням національної безпеки, запобіганням техногенним катастрофам, зміцненням екологічної безпеки та забезпеченням здорових умов життя населення.

Оскаржувана Постанова №918 прийнята в межах повноважень, є правовим актом, на підставі якого мають укладатися договори про охорону зазначених обєктів.

Крім того, Постановою №615, яка змінена оскаржуваною, врегульовувався порядок надання послуг з охорони особливо важливих стратегічних обєктів, які здійснюються державними органами, що мають, в свою чергу, відповідний рівень охоронних послуг та можуть попереджати терористичні прояви на стратегічних підприємствах.

Також представник відповідача зауважив, що оскаржувана постанова не запроваджує будь-яких норм чи правил, які перешкоджають, регулюють чи обмежують здійснення господарської діяльності позивачем, вона не має ознак та наслідків незаконного втручання у його господарську діяльність.

Представник Кабінету Міністрів України зауважив, що в положеннях статуту ПП «Тріон»прописано, що останній здійснює діяльність з охорони лише колективної та приватної власності, що в свою чергу виключає можливість здійснення охорони обєктів державної власності, які затверджені Постановою №918.

Ухвалою суду від 15 червня 2010 року до участі у даній справі залучено Українське державне підприємство «Укрхімтрансаміак»(далі УДП «Укрхімтрансаміак», третя особа-1) та Всеукраїнську громадську організацію «Українська федерація працівників недержавних служб безпеки»(далі ВГО «Українська федерація працівників недержавних служб безпеки», далі третя особа-2) як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

В судових засіданнях представники третіх осіб-1 та -2 просили позовні вимоги задовольнити, посилаючись на відсутність у відповідача передбачених чинним законодавством повноважень на визначення обєктів, які підлягають обовязковій охороні підрозділами Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ за договорами.

Також представники третіх осіб зауважили, що перевищення відповідачем своїх повноважень суттєво погіршило права УДП «Укрхімтрансаміак»та ВГО «Українська федерація працівників недержавних служб безпеки», оскільки відповідні угоди стосовно охоронних послуг мають укладатися на вільній основі, що за наявності спірної Постанови №918 є неможливим. До суду з позовами про оскарження зазначеного нормативно-правового акту не звертались.

Ухвалою суду від 13 липня 2010 року до участі у справі залучено Департамент Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України (далі Департамент ДСО МВС, третя особа-3) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Департамент ДСО МВС заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що адміністративний позов не містить відповідних доводів щодо невідповідності оскаржуваної постанови актам вищої юридичної сили або чинним законам.

В судовому засіданні представник третьої особи-3 зазначив, що як Постанова №615, так і спірна Постанова №918, яка доповнює попередню, не можуть порушувати вимоги щодо добросовісної конкуренції, оскільки імперативною нормою Закону України «Про підприємство»встановлено обовязок субєктів господарювання укладати договори на охорону особливо важливих обєктів права державної власності, перелік яких визначено в оскаржуваній постанові.

Крім того, представник третьої особи-3 зазначив, що в силу статті 117 Конституції України та статті 52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України»Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обовязковими для виконання. Спірна постанова також відповідає Закону України «Про міліцію», оскільки законодавством передбачено, що отримання коштів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, коштів, які надходять на підставі договорів від міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних органів, підприємств, установ, організацій та громадян, а також - інших джерел, незаборонених законодавством.

Додатково повідомив, що діяльність, повязана з наданням послуг з охорони особливо важливих обєктів, перелік яких визначається в установленому чинним законодавством порядку, може здійснюватися тільки юридичними особами державної форми власності.

Оскільки основним завданням Кабінету Міністрів України є забезпечення національної безпеки України, громадського порядку, боротьби зі злочинністю тощо, то, відповідно в межах наданих законодавством повноважень Кабінетом Міністрів України у спірній постанові уточнено та затверджено перелік обєктів підвищеної небезпеки підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, що підлягають обовязковій охороні підрозділами ДСО МВС за договорами.

