Справа № 818/636/16
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 р. Справа № 818/636/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 08.08.2016р. по справі № 818/636/16

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Сумській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 21.04.2016 року № 85 о/с "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_1, поліцейського Сумського відділу поліції (м. Суми) Головного управління Національної поліції з 26 квітня 2016р.;

- поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського Сумського відділу поліції (м. Суми) Головного управління Національної поліції;

- зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.04.2016 року з вирахуванням податків і зборів.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 08.08.2016 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 21.04.2016 року № 85 о/с "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського Сумського відділу поліції (м. Суми) Головного управління Національної поліції.

Поновлено ОСОБА_1. на посаді поліцейського Сумського відділу поліції (м. Суми) Головного управління Національної поліції в Сумській області.

Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Допущено до негайного виконання постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді поліцейського Сумського відділу поліції (м. Суми) Головного управління Національної поліції в Сумській області.

Головне управління Національної поліції в Сумській області (далі - відповідач) не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 08.08.2016 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на не повне встановлення судом обставин справи, порушення норм матеріального права, а саме Закону України " Про Національну поліцію", що призвело до невірного вирішення справи.

В судове засідання сторони не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, в зв'язку з чим на підставі ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом встановлено, що позивач з 07.11.2015 року по 26.04.2016р. проходив службу на посаді поліцейського Сумського відділу поліції (м. Суми) Головного управління Національної поліції.

24.02.2016 року наказом голови Національної поліції України № 166 "Про організаційно-штатні зміни в Національній поліції", затверджено Перелік змін, в тому числі і у Головному управлінні Національної поліції в Сумській області. Відповідно до наказу скороченню підлягало 126 посад у Сумському відділі поліції ( м. Суми), з яких 77 посад поліцейських. ( а.с. 51-53)

26.02.2016 року начальником Головного управління Національної поліції в Сумській області видано наказ № 279 "Про організаційно-штатні зміни в ГУНП в Сумській області" аналогічного змісту ( а.с. 19-21).

Відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в Сумській області штатна чисельність Сумського відділу поліції складала станом на 01 березня 2016 року - 528 посад, станом на 01 травня 2016 року - 486 посад, тобто фактично скорочено 42 посади.

З 26.04.2016 року наказом начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області № 85 о/с від 21.04.2016р. позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до п.4 ( у зв'язку з скороченням штатів) ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" (а. с. 18).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача зі служби відбулося з порушенням вимог закону України "Про Національну поліцію", без персонального повідомлення позивача про наступне звільнення .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Порядок проходження служби в Національній поліції України визначений Законом України "Про Національну поліцію" (далі по тексту - Закон).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Порядок призначення поліцейських на посади під час здійснення реорганізації передбачений ст. 68 Закону.

Відповідно до частин 1-3 ст. 68 Закону у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Судом встановлено, що жодних доказів персонального письмового попередження позивача про можливе наступне звільнення відповідачем до суду не надано .

Сам лише факт скорочення посад не тягне безумовного звільнення, оскільки ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" скорочення посади, яку обіймає поліцейський є однією з підстав його переведення на рівнозначну або нижчу посаду, а ч. 2 ст. 68 цього закону передбачено можливість призначення поліцейського, посада якого скорочена, за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції, а не тільки в тому, де він проходив службу.

Доводи апеляційної скарги, щодо оголошення особовому складу змісту наказів № 279 та № 166 на загальних зборах, є належним доказом на підтвердження обставин персонального повідомлення позивача про звільнення, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Оголошення особовому складу змісту наказів на загальних зборах, які не містять положень про можливе звільнення конкретної особи, суперечать вимогам ч. 1 ст. 68 закону України "Про Національну поліцію" та не є особистим (персональним) письмовим попередженням позивача про можливе наступне звільнення його зі служби в поліції, тим більше з огляду на наявність інших посад поліцейських у відділі.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що відомість від 27.02.2016р. про ознайомлення особового складу батальйону Сумського відділу поліції (м. Суми) ГУ НП в Сумській області з вимогами наказу НП України від 24.02.2016 № 166 та ГУ НП в Сумській області від 26.02.2016 № 279, не є доказом персонального попередження позивача про можливе наступне звільнення зі служби в поліції, а свідчить лише про доведеність до особового складу батальйону наказів про організаційно-штатні зміни. (а.с. 32 - 35).

