Справа № 812/987/16
Суддя: Ханова Раїса Федорівна
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Смішлива Т.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року справа №812/987/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

судді: Василенко Л.А.

ОСОБА_2

при секретарі

судового засідання ОСОБА_3

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_4 за довіреністю № 93 від 18.04.2016 року

від відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з

обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС

на постанову Луганського окружного адміністративного суду

від 23 вересня 2016 року

по адміністративній справі № 812/987/16

за позовом Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова

інвестиційна компанія»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС

третя особа, яка не заявляє

самостійних вимог на

предмет спору на стороні

відповідача ОСОБА_5 управління Державної казначейської служби України у Луганській області

про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання

вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» (далі позивач) у серпні 2016 року звернулось до суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС (далі - відповідач, податкова інспекція, податковий орган) про визнання бездіяльності протиправною щодо не надання висновку про розмір суми бюджетного відшкодування та пені періоду липня, серпня, вересня, жовтня 2013 року; зобовязання відповідача надати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Луганській області висновки про повернення суми бюджетного відшкодування позивачу на його п/р 1071 у АТ «ОТП-Банк», м. Київ, МФО 300528:

- в сумі 1 051 487,00 грн. та пені в сумі 572 392, 49 грн. за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з ПДВ періоду липня 2013 року;

- в сумі 3 100 301,00 грн. та пені в сумі 1 667 818,80 грн. за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з ПДВ періоду серпня 2013 року;

- в сумі 1 805 482,00 грн. та пені в сумі 958 147,76 грн. за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з ПДВ періоду вересня 2013 року;

- в сумі 2 918 419,00 грн. та пені в сумі 1 531 931,29 грн. за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з ПДВ періоду жовтня 2013 року;

- в сумі 12 194 451,00 грн. та пені в сумі 6 246 396,44 грн. за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з ПДВ періоду грудня 2013 року (а. с. 2-7).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року позовні вимоги розєднані у самостійні провадження. В межах розгляду даної адміністративної справи розглядаються позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність податкового органу щодо ненадання висновку про розмір суми бюджетного відшкодування ПДВ та пені за жовтень 2013 року та зобовязання відповідача надати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Луганській області висновки про повернення суми бюджетного відшкодування в сумі 2 918 419,00 грн. та пені в сумі 1 531 931,29 грн. за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з ПДВ періоду жовтня 2013 року (а. с. 38-39).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2016 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо неподання органу державної казначейської служби висновку про суми відшкодування Приватному акціонерному товариству Лисичанська нафтова інвестиційна компанія податку на додану вартість за жовтень 2013 року; зобовязано податкову інспекцію подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області висновок про відшкодування Приватному акціонерному товариству Лисичанська нафтова інвестиційна компанія податку на додану вартість за податковою декларацією з податку на додану вартість за жовтень 2013 року у сумі 2918419,00 грн. та пені за період з 08.06.2016 по 15.06.2016 у розмірі 13816,48 грн. В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю (а. с.107-110).

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу на постанову суду та, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не надання належної правової оцінки всім обставинам, які мають значення для вирішення справи, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог (а. с. 118-120).

Заявник апеляційної скарги посилається на положення абзацу другого пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України (далі ПК України) та зазначає, що у разі неузгодження контролюючім органом суми податку, заявленої до відшкодування, зобовязання з бюджетного відшкодування податку виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.06.2016 року відкрите касаційне провадження по повязаній справі № 812/823/15.

Стосовно нарахування пені відповідач посилається на положення п.200.13 ст.200 ПК України та зазначає, що сума бюджетного відшкодування набуває статусу заборгованості після того, як органом Державного казначейства не буде перераховано кошти на рахунок платника податку, після отримання від податкового органу висновку із зазначенням суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

Апеляційний розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до статті 41 КАС України.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача у суді апеляційної інстанції проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване судове рішення залишити без змін.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Приватне акціонерне товариство Лисичанська нафтова інвестиційна компанія зареєстровано в якості юридичної особи виконавчим комітетом Лисичанської міської ради Луганської області 16.12.2002, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи (а.с. 166-167).

Позивач є платником податку на додану вартість та знаходиться на податковому обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС (далі СДПІ), що підтверджено Свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість (а.с.137).

Позивачем 18 листопада 2013 року подано до податкової інспекції податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2013 року з додатками, у якій розраховано суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі 2918419,00 грн. а також подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (а. с. 8-22).

Відповідачем у період з 19.12.2013 року по 08.01.2014 року з метою перевірки достовірності нарахування бюджетного відшкодування у вказаній декларації проведено документальну позапланову перевірку правомірності нарахування відємного значення ПДВ за жовтень 2013 року та бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за жовтень 2013 року, за результатами якої складено ОСОБА_2 № 2/28-05-17-02/32292929 від 14.01.2014 року (а. с. 50-71)

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200 ПК України, в результаті чого у декларації за жовтень 2013 року товариством завищено податковий кредит на 7965968,00 грн., завищено суму відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту з ПДВ на 7576421,00 грн., занижено суму позитивного значення між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту з ПДВ на 389547,00 грн., а також завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ на 2918419,00 грн.

