Справа № 819/1078/16
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року Справа № 876/8015/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гудима Л.Я.,

Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року в адміністративній справі № 819/1078/16 за позовом ОСОБА_2 до Бучацького районного відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про зобов'язання внесення змін в актовий запис,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із вказаним позовом, у якому просила зобов'язати Бучацький районний відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області внести зміни в актовий запис № 2104, складений 30.10.1968 р. Ковпаківським районним у м.Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області на громадянку ОСОБА_2, виправивши в графі батько дитини національність батька з «українець» на «поляк».

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що 30 жовтня 1968 року Ковпаківським районним у м.Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області зроблено відповідний актовий запис хп № 2104 від 30.10.1968 р., проте національності батьків позивачки не зазначено.

У свідоцтві про народження її батька, ОСОБА_4, серії НОМЕР_1 вказано, що його батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за національністю поляки, а отже і її батько за походженням був поляк і відповідно вона та її сім'я.

Крім того, зазначила, що вона і її сім'я дотримувались і дотримуються культурних і релігійних традицій, етнічних особливостей поляків і ця культура була і є домінуючою в їхній родині, а тому вона також вважає себе полькою, внаслідок чого й звернулася із заявою про внесення змін до актового запису про її народження щодо зміни національності її батька з «українець» на «поляк».

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеною постановою, її оскаржила ОСОБА_2, яка вважає, що судом першої інстанції при винесенні рішення допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення позовних вимог.

Тому просить скасувати оскаржувану постанову і прийняти нову, якою позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тими ж аргументами, що й вимоги позовної заяви; також вона вказала, що не може бути позбавлена права вільно обирати та відновлювати національність за походженням її батька, яке передбачене статтею 11 Закону України «Про національні меншини України».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що ця апеляційна скарга є безпідставна і не належить до задоволення з наступних міркувань.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 звернулася до Бучацького районного відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області із заявою, у якій просила внести виправлення в актовий запис № 2104, складений 30.10.1968 р. Ковпаківським районним у м.Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, в графі національності батька з «українець» на «поляк».

За результатами розгляду її заяви, відповідач листом № 56/021-2-42 від 07.09.2016 р. повідомив ОСОБА_2, що відповідно до діючого законодавства, зміна національності не входить до компетенції відділів державної реєстрації актів цивільного стану.

З такою відмовою ОСОБА_2 не погодилась і звернулась до суду із позов про зобов'язання відповідача внести ці зміни.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що оскільки батько позивачки помер, а тому відповідно до Конституції України і законодавства України без його згоди ніхто не може змінювати його правовий статус в частині національності. Крім того, Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року, передбачено, що внесення змін в актові записи допускається лише у випадках допущення окремих помилок (зокрема перекручень, пропуску відомостей або окремих слів). Записи в свідоцтві про народження позивачки відповідають вимогам діючого законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними.

Порядок державної реєстрації актів цивільного стану, внесення до актових записів цивільного стану змін, їх поновлення і анулювання та засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану визначаються Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VI від 01.07.2010 р. (далі - Закон № 2398-VI) та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затв. наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011р. (далі - Правила).

Відповідно до статті 2 Закону № 2398-VI актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Частинами третьою, п'ятою статті 9 Закону № 2398-VI передбачено, що актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 22 Закону № 2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою, зокрема, особи, щодо якої складено актовий запис. Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису.

Відповідно до п.1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством;

Згідно із п.2.6 Правил разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Пунктом 2.12 Правил передбачено, що на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Підпунктом 2.13.12 пункту п.2.13 Правил, яким визначаються підстави для внесення змін в актові записи цивільного стану, зокрема передбачено, що таке внесення можливе також і в інших окремих випадках, якщо це не суперечить чинному законодавству України.

А пунктом 2.15 Правил передбачено випадки, коли складається висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану, зокрема, відповідно до пункту 2.15.9 цього пункту висновок складається, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості).

На цю норму, зокрема, покликався відповідач у своїй відмові що внесення змін до актового запису.

Проте, разом з тим, підпунктом 2.15.10 пункту 2.15. Правил передбачено, що висновок може складатися і в інших окремих випадках, що не суперечать вимогам чинного законодавства.

Аналізуючи вищезазначені норми, колегія суддів дійшла висновку, що внесення змін до актових записів цивільного стану, в яких зазначені неправильні відомості, перебуває в компетенції відповідача.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 (дівоче прізвище - ОСОБА_2) народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що 30 жовтня 1968 року Ковпаківським районним у м.Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області зроблено відповідний актовий запис за № 2104 від 30.10.1968 року, однак національності батьків позивачки не зазначено.

Відповідно до матеріалів справи батько позивачки ОСОБА_4 за національністю був «українець», проте його батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за національністю були поляки, про що йому було відомо, проте він при житті свою національність не змінював.

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 07.10.2016 р., виданим повторно, батько позивачки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р.

Враховуючи вищезазначене та те, що позивач не надала будь-яких первинних документів про народження батька, які б свідчили, що він за національністю «поляк» або про його бажання змінити свою національність, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до Конституції України і законодавства України без його згоди ніхто не може змінювати його правовий статус в частині національності.

За таких обставин, оцінюючи в сукупності вищевикладене, приймаючи до уваги відсутність документального підтвердження допущеної помилки в актовому записі про народження позивача (в частині національності її батька), колегія суддів вважає, що вказані дії відповідача по відмові у внесенні змін до актового запису ґрунтуються на вимогах закону, з огляду на що вимоги позивача про внесення змін до актового запису про її народження шляхом зазначення у графі національність батька «поляк» є безпідставними.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У відповідності до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року в адміністративній справі № 819/1078/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й. Коваль

Судді Л.Я.Гудим

Н.М.Судова-Хомюк

Ухвала в повному обсязі складена 21 листопада 2016 року.