Справа № 2-а-9904/10
Суддя: Ярмоленко В. В.
Дата ухвалення: 2010-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 2-а-9904/10
Провадження № -
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" вересня 2010 р. м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Ярмоленка В.В., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Коростені адміністративну йу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення істенської районної державної адміністрації про визнання неправомірних дій та стягнення виплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що він герпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, постійно проживає в с.Дідковичі, істенського району, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення, а тому )відно до Закону України від 28.02.1991 року № 796 - XII «Про статус і соціальний захист адян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи /далі Закон № 796 - XII/, має право на [сячну грошову допомогу у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого бництва. Однак, всупереч згаданому Закону вказані виплати проводились без застосування Ьсті до встановленого розміру мінімальної заробітної плати, а в твердих сумах, встановлених ановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, /далі «Постанова № 836»/ тому Ьч вважає своє право порушеним та просить стягнути з управління праці та соціального захисту іення Коростенської райдержадміністрації недовиплачені кошти, передбачені ст.ст. 37 Закону № (II в розмірі 5722, 80 грн. за період з 01.01.2007 року по 31.12.2009 року.

| Відповідач в судове засідання не з»явився, надав до суду заперечення, в якому позов не визнає.

Судом встановлено, що позивач має статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 орії. Відповідно до ст.ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які іаждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щомісячної грошової яоги в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва в розмірі 30% альної заробітної плати як особа, що працює на території гарантованого добровільного відселення мірі 1 мінімальних заробітних плат.

Проте в спірний період часу ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому рі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року «Про гнсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не в кратному шенні до мінімальної зарплати.

Згідно п. 2 «Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, заних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зджєного Постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року № 936 розпорядниками етних коштів нижчого рівня за програмами визначаються в числі інших управління праці та іьного захисту населення виконкомів міських Рад. Виплата компенсацій та допомог певних видів, і передбачених ст. ст. 37, 39 Закону „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали ідок Чорнобильської катастрофи працюючим і непрацюючим громадянам та пенсіонерам диться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального іу населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за м реєстрації. Правовідносини між сторонами виникли з дня набрання чинності вищевказаної яови.

Таким чином, управління праці та соціального захисту населення Коростенської ржадміністрації є належним відповідачем по справі. В порушення вимог ст. 71 КАС України ній не довів належними доказами факти відсутності фінансування та видатків Державного ету України, що направляються управлінням Міністерства праці і соціального захисту ліня для реалізації виплат потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи за ст.ст. 37, 39, 51 у № 796 - XII. Згідно вказаної норми Закону обовязок доказування правомірності свого рішення, бездіяльності покладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Однак, доказів правомірності своїх дій відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності за них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статусі соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 4 зазначеної статті встановлено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Оскільки Верховна Рада України і Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме статті Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не вказана Постанова КМУ.

В силу ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свободі інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав свобод чи інтересів.

Порушення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного

позову.

Виходячи з цього судовому захисту підлягають позовні вимоги за період з 29.04.2009 року по " 31.12.2009 року.

Разом з тим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд керується п.2 ч.2 ст.162 КАС України та зобовязує відповідача вчинити певні дії, а саме нарахувати та виплатити позивачу невиплачену частину допомоги.

Керуючись ст.ст. 37,39 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 11, 94, 100, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації щодо не нарахування та не виплати позивачу допомоги в звязку з обмеженим споживання продуктів місцевого виробництва неправомірними.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації перерахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 29.04.2009 року по 31.12.2009 року.

В решті позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

Від сплати судових витрат сторони звільнити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дш її проголошення.

Суддя