Справа № 592/9985/16-а
Суддя: Костенко В. Г.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №592/9985/16-а
Провадження №2-а/592/380/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Сум в складі головуючого Костенко В.Г.

секретар Антуфьєва В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовомОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП в м.Суми ОСОБА_2, начальника УПП в м.Суми ОСОБА_3 про скасування постанови і рішення у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 16.10.2016 року інспектор Скрипченко Д.Ю. виніс відносно нього постанову серії АР №115375 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.. Підставою притягнення до відповідальності стало те, що він нібито керуючи автомобілем НОМЕР_1 16.10.2016 року о 11 год. 00 хв. в м.Суми на вул. Петропавлівська біля буд. 47 здійснив зупинку ближче 10 метрів до пішохідного переходу. Позивач зазначає, що не порушував правила, зупинився щоб дати дорогу пішоходам. Не погоджується з діями інспектора, оскільки той не має доказів порушення, не враховував пояснення, не склав протокол, не вручив копію постанови. Скаржився начальнику ОСОБА_3 на дії інспектора і просив притягнути його до дисциплінарної відповідальності. Втім начальник виніс рішення та залишив постанову інспектора без змін. Позивач вважає таке рішення незаконним, необґрунтованим і протиправним оскілки не просив скасовувати постанову. Тому позивач просить скасувати постанову інспектора та рішення начальника.

В судовому засіданні позивач і його представник вимоги підтримали. Зокрема позивач зазначив, що не вчиняв порушення. Їхав на зустріч зі своїм сином біля ЦУМу. Наблизившись до зазначеного пішохідного переходу, зупинився щоб пропустити пішоходів. У цей момент йому син кинув сумку у салон автомобіля. Потім підїхали поліцейські та вказали зупинитися подалі за переходом і зупинкою громадського транспорту. Під час розмови інспектор вказав, що він зупинив автомобіль перед пішохідним переходом та за таке порушення склав постанову. Відмовився отримувати постанову від інспектора. Вважає, що інспектор діяв неправомірно, а тому звернувся до начальника зі скарою.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позову. Про обставини події вказав, що перебував на чергуванні з напарником на службовому автомобілі. Помітили автомобіль, який зупинився перед пішохідним переходом. Автомобіль стояв з увімкненою аварійною світловою сигналізацією. Зупинилися з поряд цим автомобілем і вказали водію зупинитися подалі за переходом і зупинкою. Водієм виявився позивач. Йому було запропоновано дати пояснення з приводу порушення але той заперечував своє порушення. Було складено постанову але позивач відмовився її отримувати. Тоді йому було оголошено постанову та направлено її копію поштою.

Представник відповідача ОСОБА_3 також позов не визнав. В цілому підтримав першого відповідача та просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 1 КпАП України завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до положень ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 246 КпАП України порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Узагальнюючи зміст положень ст.ст. 222, 251, 252, 268, 273, 276, 280 КпАП України посадова особа, працівник органу Національної поліції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення на підставі досліджених доказів, зокрема пояснень особи, яка притягується до відповідальності, показів свідків, показів технічних засобів, що мають функції відеозапису, інших доказів, зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 284 КпАП України по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Відповідно до п. 15.9.г Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Положеннями ч. 1 ст. 122 КпАП України передбачена відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (255 грн.).

Відповідно до п. 15.9.г Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Відповідно до п. 18.1. водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

На підставі наданих доказів судом встановлено, що 16.10.2016 року інспектор роти №3 батальйону УПП в м.Суми ОСОБА_2 склав постанову серії АР №115375. У постанові зазначено, що позивач керуючи автомобілем НОМЕР_1 16.10.2016 року о 11 год. 00 хв. в м.Суми на вул. Петропавлівська біля буд. 47 здійснив зупинку ближче 10 метрів до пішохідного переходу.

У постанові також зазначено, що діями порушено п.15.9.г Правил дорожнього руху та вчинено правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України. За вчинене на позивача інспектор наклав адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

18.10.2016 року копію постанови направлено позивачу поштою.

Під час розгляду справи судом також встановлено, що позивач дійсно здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10м від пішохідного переходу при зазначених у постанові обставинах.

Є загально відомим факт, як регулюється рух транспортних засобів у м.Суми по вул. Петропавлівській в районі ЦУМа.

Так дорога завширшки є такою, що у кожному напрямку руху можуть рухатися автомобілі у дві смуги. Зазвичай біля краю проїзної частини на підїзді до пішохідного переходу стоять припарковані автомобілі та вже після пішохідного переходу і зупинки громадського транспорту, яка знаходиться за ним, також стоять припарковані транспортні засоби. Таким чином, щоб проїхати повз ЦУМ у напрямку, як рухався позивач, усі водії керуючи автомобілями рухаються у другій смузі руху, ближче до середини проїзної частини. До крайньої смуги руху водії перестроюються для здійснення зупинки або стоянки.

Події вчинення правопорушення, його виявлення і фіксація з участю позивача зафіксовані відеозаписом з реєстратора патрульного автомобіля і бодікамери інспектора.

Запис з реєстратора патрульного автомобіля містить зображення дорожньої обстановки, як влаштований рух автомобілів у зазначеному місці.

