Справа № 569/6746/16-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Ковальов І.М.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
ПОСТАНОВА

іменем України

"17" листопада 2016 р. Справа № 569/6746/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Євпак В.В.

Капустинського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "06" вересня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у м.Рівне про скасування постанови про адміністративне правопорушення ,

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2016 року ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м.Рівному про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 906448 від 11 травня 2016 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Постановою Рівненського міського суду від 06 вересня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятою постановою позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що інспектором роти № 4 батальйону УПП в м.Рівне ДПП рядовим

поліції Герус А.В. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС № 906448 від 11 травня 2016 року.

Зі змісту даної постанови слідує, що 11 травня 2016 року о 12 год. 30 хв. водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом марки Hyundai Tucson номерний знак НОМЕР_1 в м.Рівне по вул.Білякова, 21 порушив правила зупинки транспортних засобів та здійснив зупинку у місці, де відстань між суцільною лінією розмітки та транспортним засобом, що зупинився, була менше 3 м., а саме 1,44 м., чим порушено було (п.15.9 д. ПДР) та не мав при собі і не пред'явив поліс обов'язкового страхування наземних транспортних засобів, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП дані правопорушення були об'єднані в одне провадження та керуючись положенням статей 33 та 284 КУпАП, застосовано до водія ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Не погодившись із притягненням до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 звернувся за захистом своїх прав до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що в судовому засіданні були встановлені безсумнівні докази тих обставин, що позивач вчинив інкриміновані йому адміністративні правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Правила дорожнього руху України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.15.9 д. Правил дорожнього руху зупинка забороняється: у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м.

У відповідності до ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Суд першої інстанції дослідивши в судовому засіданні наданий стороною відповідача запис вказаного правопорушення на диску відеофіксації нагрудною відеокамерою поліцейського, дійшов висновку, що транспортний засіб, яким керував позивач, дійсно здійснив зупинку у місці, де відстань між суцільною лінією розмітки та його транспортним засобом була 1,44 м., тобто менше 3 м., як того вимагають Правила дорожнього руху України.

Однак вказаний диск відеофіксації до матеріалів справи долучений не був. Окрім того на вимогу суду апеляційної інстанції вказану відеозапис не було надано і стороною відповідача, а лише повідомлено, що вона знищена за закінченням терміну зберігання, оскільки порушення вчинено 11.05.2016 року, а термін зберігання матеріалів відеофіксації 30 діб.

Колегія суддів критично ставиться до такого повідомлення відповідача та зазначає, що незважаючи на те, що порушення вчинено 11.05.2016 року, а термін зберігання матеріалів відеофіксації 30 діб, зазначений відеозапис було надано суду першої інстанції 06.09.2016 року, незважаючи на те, що термін зберігання відеозапису закінчився.

Окрім того відповідач не виконав покладені на нього судом апеляційної інстанції обов"язки та не забезпечив явку до суду апеляційної інстанції свідків по справі, які є поліцейськими та допитувались в суді першої інстанції.

У відповідності до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що оскільки запису відеофіксації оспорюваного правопорушення в природі не існує, тому він не може бути доказом по справі.

Апелянт ОСОБА_3 зазначає, що він дійсно 11 травня 2016 року о 12 год. 30 хв. керуючи транспортним засобом марки Hyundai Tucson номерний знак НОМЕР_1 в м.Рівне по вул.Білякова, 21 здійснив вимушену зупинку в забороненому місці, оскільки автомобіль поламався. Про вказану обставину він повідомив поліцейських які є свідками по справі. Він мав при собі поліс обов'язкового страхування наземних транспортних засобів, однак поліцейські у нього даний поліс не вимагали, тому він його поліцейським і не показував.

В подальшому в цей же день, 11.05.2016 року, за допомогою буксирування, автомобіль позивача було доставлено на станцію технічного обслуговування, де проведено ремонт автомобіля, оскільки мала місце відмова блока імобілайзера автомобіля. Зазначена обставина підтверджується довідкою ТОВ "Ренамакс" від 23.05.2016 року за вих. № 29/05/068, яке і виконувало даний ремонт.

Зазначені доводи апелянта не спростовані стороною відповідача, а тому колегія суддів вважає, що в матеріалах справи відсутні докази скоєння позивачем правопорушень передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, що відображені в постанови про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 906448 від 11 травня 2016 року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "06" вересня 2016 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 906448 від 11 травня 2016 року про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у місті Рівному Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у сумі 1157,54 грн. (551,21 грн. за звернення до суду першої інстанції та 606,33 грн. за звернення до суду апеляційної інстанції).

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: В.В. Євпак

М.М. Капустинський

Повний текст cудового рішення виготовлено "17" листопада 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Управління патрульної поліції у м.Рівне вул.С.Бандери,14-А,м.Рівне,33028

4-третій особі: - ,