Справа № 711/7586/16-а
Суддя: Дунаєв С. О.
Дата ухвалення: 2016-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 711/7586/16-а

Номер проваджегння 2-а/711/239/16

11 листопада 2016 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі

головуючий суддя Дунаєв С.О.

за участю секретаря: Нарадько Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Капітал» Щадних Олександра Леонідовича про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача - адвокат Постригань Т.Л. - звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому зазначила, що позивач уклав із ПАТ «АКБ «Капітал» (далі - Банк) договір депозитного вкладу, по закінченню строку дії якого грошовий вклад не був повернутий позивачеві. З 20.07.2015р. почато процедуру ліквідації Банку. В процесі проведення ліквідаційних процедур відповідачем було складено Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), проте позивача до цього реєстру не включено. Невнесення відомостей про позивача до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду, позбавляє позивача можливості повернути його кошти. Тому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «АКБ «Капітал», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та зобов'язати відповідача подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «АКБ «Капітал» за рахунок Фонду.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні позивач пояснив, що після спливу строку депозитного вкладу він не звернувся вчасно до Банку за отриманням грошових коштів, оскільки тривалий час перебував на лікуванні. Вперше звернувся по кошти навесні 2014р., представники Банку повідомили його, що він вже забрав свої кошти. На його неодноразові звернення з вимогою надати копію заяви на видачу готівки або квитанцію про видачу коштів йому постійно відмовляли, мотивуючи такі рішення різними необґрунтованими доводами. Через це він звернувся до правоохоронних органів, які на теперішній час здійснюють досудове слідство за його повідомленням про заволодіння його грошима злочинним способом. Після початку ліквідації Банку для з'ясування причин невключення його до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування вкладів, він звернувся до Фонду. З листа Фонду від 12.03.2016р. він дізнався, що у Фонду відсутні відомості про його рахунок в Банку. Після цього він звернувся до відповідача з вимогою надати йому документ, що підтверджує зняття готівки з депозитного рахунку позивача в Банку, але йому було відмовлено через те, що зазначені документи відсутні у відповідача. Вважає такі дії відповідача неправомірними і просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача - адвокат Постригань Т.Л. - пояснила, що право вимоги позивача підтверджується договором банківського вкладу. Відповідач неправомірно ігнорує вимоги позивача і не включає його до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду. Зауважила, що відсутність у відповідача документів про повернення позивачеві коштів не дає підстав для невнесення позивача до реєстру на відшкодування вкладів. Наполягала на задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши усі наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 28.02.2013р. позивач уклав із Банком договір строкового банківського вкладу №3/03/ВФЛ/0578 за яким Банк прийняв від позивача грошові кошти в сумі 15000 доларів США на строк з 28.02.2013р. до 28.03.2013р. /а.с.7-8/.

Протягом 2015 року позивач звертався до Банку з вимогою надати йому копію або дублікат касового документу, який підтверджує видачу йому готівкових коштів з вкладного рахунку /а.с.13-15/. На що Банком повідомлено позивача про те, що ним отримано такий документ під час проведення операції по видачі готівки. При цьому Банк зазначаючи, що позивачем отримано кошти з його вкладного рахунку, не надано позивачеві копії касового документу про видачу грошових коштів та виписки про рух коштів, що підтверджується листами Банку /а.с.10, 63/.

На підставі заяви позивача від 17.08.2015р. Черкаським відділом поліції ГУ НП в Черкаській області розпочато кримінальне провадження №0002657, яке до теперішнього часу не звершене /а.с.32/.

Правління Національного Банку України 29.10.2015р. прийняло постанову №753 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «АКБ «Капітал». На підставі цієї постанови виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 29.10.2015р. №195 «Про початок ліквідації ПАТ «АКБ «Капітал» та делегування повноважень ліквідатора банку», яким розпочато ліквідацію Банку з 30.10.2015р. по 29.10.2017р.. Рішенням виконавчої дирекції Фонду №196 від 02.11.2015р. уповноваженою особою Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «АКБ «Капітал», визначено Щадних О.Л. з 02.11.2015р..

26.11.2015р. в газеті «Голос України» №222 (6226) опубліковано оголошення про ліквідацію Банку.

Зазначені відомості про ліквідацію Банку доступні на офіційному інтернет-сайті Фонду за посиланням http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/131-pat-akb-kapital і є загальновідомими, а відтак на підставі ч.2 ст.72 КАС не потребують доказування.

Листом Фонду від 12.06.2016р. /а.с.9/ повідомлено позивачеві, що відомості про його банківський рахунок в Банку не передано до Фонду для вирішення питання про відшкодування вкладу, що свідчить про те, що він не включений до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду. Для вирішення всіх питань рекомендовано звернутись до уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку.

Листом відповідача від 29.06.2016р. /а.с.11/ повідомлено позивача про те, що на теперішній час у Банку відсутні будь-які відомості про банківський рахунок №40.0578, на якому мали обраховуватись кошти за договором банківського вкладу №3/03/ВФЛ/0578 від 28.02.2013р.. При цьому відповідач послався на: 1) факт затоплення приміщення архіву Київської філії Банку, що мало місце 17.10.2013р., внаслідок чого було знищено оригінал справи з юридичного оформлення депозитного рахунку №40.0578 (що підтверджується актом комісії Київської філії Банку про інвентаризацію архівних документів від 29.10.2013р., про що було повідомлено органи НБУ); 2) залиття серверної 14.02.2014р., внаслідок чого було пошкоджено диск, який містив бази даних і інформацію за період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р. (що підтверджується актом комісії ТОВ «Кийградсервіс» від 28.02.2014р. /а.с.44/); 3) вилучення 30.04.2012р. правоохоронними органами серверного обладнання Банку, на якому зберігалась інформація, в т.ч. і про рахунок №40.0578 (що підтверджується протоколом обшуку від 30.04.2014р. за результатами слідчих дій в межах кримінального провадження №0000217 /а.с.45-47/).

На теперішній час кримінальне провадження №0000217 від 03.04.2014р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.224 КК України, згідно облікових даних ГУ НП в Донецькій області 29.05.2014р. передано до Міністерства доходів і зборів України, проте відомості про місцезнаходження речових доказів (в тому числі вилучений під час обшуку 30.04.2014р. сервер Банку) невідомо, оскільки вся вхідна і вихідна документація канцелярії ГУМВС України в Донецькій області залишилась на тимчасово непідконтрольній органам влади території Донецької області /а.с.72-73/.

За таких обставин, позивач вважає неправомірними дії відповідача, щодо не включення його до реєстру вкладників Банку. Які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду, а тому звернувся до суду з зазначеним позовом.

Тож між сторонами існує публічно-правовий спір з приводу реалізації уповноваженою особою Фонду делегованих державою повноважень на формування переліку рахунків вкладників та розрахунку сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, який регулюється нормами Конституції України, Законом України №4452-VI від 23.02.2012р. «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон №4452-VI) та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.17 ч.1 ст.2 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону №4452-VI Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Відповідно до статті 47 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду) визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї застосовуються правила та вимоги, визначені статтею 35 цього Закону. Рішення уповноваженої особи Фонду є обов'язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується.

Уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, що ліквідується; 2) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 3) виконує організаційно-розпорядчі функції для реалізації процедури ліквідації банку; 4) здійснює повноваження Фонду, визначені цим Законом та делеговані їй Фондом; 5) звітує про результати своєї роботи перед виконавчою дирекцією Фонду.

Відповідно до ст.27 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України».

Аналіз зазначених норм, з урахуванням роз'яснень, закріплених у п.25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013р. №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», свідчить, що уповноважена особа Фонду при складанні переліку рахунків вкладників та визначенні сум, які підлягають відшкодуванню за рахунок коштів Фонду, виступає як спеціальний суб'єкт, якому делеговані функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб. За таких обставин заявлені позивачем вимоги з огляду на положення п.1 ч.2 ст.17 КАС підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на положення ч.5 ст.18, ч.2 ст.19 КАС справа розглядається місцевим загальним судом як адміністративним судом за вибором позивача.

Порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами регулюється відповідним Положенням, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012р. №14 (далі - Положення). Відповідно до положень п.1 розділу ІІ Положення визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, розпочинається з формування та передачі банком до Фонду баз даних про вкладників, які формуються відповідно до Правил формування та ведення баз даних про вкладників, затверджених рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.07.2012р. №3. Аналіз змісту норм Положення та Правил свідчить, що відсутність відповідних відомостей про рух коштів на рахунках вкладника в наявних у банку базах даних (а відтак і відсутність відповідних баз даних про вкладників) унеможливлює внесення відомостей про таких осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду.

Як встановлено судом, на момент прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Банку, в Банку була відсутня інформація стосовно банківського рахунку №40.0578 з причин знищення письмових документів і вилучення слідчим СУ ГУМВС України в Донецькій області серверного обладнання, на якому зберігались електронні бази даних про рахунок. Зазначені події відбулись за півтора роки до того, як було розпочато процедуру ліквідації Банку, що підтверджується листом Банку від 04.06.2015р. /а.с.10/, протоколом обшуку від 30.04.2014р. /а.с.45-47/, листом відповідача від 29.06.2016р. /а.с.11/.

Укладений між Банком та позивачем договір строкового банківського вкладу №3/03/ВФЛ/0578 від 28.02.2013р. (далі - Договір) мав строковий характер і укладався на період з 28.02.2013р. до 28.03.2013р.. Тож позивач за умовами Договору мав витребувати вклад в Банку 28.03.2013р.. Натомість позивач стверджує, що не зробив цього, але всупереч ч.1 ст.71 КАС не подав ніяких доказів суду на підтвердження цих обставин. Сам по собі Договір, в якому закріплена умова пролонгації його дії (п.1.5 Договору), не є належним доказом підтвердження продовження строку його дії. Тож вимога позивача про наявність невиконаного Банком зобов'язання за Договором є оспорюваною.

Також сам позивач підтвердив, що Банк ще з весни 2014р. заперечував наявність зобов'язання з повернення депозитного вкладу на підставі Договору, посилаючись на отримання коштів з даного вкладу позивачем. Зазначені обставини обумовили звернення позивача до правоохоронних органів із повідомленням про злочин, вчинений працівниками Банку із привласнення грошових коштів позивача. Кримінальне провадження до даному факту не закінчене.

Отже зазначені обставини свідчать про наявність цивільно-правового спору між Банком та позивачем щодо виконання зобов'язань Банком за укладеним сторонами Договором. З урахуванням наданих позивачем суду доказів, вбачається, що вимога позивача, як вкладника, до Банку не є безспірною, а відтак має бути підтверджена у встановленому законом порядку шляхом позасудового врегулювання або судового вирішення спору між позивачем та Банком, який з огляду на цивільно-правовий характер відносин підлягає розгляду в поряду цивільного судочинства.

Разом з тим, статтею 6 КАС передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Конституційний Суд України в Рішенні від 14.12.2011р. №19-рп/2011 зазначив, що утвердження правової держави, відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України, полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслював значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді (п.1 резолютивної частини Рішення від 25.11.1997р. №6-зп, п.1 резолютивної частини Рішення від 25.12.1997р. №9-зп).

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду, якій делеговані повноваження з ліквідації Банку. Підставою позову є бездіяльність відповідача, яка полягає у неправомірному, на думку позивача, невнесенні до переліку вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду, відомостей про позивача. При цьому свою позицію позивач обґрунтовує наявністю в нього права вимоги до Банку. Отже з огляду на характер вимог, підставу позову та зміст бездіяльності відповідача, яка оскаржується, суд вважає, що справа підлягає до розгляду в поряду адміністративного судочинства.

Разом з тим, враховуючи, що вимога позивача до Банку, яка ґрунтується на зобов'язанні з належного виконання умов договору банківського вкладу №3/03/ВФЛ/0578 від 28.02.2013р., не підтверджена належними доказами, то позовні вимоги, заявлені в цьому адміністративному позові є необґрунтованими.

Таким чином, перевіривши дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКБ «Капітал» Щадних О.Л. на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС, суд дійшов висновку що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.94 КАС України судові витрати, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то судові витрати необхідно віднести на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст. 2, 17, 18, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд міста Черкаси. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений 18 листопада 2016 року.

Головуючий: С. О. Дунаєв