Справа № 333/6089/16-а
Суддя: Варнавська Л. О.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/6089/16-а
Провадження № 2-а/333/280/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Варнавська Л.О., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої допомоги до 5 травня,-

В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої допомоги до 5 травня. В обґрунтування позову вказує, що він, з 13.07.2016 року є інвалідом війни 3-ої групи і має право на пільги, встановлені ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а зокрема на отримання одноразової щорічної грошової допомоги до 5-ого травня в розмірі семи мінімальних пенсій за віком, але йому зазначену допомогу виплатили не в повному обсязі, що є незаконним.

Також вказує, що на його заяву відповідач листом №К-546/01 від 25.10.2016 року відмовив йому у перерахунку допомоги, посилаючись на бюджетні призначення та постанову КМУ від 02.03.2016 № 141, відповідно до якої розмір такої допомоги у 2016 році становить 2310 грн. А тому, просить визнати дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 в здійсненні перерахунку та виплати щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік відповідно до вимог ст..ст. 12 і 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» та стягнути з відповідача на його користь одноразову щорічну допомогу до 5 травня в розмірі семи мінімальних пенсій за віком за 2016 рік з урахуванням раніше сплачених сум.

Відповідач ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району на ухвалу суду про відкриття скороченого провадження заперечень не надав та не надав довідку щодо виплаченої суми допомоги ОСОБА_1 за 2016 рік.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, справа вирішується судом на підставі наявних у справі матеріалів і доказів в порядку скороченого провадження, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, згідно якої скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільги дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розгляд та вирішення даної справи на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Статтями 71-72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи і має право на пільги, встановлені ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно листа №К-546/01 від 25.10.2016 року ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району ОСОБА_1 в 2016 році , як інваліду війни третьої групи сплачено 2310 грн., згідно постанови КМУ від 02.03.2016 р. №141 «Деякі питання виплати в 2016 р. разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у разі старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5-ого травня інвалідом третьої групи виплачується разова грошова допомога у розмірі сім мінімальний пенсій за віком.

Пунктом 21 Розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» була змінена вищезазначена стаття Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме зазначено, що до 5-ого травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом України «Про державний бюджет.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України положення п. 20 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» стосовно виплати щорічної разової допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

В подальшому зміни до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» станом на час виплати позивачу разової грошової допомоги до 5-ого травня не вносилося.

Таким чином, відповідач у 2016 році при нарахуванні позивачу ОСОБА_1 щорічної разової допомоги до 5-ого травня повинен був застосовувати законодавство, яке діяло на час проведення відповідних щорічних виплат грошової допомоги до 5-ого травня, а саме ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в редакції від 09.07.2007 року, відповідно до якої щорічно до 5-ого травня інвалідам третьої групи виплачується сім мінімальних пенсій за віком.

Зі статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» випливає, що під час визначення розміру щорічної разової грошової допомоги за основу її нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з Законом України «Про державний бюджет на 2016 р.» розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, з 1 січня 2016 р. становить 1074 грн.

Таким чином, розмір виплаченої позивачу в 2016 р. разової грошової допомоги до 5 травня 920 грн. не відповідає ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки 7 х 1074 = 7518 грн., а тому дії відповідача щодо нарахування та виплати вказаної допомоги у меншому розмірі, ніж передбачено Законом, є неправомірними. Недоплата складає 5208 грн. (7518-2310).

Посилання відповідача, як на правомірність своїх дій щодо проведення виплати разової грошової допомоги позивачу, на постанову КМУ від 02.03.2016 № 141 «Про деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема основи соціального захисту, а ст. 75 Конституції України встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України.Конституція не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при здійсненні нарахування та виплати позивачу щорічної разової допомоги до 5-ого травня застосуванню підлягають положення ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не положення постанови КМУ від 02.03.2016 № 141 «Про деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

У разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право.

З приводу вимоги позивача щодо «стягнути» одноразову щорічну допомогу до 5 травня - суд має керуватися принципами рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом та обов'язковості судових рішень, які встановлені статтею 7 КАС України, та повноваженням суду прийняти рішення про стягнення з відповідача коштів (стаття 162 КАС України), оскільки субєкти владних повноважень самостійно формують склад своїх видатків на наступний рік.

Таким чином, відповідач провівши виплату позивачу щорічної допомоги до 5-ого травня у 2016 році в розмірі, визначеному постановою КМ України від 02.03.2016 № 141, діяв всупереч вимогам чинного законодавства України, а тому в цій частині позов слід задовольнити, щодо вимоги про стягнення зазначеної допомоги, суд вважає за доцільне на підставі ст. 162 КАС України зобовязати відповідача вчинити певні дії.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік»,Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, постановою КМУ від 02.03.2016 № 141 «Про деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», ст.ст. 2, 3, 11, 12, 17, 99, 160, 161, 162, 163, 160, 186 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої допомоги до 5 травня задовольнити частково.

Дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району щодо недоплати ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік відповідно до вимог ст.ст. 12 і 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» - визнати протиправними.

Зобовязати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоплаченої суми щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 р. в сумі 5208 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 8 ст. 183-2 КАС України, постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська