Справа № 805/2063/16-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 р. Справа № 805/2063/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аляб'єва І.Г. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання дій протиправними та стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - ГУ МВС в Донецькій області), Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - ГУ НП в Донецькій області), у якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ МВС в Донецькій області при розрахунку та нарахуванні середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористані дні відпустки, грошового забезпечення за скорочення штатної посади, щомісячної грошової допомоги при звільненні через скорочення штатів;

- стягнути з ГУ МВС в Донецькій області середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в період з 07 жовтня 2014 року по 13 січня 2016 року;

- стягнути з ГУ МВС в Донецькій області компенсацію за невикористані дні відпустки, а саме за 30 діб 2014 року та за 30 діб 2015 року;

- стягнути з ГУ МВС в Донецькій області щомісячну грошову допомогу при звільненні через скорочення штатів починаючи з 06 листопада 2016 року;

- стягнути з ГУ МВС в Донецькій області грошове забезпечення у зв'язку із скороченням штатної посади;

- стягнути з ГУ МВС в Донецькій області різницю в заробітку за час затримки виконання рішення суду;

- стягнути з ГУ МВС в Донецькій області середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на день повного розрахунку.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив наступне.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2016 року у справі № 805/1435/15-а було визнано незаконним та скасовано наказ про звільнення Позивача від 07 жовтня 2014 року, поновлено на посаді з виплатою середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач зазначав, що при розрахунку середньоденного заробітку УФЗБО ГУ МВС не враховує виписку з банківського рахунку ОСОБА_1 та бере до уваги лише посадовий оклад, оклад за спеціальне звання та надбавку за вислугу років, що суперечить Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), відповідно до якого середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата.

Також, позивач вважає, що йому не була нарахована компенсація за невикористану відпустку за 2014 рік та нарахована не в повному обсязі компенсація за 2015 рік.

Позивач у судове засідання, призначене на 02 листопада 2016 року не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Через відділ діловодства та документообігу від ГУ НП України в Донецькій області надійшли заперечення у яких Відповідач стверджує, що Харцизький міський відділ ГУ МВС України в Донецькій області є юридичною особою, несе самостійну матеріальну відповідальність і, як бюджетна установа, має відповідати за своїми зобов'язаннями коштами, що є в її розпорядженні.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як вбачається з копії паспорта громадянина України, серії НОМЕР_1, виданого Харцизьким МВ УМВС України в Донецькій області 26 липня 2002 року (а.с.62).

Відповідно до постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2016 року по справі № 805/1435/15-а ОСОБА_1 поновлено на посаді дільничого інспектора міліції дільничих інспекторів міліції Харцизького міського відділу ГУ МВС України в Донецькій області з 07 жовтня 2014 року, з виплатою середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.9-13).

Наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 18 лютого 2016 року № 13 о/с лк поновлено старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-195958) на посаді дільничого інспектора міліції дільничих інспекторів міліції Харцизького міського відділу з 07 жовтня 2014 року.

Цим же наказом згідно з пунктами 10, 11 розділу ХІ ЗУ «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення № 114 його було звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) з 06 листопада 2015 року (а.с.14).

В матеріалах справи міститься виписка про рух коштів на рахунку ОСОБА_1, відкритому у Першому українському міжнародному банку, за період з 2 червня 2014 року по 31 жовтня 2014 року, зі змісту якої вбачається, що Харцизький МВ здійснював виплату позивачу грошового забезпечення 27 червня 2014 року у сумі 3 326,58 грн, 05 вересня 2014 року у сумі 3 866,75 грн та 03 жовтня 2014 року у сумі 1 968,53 грн (а.с.15).

З листа ГУ МВС України в Донецькій області від 03 червня 2016 року № П-228/05/26-2016 вбачається, що Позивачу було нараховане грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 07 жовтня 2014 року по 06 листопада 2015 в розмірі 11 159,54 грн, а також компенсація за 25 днів невикористаної відпустки за фактично відпрацьований час у 2015 році в розмірі 715,00 грн. Ці кошти перераховані на особистий картковий рахунок 31 травня 2016 року в сумі 11 696,42 грн (а.с.23)

Судом неодноразово витребовувалась у Відповідачів інформація щодо грошового забезпечення Позивача. У судовому засіданні представник відповідача зазначав, що така інформація відсутня у ГУ МВС та ГУ НП в Донецькій області та не може буду надана до суду.

Відповідно до листа УФЗБО ГУ МВС від 05 серпня 2016 року № 731/26/01-2016 на підставі довідок Краснолиманського міського центру зайнятості ОСОБА_1 виплачувалась щомісячна грошова допомога при звільненні через скорочення штатів з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року у розмірі 657,00 грн та з 01 травня 2016 року по 30 червня 2016 року у сумі 230,00 грн.

Згідно з довідкою ГУ МВС України в Донецькій області від 11 серпня 2016 року № 2110/12/03-2016 ОСОБА_1 в період з 01 січня 2015 року до 06 листопада 2015 року не використав чергову відпустку за фактично відпрацьований час за 2015 рік у кількості 26 діб. Також повідомляє, що у зв'язку з захопленням адміністративної будівлі ГУ МВС (м. Донецьк) терористичною організацією «ДНР» неможливо надати інформацію щодо перебування у черговій відпустці за 2014 рік в період з 01 січня 2014 року по 28 серпня 2014 року (а.с.41).