Доводи відповідача щодо пропонування позивачу іншої вакантної посади та його відмови , з посиланням на акт комісії № 1 від 13.04.2016р., суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги, оскільки , як вірно встановлено судом та доведено належними доказами позивач 13.04.2016р. перебував на чергуванні на стації Суми товарна, де здійснював охорону радіаційного об'єкту, а отже не був присутній 13.04.2016р. на засіданні комісії, що також підтверджується показами свідка ОСОБА_2, співробітника позивача, який разом з ним перебував на службі в цей день, допитаного судом першої інстанції.

Таким чином належних та допустимих доказів в підтвердження пропонування позивачу вакантних посад відповідачем до суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, в порушення вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, не доведено законність та обґрунтованість прийнятого рішення про звільнення позивача.

З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, звільнення позивача відбулося з порушенням процедури звільнення, оскільки відповідачем не виконаний обов'язок щодо персонального письмового попередження позивача про можливе наступне звільнення зі служби в поліції.

Згідно із пунктом 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.91 року N 114 (з наступними змінами та доповненнями), у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Аналогічні положення містить ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Обчислення середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року N 100. (далі Порядок)

Проте , вирішуючи спір в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу , суд першої інстанції не визначив конкретної суми грошового забезпечення, що підлягає виплаті позивачу та не з'ясував, чи отримував позивач дохід в період вимушеного прогулу .

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом 1 пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Отже, за приписами наведених норм, суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Вказаний висновком висловлений в постанові Верховного Суду України від 14 січня 2014 року (справа № 21-395а13).

У випадках стягнення середньої заробітної плати (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу, судом має бути визначений період вимушеного прогулу, останнім днем якого завжди є день ухвалення постанови суду як акту правосуддя, з яким відбулося врегулювання публічно-правового спору, про який зазначено в адміністративному позові, і вирішено завдання адміністративного судочинства.

В мотивувальній частині судового рішення повинні міститись встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридична оцінка, а також оцінка доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні вимог про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

В оскаржуваній постанові суду такі обставини та їх оцінка відсутні.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що на момент звільнення за останні два місяці позивачу було нараховане грошове забезпечення , зокрема: за лютий 2016р. - 3105,00 грн., за березень 2016р. - 3105,00 грн., середньомісячне грошове забезпечення становить 6210, 00 грн., що підтверджується довідкою ГУ Національної поліції в Сумській області. (а.с.45)

Відповідно до пп.1 п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України, від 08.02.1995, № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

В даному випадку, час вимушеного прогулу позивача складає - 105 календарних дні за період з 26.04.2016 (день звільнення) по 08.08.2016 (поновлення на роботі) включно. Середньоденне (годинна) грошове забезпечення позивача складає -103,50 грн., а саме:

1) 3105,00 грн. + 3105,00 грн. = 6210,00 грн. грошове забезпечення за останні два місяці роботи (лютий та березень);

2) 6210 грн. : 60 календарних дні (лютий та березень) = 103,50 грн. середньоденне (годинна) грошове забезпечення позивача;

3) 103,50 х 105 дня = 10 867,50 грн. - виплата грошового забезпечення позивача за час вимушеного прогулу.

В апеляційній скарзі відповідач також зазначає, що позивач після звільнення перебував на обліку в центі зайнятості, де отримував дохід, проте такі доводи не були перевірені судом першої інстанції.

Відповідно до ст.11 КАС України судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в період з 10 травня по 12 жовтня 2016р. перебував на обліку в Сумському міському центрі зайнятості як безробітний, де отримав в період з травня по 08 серпня 2016р. дохід в сумі 5124, 38 грн., що підтверджується довідкою центу зайнятості від 10.11.2016р.

Таким чином на користь позивача підлягає стягненню грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 26.04.2016р. по 08.08.2016р. в розмірі 5 743,12 грн. (10 867,50 грн. - 5124,38 грн.)

З огляду на зазначене постанова суду першої інстанції в частині зобов'язання відповідача провести виплату суми середнього грошового забезпечення позивачу за час вимушеного прогулу підлягає зміні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст.41 160, 167, 195, 196, п.1 ч. ст.201, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 08.08.2016р. по справі № 818/636/16 змінити , виклавши абзац четвертий постанови в наступній редакції:

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 26.04.2016р. по 08.08.2016р. в розмірі 5743,12 грн. (п'ять тисяч сімсот сорок три гривні 12 копійок).

В іншій частині постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 08.08.2016р. по справі № 818/636/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Курило Л.В. Присяжнюк О.В.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 21.11.2016 р.