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства 06 жовтня 2010 року у відкритому судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови про відмову у задоволенні позову.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто - з урахуванням усіх обставини, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 19 Конституції України від 28 червня 1996 року №254к/96-ВР органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено принцип законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третіх осіб, а також - дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

08 лютого 2001 року державним реєстратором виконавчого комітету Одеської міської ради включено відомості до ЄДР про юридичну особу ПП «Тріон»(фотокопія свідоцтва про державну реєстрацію серії «АОО»№252934). З довідки серії «АА»№085098, виданої 31 липня 2007 року Головним управлінням статистики в Одеській області, вбачається, що видом діяльності фірми «Тріон»/приватного підприємства/ за КВЕД є 74.60.0 - проведення розслідувань та забезпечення безпеки.

Відповідно до статуту ПП «Тріон»здійснює діяльність, зокрема, щодо:

- охорони колективної та приватної власності вітчизняних та закордонних юридичних та фізичних осіб,

- охорони та супроводження вантажів і транспортних засобів,

- виготовлення, закупівлю, ремонт, монтаж та профілактичне обслуговування засобів охоронної сигналізації;

- надання консультативних послуг з забезпечення внутрішньої та інформаційної безпеки;

- організації безпеки міжнародних поштових та інших транспортних перевезень; охорони життя громадян України та іноземців;

- охоронно-детективною діяльністю тощо.

02 жовтня 2007 року Міністерством внутрішніх справ України видано фірмі «Тріон»/приватному підприємству/ ліцензію на надання послуг, повязаних з охороною державної та іншої власності, а також на надання послуг з охорони громадян. Строк дії ліцензії - з 30 серпня 2007 року по 30 серпня 2012 рік.

Спірна Постанова Кабінету Міністрів України №918 прийнята останнім 26 серпня 2009 року та набрала чинності з дня опублікування 11 вересня 2009 року (опублікована в офіційних друкованих виданнях «Офіційний вісник»(№67 від 11.09.09, ст. 2324) та «Урядовий курєр»(№168 від 15.09.09).

Оскаржуваною Постановою внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1993 року N615, зокрема пункт другий останньої викладено у наступній редакції:

«2. Затвердити Положення про Державну службу охорони при Міністерстві внутрішніх справ, перелік обєктів, що підлягають обовязковій охороні підрозділами Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ за договорами, і перелік обєктів підвищеної небезпеки підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, що підлягають обовязковій охороні підрозділами Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ за договорами (додаються).».

Також Постанову №615 доповнено переліком обєктів «…підвищеної небезпеки підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, що підлягають обовязковій охороні підрозділами Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ за договорами, такого змісту:

Перелік

об'єктів підвищеної небезпеки підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, що підлягають обов'язковій охороні підрозділами Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ за договорами

Найменування об'єкта Код згідно з ЄДРПОУ Найменування підприємства
Сховища нафти і газу, особливо важливі обєкти нафтогазової галузі 20077720Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»
Магістральний трубопровід, яким транспортується аміак31517060Українське державне підприємство «Укрхімтрансаміак»
01125577Феодосійський морський торговельний порт
01125554Керченський морський торговельний порт
01125583Державне підприємство «Євпаторійський морський торговельний порт»
01125591Ялтинський морський торговельний порт
01125755Маріупольський державний морський торговельний порт
01125761Державне підприємство «Бердянський морський торговельний порт»
01125608Миколаївський морський торговельний порт
19290012Спеціалізований морський порт «Октябрськ»
30900540Державне підприємство «Морський торговельний порт «Дніпро-Бузький»
01125672Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт»
01125815Ізмаїльський морський торговельний порт
04704790Морський торговельний порт «Южний»
01125666Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт»
01125809Ренійський морський торговий порт
01125689Білгород-Дністровський морський торговельний порт
Склади, інші нерухомі обєкти зберігання (використання) небезпечних речовин01125206Державне підприємство «Морський торговельний порт «Усть-Дунайськ»
01125695Херсонський морський торговельний порт
01125703Скадовський морський торговельний порт
31503037Державне підприємство «Генічеський морський торговельний порт»
01125548Державне підприємство «Севастопольський морський торговельний порт»
31173861ЗАТ «ТЕТЗ-інвест»
14251734ЗАТ «Камвольно-суконна компанія «Чексіл»
05763599ЗАТ «Новокраматорський машинобудівний завод»
31256759ЗАТ «Лукор»
00214244ВАТ «Іскра»
00190905ВАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»
ПП «Тріон»у позові, з урахуванням змін від 20 липня 2010 року, просить визнати незаконною та скасувати Постанову №918 в наступній частині:

- пункт другий внесених змін до Постанови №615 зі слів «…і перелік обєктів підвищеної небезпеки підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, що підлягають обовязковій охороні підрозділами Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ за договорами (додаються).».

- абзац, яким доповнено пункт другий зі слів: «…доповнити постанову (615-93-п) переліком обєктів підвищеної небезпеки підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, що підлягають обовязковій охороні підрозділами Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ за договорами, такого змісту…»та відповідний Перелік.

Закон України «Про Кабінет Міністрів України»від 16 травня 2008 року №279-VІ (далі - Закон України №279) втратив чинність згідно із Законом України «Про Кабінет Міністрів України»від 07 жовтня 2010 року N2591-VI (далі Закон України №2591).

Згідно зі статтею 113 Конституції України та Законів України №279, що діяв на час прийняття спірного розпорядження, та №2591, який діє після прийняття Конституційним Судом України Рішення №20-рп/2010 і на час прийняття рішення у даній справі, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який у своїй діяльності керується Конституцією та законами України.

До загальних питань компетенції Кабінету Міністрів України віднесено: забезпечення інтересів Українського народу шляхом виконання Конституції та законів України, актів Президента України, а також Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною Радою України, вирішення питань державного управління у сфері економіки та фінансів, соціальної політики, праці та зайнятості, охорони здоров'я, освіти, науки, культури, спорту, туризму, охорони навколишнього природного середовища, екологічної безпеки, природокористування, правової політики, законності, забезпечення прав і свобод людини та громадянина, протидії корупції, розвязання інших завдань внутрішньої і зовнішньої політики, цивільного захисту, національної безпеки та обороноздатності.

Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України видає обовязкові для виконання акти у формі постанов і розпоряджень. Разом з тим, у формі постанов Кабінетом Міністрів України видаються акти нормативного характеру.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно зі змістом частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб тощо, а позивачем, відповідно до статті третьої Кодексу, є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Проте, ПП «Тріон»не довело суду, що спірною постановою його права, свободи та інтереси порушено.

Так, суд критично оцінює твердження позивача, що Постановою №918 відповідач позбавляє позивача можливості вільно здійснювати господарську діяльність на ринку надання охоронних послуг, оскільки оскаржувані положення постанови не містять будь якої заборони стосовно укладення ПП «Тріон»угод на надання таких послуг.

Не можуть бути враховані посилання позивача про те, що спірні положення нормативно-правового акту зобовязують субєктів господарювання, які внесені до вказаного вище переліку, всупереч їх вільному волевиявленню замовляти послуги з охорони у ДСО МВС. Зазначене позивачем обґрунтування може свідчити лише про можливі порушення прав, інтересів та свобод іншої особи, яка, зокрема, наділена правом звернутися до суду за відповідним захистом.

Обставини, на яких зауважує позивач, стосовно вибірковості зазначення Кабінетом Міністрів України у вказаному переліку підприємств, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, а також посилання ПП «Тріон»на намагання відповідача штучно збільшити кількість співробітників Міністерства внутрішніх справ, поставивши в залежність особовий склад міліції від субєктів господарювання, - не віднесені до правовідносин, в яких ПП «Тріон»є учасником.

Частиною восьмою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині.

Разом з тим, враховуючи вище викладені обставини, суд дійшов висновку, що немає підстав проводити перевірку Постанови Кабінету Міністрів України №918 в оскаржуваній частині на предмет її законності, і тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Такий висновок узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у пункті 21 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ»від 06 березня 2008 року №2.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, оцінивши за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, наявні в матеріалах справи докази та пояснення представників позивача, відповідача та третіх осіб, надані під час розгляду справи, суд вважає, що заявлений адміністративний позов ПП «Тріон»є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 7, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 171 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

Приватному підприємству «Тріон»відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуюча суддя(підпис)ОСОБА_1
Судді:(підпис)ОСОБА_2
(підпис)ОСОБА_3
З оригіналом згідно.

Суддя О.В. Пісоцька