З листа ГУ МВС України в Донецькій області від 28 вересня 2016 року № 926/26/01-2016 вбачається, що Харцизький МВ ГУ МВС України в Донецькій області існував як самостійна юридична особа, нарахування та виплата грошових коштів, а також ведення обліку фінансової та іншої відповідної документації здійснювалося ним самостійно.

У зв'язку з захопленням адміністративної будівлі Харцизького МВ в липні 2014 року, відсутністю облікових та фінансових документів, надати довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 2013 жовтня по вересень 2014 року не є можливим (а.с.60).

Здійснивши оцінку обставин справи, надавши їм юридичної кваліфікації, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого.

Стосовно вимоги Позивача про стягнення з ГУ МВС в Донецькій області середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу в період з 07 жовтня 2014 року по 13 січня 2016 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію наведеної бланкетної норми постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно пунктом 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

З матеріалів справи вбачається, що Позивача постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2016 року по справі № 805/1435/15-а поновлено на посаді з 07 жовтня 2014 року. Рішення суду в зазначеній частині звернуто до негайного виконання.

Зазначене судове рішення фактично було виконано наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 18 лютого 2016 року, пунктом 2 якого Позивача звільнено з органів внутрішніх справ з 06 листопада 2015 року.

Відповідно до листа ГУ МВС України в Донецькій області ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу та компенсація за невикористану відпустку перераховані на особистий картковий рахунок 31 травня 2016 року в сумі 11 696,42 грн.

Тобто факт наявності у позивача права на виплату йому грошового забезпечення за вказаний період не є спірним між сторонами, втім, спірною є сума зазначеної компенсації грошового забезпечення, яка підлягає сплаті за вказаний період.

Щодо розміру грошового забезпечення, що підлягає стягненню на користь позивача, суд зазначає наступне.

Враховуючи те, що застосування календарних днів для визначення розрахункової суми середньоденного грошового забезпечення за приписами Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31 грудня 2007 року № 499, передбачене для розрахунку та виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу за неповний місяць служби (пункт 1.7 Інструкції), суд при здійсненні розрахунку грошового забезпечення, що підлягає стягненню на користь позивача, керується приписами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Так, згідно абзацу 1, 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок № 100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Однак, враховуючи, що інформація щодо грошового забезпечення Позивача за два останні місяці роботи не може бути надана суду у зв'язку з захопленням адміністративної будівлі Харцизького МВ, суд вважає розрахунок, проведений Відповідачем виходячи з основних видів грошового забезпечення - єдиним можливим способом розрахунку у даному випадку.

При цьому, суд зауважує, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення на його користь середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за період з 07 жовтня 2014 року по 13 січня 2016 року є необґрунтованими, оскільки наказом Відповідача від 18 лютого 2016 року № 13 о/с лк ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ з 06 листопада 2015 року. Тобто 06 листопада 2015 року є останнім днем перебування позивача на службі.

Щодо вимоги Позивача про стягнення з ГУ МВС в Донецькій області компенсації за невикористані дні відпустки, а саме за 30 діб 2014 року та за 30 діб 2015 року суд зазначає наступне.

Пунктом 52 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (Положення №114) встановлено, що чергова відпустка надається особі рядового або начальницького складу, як правило, до кінця робочого року.

Згідно абзацу 2 пункту 56 Положення №114 особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Пунктом 7 вказаного Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

Згідно з довідкою ГУ МВС України в Донецькій області ОСОБА_1 в період з 01 січня 2015 року до 06 листопада 2015 року не використав чергову відпустку за фактично відпрацьований час за 2015 рік у кількості 26 діб.

Відповідно до листа ГУ МВС України в Донецькій області компенсація за невикористану відпустку за 2015 рік перераховані на особистий картковий рахунок ОСОБА_1 31 травня 2016 року в сумі 715,00 грн.

Інформацію щодо кількісті днів невикористаної відпустки за 2014 рік як і сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців неможливо отримати з причини захоплення адміністративної будівлі Харцизького МВ.

Таким чином, суд прийшов до висновку, про нарахування та виплату Відповідачем компенсації за невикористані відпустки в межах їх повноважень та з урахуванням обставин, що склалися.

Позовні вимоги щодо стягнення з ГУ МВС в Донецькій області щомісячної грошової допомоги при звільненні через скорочення штатів починаючи з 06 листопада 2016 року не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 11 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 (далі - Порядок № 393) особам, звільненим із служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення із служби виплачується щомісячна грошова допомога у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.

Відповідно до листа УФЗБО ГУ МВС від 05 серпня 2016 року № 731/26/01-2016 на підставі довідок Краснолиманського міського центру зайнятості ОСОБА_1 виплачувалась щомісячна грошова допомога при звільненні через скорочення штатів з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року у розмірі 657,00 грн та з 01 травня 2016 року по 30 червня 2016 року у сумі 230,00 грн.

Тобто, вимога про стягнення з Відповідача щомісячної грошової допомоги при звільненні через скорочення штатів є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з ГУ МВС в Донецькій області грошового забезпечення у зв'язку із скороченням штатної посади суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3.4.8 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом МВС України № 499 від 31 грудня 2007 року (далі - Інструкція № 499) особам рядового і начальницького складу, звільненим з посад у зв'язку з скороченням штатної посади, з дня, наступного за днем звільнення із займаних посад (скорочення штатної посади), протягом двох місяців виплачується грошове забезпечення, яке особа отримувала за штатною посадою на день звільнення з посади (скорочення).

З аналізу наведеної норми вбачається, що законодавством передбачена виплата грошового забезпечення за два місяця лише в разі скорочення певної штатної посади (а не скорочення штатів або ліквідації установи) та за умови перебування особи рядового, начальницького складу (штатна посада якої скорочена) в розпорядженні органів внутрішніх справ.

Судом встановлено, що Позивача наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 18 лютого 2016 № 13 о/с лк «По особовому складу» було звільнено з органів внутрішніх справ згідно положень Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв'язку з ліквідацією установи, а не з займаної посади, саме через скорочення штатів.

Отже, суд вважає, що позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

Стосовно стягнення з ГУ МВС в Донецькій області різниці в заробітку за час затримки виконання рішення суду з 13 січня 2016 року по 18 лютого 2016 року суд зазначає наступне.

Відповідно до частини сьомої статті 235 КЗпП рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, ухвалене органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно виконується не з часу набуття ним законної сили, а негайно з часу його оголошення на судовому засіданні, що забезпечує швидкий і реальний захист прав та інтересів громадян і держави.

Статтею 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різницю в заробітку за час затримки.

Із змісту наведеної норми видно, що обов'язок виплатити середній заробіток за час затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі, є видом відповідальності роботодавця за дії, пов'язані із такою затримкою.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 34 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Суд зазначає, що постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2016 року по справі № 805/1435/15-а ОСОБА_1 поновлено на посаді з 07 жовтня 2014 року.

Такий наказ № 13 о/с лк ГУ МВС України в Донецькій області видало лише 18 лютого 2016 року, а тому період невиконання судового рішення відповідачем складає з 14 січня 2016 року по 18 лютого 2016 року.

Як вбачається з тексту вказаної постанови суду представник відповідача до судового засідання з'явились, був присутній при оголошенні вступної та резолютивної частини, а тому перебіг часу для виконання Відповідачем постанови суду починається з моменту її проголошення у судовому засіданні.

Таким чином, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Позовні вимоги Позивача про стягнення з ГУ МВС в Донецькій області середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на день повного розрахунку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Абзацом другим пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" визначено, що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

Отже, під час вирішення спорів зазначеної категорії пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірні відносини.

Оскільки нормами спеціального законодавства не врегульовано виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тому застосуванню підлягають загальні норми Кодексу законів про працю України.

Позивач вважає, що при звільненні Відповідач провів неповний розрахунок, а саме, йому була не виплачена компенсація за невикористані відпустки.

Стаття 116 Кодексу законів про працю України передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки Позивач не працював в день звільнення, а заява про повний розрахунок була подана 27 квітня 2016 року, то стягненню підлягає середній заробіток з 28 квітня 2016 року по дату повного розрахунку, а саме по 31 травня 2016 року.

Щодо позовних вимог Позивача про визнання протиправними дій ГУ МВС в Донецькій області суд зазначає наступне.

Беручи до уваги листи, довідки та пояснення Відповідача, що стосуються грошового забезпечення ОСОБА_1, а саме щодо їх відсутності у зв'язку з захопленням адміністративної будівлі Харцизького МВ в липні 2014 року, суд наголошує на тому що розрахування коштів, які належить виплатити Позивачу є неможливим.

Враховуючи вищенаведені факти та обставини, приймаючи до уваги ситуацію, яка склалася на території Донецької області, а також вже визначену судом відсутність підстав для стягнення виплат Позивачу, суд приходить до висновку про відсутність протиправних дій з боку ГУ МВС України в Донецькій області при розрахунку та нарахуванні середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористані відпустки, грошового забезпечення за скорочення штатної посади, щомісячної грошової допомоги при звільненні через скорочення штатів.

Тому позовні вимоги у цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Виходячи з того, що суд не має можливості стягнути з Відповідача конкретно визначену суму коштів, яка підлягає виплаті як середньомісячний заробіток за час затримки виконання рішення суду та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, тому для повного захисту прав та інтересів Позивача, суд вважає доцільним, відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, вийти за межі позовних вимог шляхом зобов'язання Відповідача нарахувати та виплатити середньомісячний заробіток за час затримки виконання рішення суду та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 2, 8-11, 17, 69-71, 86, 94, 158-163, 185-186, 254, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час затримки виконання рішення Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2016 року по справі № 805/1435/15-а про поновлення на роботі у період з 14 січня 2016 року по 18 лютого 2016 року.

Зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 28 квітня 2016 року по 31 травня 2016 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Донецький окружний адміністративний суд в 10-денний строк з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Аляб'єв І.Г.