Також запис містить зображення події правопорушення, які викладені у постанові. Зокрема на записі міститься зображення, як автомобіль під керуванням позивача здійснив маневр і перестроївся з другої смуги руху на першу до краю проїзної частини. Позаду автомобіля позивача їхало маршрутне таксі, яке також завчасно стало перестроюватися на першу смугу руху для зупинки. Позивач зупинив автомобіль майже на самому пішохідному переході, а маршрутне таксі зупинилося за ним. На пішохідному переході в цей момент пішоходів не було. Пішоходи зявилися пізніше за часом необхідним позивачу для проїзду переходу. Патрульний автомобіль по другій смузі руху обїхав маршрутне таксі та зупинився перед пішохідним переходом поряд з автомобілем позивача. Автомобіль позивача був у нерухомому стані, саме перед пішохідним переходом, на автомобілі був увімкнений попереджувальний сигнал світловими покажчиками з лівого боку автомобіля. Потім вже патрульний автомобіль проїхав далі за перехід і зупинку громадського транспорту за ним де зупинився.

Відеозапис з камери інспектора містить зображення та звук розгляду справи про адміністративне правопорушення з участю позивача. Так інспектор вказав на порушення правил щодо зупинки автомобіля перед пішохідним переходом менше 10 метрів. Відповідач заперечував порушення в аналогічний спосіб викладений у позові, тобто зупинку мотивував необхідністю пропустити пішоходів. Одночасно пояснив, що коли він пропускав пішоходів його син поклав речі у цей момент у автомобіль.

Ураховуючи зазначені вище положення закону та встановлені вище факти дійсно вбачається, що порушення правил дорожнього руху позивачем мало місце. Дії позивача містять порушення правил та склад зазначеного вище правопорушення.

Дійсно позивач здійснив зупинку транспортно засобу у забороненому для цього місці. В момент зупинки син позивача поклав речі у автомобіль.

Заперечення вини позивачем в цілому викликають сумніви, оскільки суперечать встановленим фактам та розцінюються судом, як спосіб ухилення від відповідальності. Більше того пояснення позивача вказують на те, що він їхав біля ЦУМу саме для зустрічі з сином і здійснив зупинку біля пішохідного переходу. Зустріч відбулася, син поклав речі у автомобіль. Дії відповідача по зміні руху з другої смуги руху на першу вказують на маневр пов'язаний з зупинкою автомобіля для зустрічі з сином, поклажею його речей до автомобіля.

Інспектор мав повноваження і обовязок за наявності порушень у діях позивача скласти постанову та накласти адміністративне стягнення.

Ураховуючи викладене немає законних підстав для задоволення заявленого позову до інспектора роти №3 батальйону УПП в м.Суми ОСОБА_2. Тому у задоволенні позову до інспектора слід відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.ст. 288, 293 КпАП України постанову інспектора по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, окрім порушень зафіксованих в автоматичному режимі, може бути оскаржено лише до суду.

16.10.2016 року позивач подав на імя начальника УПП в м.Суми ОСОБА_3 скаргу надії інспектора Скрипченка Д.Ю. з приводу винесення останнім зазначеної постанови. У скарзі містилося прохання позивача вжити заходів дисциплінарного впливу до інспектора. Також містилося клопотання про надання копії постанови.

18.10.2016 року начальник УПП в м.Суми ОСОБА_3 у порядку визначеному ст. 293 КпАП України виніс рішення яким відмовив у скасуванні постанови інспектора. При винесенні рішення начальник дійшов висновку, що мало місце порушення у діях позивача.

18.10.2016 року копію зазначеного рішення направлено позивачу поштою.

Відповідно до положень ст.ст. 298, 299, 307 КпАП України саме постанова про накладення штрафу тягне певні наслідки. Зазначене рішення начальника не тягне за собою наслідків для позивача. У позивача не виникає додаткових обовязків, не припиняються права, зокрема, щодо скарження постанови інспектора тощо.

Вочевидь начальник при винесення рішення не врахував положення ст.ст. 288, 293 КпАП України.

Разом з цим рішення суду у адміністративній справі повинно бути спрямоване на реальний захист прав, свобод та інтересів осіб.

Зазначене оскаржуване рішення начальника не порушує прав позивача. Наявність чи відсутність такого рішення не впливає на права позивача жодним чином. Тому немає необхідності у вжитті заходів судом для поновлення прав позивача. Скасування такого рішення ніяким чином не вплине на права позивача. Встановлення факту порушення начальником положень ст.ст. 288, 293 КпАП України є цілком достатнім.

З іншого боку реагування начальником саме рішенням на скаргу в межах провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності є цілком прийнятним. Оцінка дій начальника щодо дотримання Закону України «Про звернення громадян» судом не надається, з огляду на непідсудність таких справ загальному суду відповідно до ст. 18 КАС України.

Інші доводи позивача не спростовують наведеного.

Відповідно до ч. 2 ст. 1712 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає. Втім положення ч. 2 ст. 1712 КАС України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.2015 р. N 3-рп/2015). Тому порядок оскарження постанови слід у резолютивній частині визначити загальний.

Керуючись ст.ст. 11, 70-71, 160-163, 167, 1712 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову за необґрунтованістю.

Постанову суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови, з подачею копії апеляційної скарги до апеляційного суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови складений 21.11.2016 року.

Суддя В.Г. Костенко