На підставі вказаного акта контролюючим органом 30.01.2014 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № НОМЕР_1 про збільшення грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на 389547,00 грн. основного зобовязання та нараховано штраф 194773,50 грн., (а .с. 73).

- № НОМЕР_2 про зменшення розміру відємного значення ПДВ на 7576421,00 грн. (а .с. 77).

- № НОМЕР_3 про зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень 2013 року на 2918419,00 грн. (а .с. 75).

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржено позивачем у судовому порядку.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 14.03.2016 у справі № 812/823/15, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 17.05.2016 р., визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС від 30.01.2014 р. № НОМЕР_1 про збільшення грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на 389547,00 грн. основного зобовязання та штраф 194773,50 грн., № НОМЕР_2 про зменшення розміру відємного значення ПДВ на 7576421,00 грн. та № НОМЕР_3 про зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень 2013 року на 2918419,00 грн. (а. с. 23-35).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 червня 2016 року прийнято до провадження касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 14.03.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 17.05.2016 р. по справі № 812/823/15 за позовом Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (К/800/16092/16). Даною ухвалою зупинено виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 14.03.2016 р. та ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 17.05.2016 р. у справі № 812/823/15 лише в частині стягнення судових витрат у розмірі 1461,60 грн. до закінчення касаційного провадження, в іншій частині виконання судових рішень не зупинено, внаслідок чого посилання заявника апеляційної скарги на касаційне провадження, як обставину, яка обумовлює неможливість надання висновку є безпідставним.

Порядок визначення суми податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню та строки проведення розрахунків передбачені статтею 200 ПК України.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 ПК України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктами 200.10, 200.11 статті 200 ПК України передбачено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Згідно пункту 200.15 статті 200 ПК України, у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Таким чином законодавець повязує початок перебігу пятиденного строку для подання висновку саме з днем отримання рішення, що набрало законної сили.

Оскільки постанова Луганського окружного адміністративного суду від 14.03.2016 у справі № 812/823/15 набрала законної сили, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо зобовязання податкового органу надати висновок про відшкодування позивачу податку на додану вартість за податковою декларацією за жовтень 2013 року у сумі 2918419,00 грн.

Колегія судів не приймає доводи заявника апеляційної скарги стосовно того, що статус заборгованості сума бюджетного відшкодування набуває після того, як органом Державного казначейства не буде перераховано кошти на рахунок платника податку, а розрахунок пені можливий лише після погашення суми боргу, оскільки статусу заборгованості сума бюджетного відшкодування набуває в силу приписів закону, розпочинаючи з моменту виникнення права на бюджетне відшкодування, а не в наслідок не здійснення перерахування органом Державного казначейства.

Крім того, згідно пункту 200.23. статті 200 ПК України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Отже, неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у звязку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права предявити вимоги про стягнення зазначеної пені, оскільки пеня в даному випадку виступає засобом забезпечення зобовязання держави перед платником податків. Сутність її полягає у стимулюванні держави до вчасного повернення обігових коштів платників податку на додану вартість, які є в свою чергу обєктивною умовою здійснення господарської діяльності.

Аналогічна правова позиція щодо правомірності відшкодування пені висловлена в постанові Верховного Суду України від 03.06.2014 року у справі № 21-131а14, яка є обовязковою, зокрема, для суду апеляційної інстанції відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив постанову із дотриманням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Податковим органом 04 листопада 2016 року заявлене клопотання про повернення помилково сплаченої суми судового збору в розмірі 1515,8 грн., яке задоволено судом з огляду на наступне.

Як вбачається з адміністративного позову позивач звернувся з вимогами про визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо ненадання висновку та зобовязання податкову інспекцію подати висновок про відшкодування позивачу податку на додану вартість за спірний період. Враховуючи те, що визнання бездіяльності протиправною є передумовою для застосування іншого способу захисту порушеного права, а саме зобовязання вчинити дії щодо надання висновку, колегія суддів розцінює такі вимоги як одну. Така позиція узгоджується з позицією, викладеною в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 5 лютого 2016 року № 2 «Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року N 3674-VI "Про судовий збір" у редакції Закону України від 22 травня 2015 року N 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору"

Заявником апеляційної скарги сплачений судовий збір за її подання в розмірі 3031,60 грн., що підтверджено Платіжним дорученням № 404 від 12 жовтня 2016 року (а.с. 131), в той час як необхідно сплатити 1515, 80 грн.

Керуючись ст. 24, ст. 41, ст. 167, ст. 184, ч.1 ст. 195, ст. 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 211, ст. 212, ст. 244-2, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2016 року по справі № 812/987/16 залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2016 року по справі № 812/987/16 залишити без змін.

Клопотання Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС про повернення надмірно сплаченої суми судового збору задовольнити.

Повернути Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС помилково сплачену суму судового збору в розмірі 1515,80 грн. (одну тисячу пятсот пятнадцять гривень вісімдесят копійок) за наступними реквізитами: отримувач СДПІ з ОВП у м. Луганську МГУ ДФС, код отримувача (код за ), МФО 820172, р/р 0581, Державна казначейська служба України м. Київ.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 22 листопада 2016 року. Повний текст ухвали складений та підписаний 22 листопада 2016 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя : Р.Ф. Ханова

Судді: Л.А. Василенко

ОСОБА_2