Справа № 814/1379/16
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016 р. Справа № 814/1379/16

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Жук С.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області на Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Братського районного суду Миколаївської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

встановиЛА:

Позивач звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Братського районного суду Миколаївської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області про зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року позов задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність Братського районного суду Миколаївської області та Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_4 заробітної плати за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 року відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції з 26.10.14 за ЗУ "Про прокуратуру"), та за період з 29.03.2015 по 08.09.2015 відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції з 29.03.15 за ЗУ "Про забезпечення права на справедливий суд"). Зобов'язано територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплатити заробітну плату ОСОБА_4 за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 року відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції з 26.10.14 за ЗУ "Про прокуратуру"), та за період з 29.03.2015 по 08.09.2015 відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції з 29.03.15 за ЗУ "Про забезпечення права на справедливий суд"), з урахуванням всіх обов'язкових відповідно до чинного законодавства надбавок та виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу. В решті позовних вимог відмовлено.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 15 вересня 2016 року по справі № 814/1379/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволені позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 з 13.01.2014 року працює в Братському районному суді Миколаївської області на посаді секретаря судового засідання, з 30.01.2015 року на посаді помічника суддів, має 11ранг державного службовця та відповідно до п.п.6 «б» п.1 розпорядження Кабінету Міністрів України «Про віднесення посад працівників апарату судів загальної юрисдикції до відповідних категорій посад державних службовців» №88-р від 24.02.03 є державним службовцем 6-ї категорії (згідно з Довідки ТУ ДСА № 5/2-1195/16 від 07.09.16).

Протягом періоду з 26.10.2014 року по 08.09.2015 рік відповідачем нараховувалась та виплачувалась позивачу заробітна плата за посадовим окладом 1218 гривень, а з 09.09.2015 року по 31.12.2015 рік за посадовим окладом 2756 гривень.

Під час визначення розміру посадового окладу позивачу, відповідач в період 26.10.2014 року по 08.09.2015 рік керувався постановою Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.06 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» та № 482 від 20.05.09 «Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету» на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати -1218 гривень.

З 09.09.2015 року відповідач, при визначені посадового окладу позивача, керувався постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» №644 від 02.09.15, якою посадовий оклад помічника судді місцевого загального суду визначено в розмірі 50% від 40% посадового окладу судді - 2756 гривень (1378/100*40=4134/100*50=2756).

Не погоджуючись з нарахованими Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Миколаївській області сумами заробітної плати, позивач - ОСОБА_4 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року зобов'язано територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплатити заробітну плату ОСОБА_4 за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 року відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції з 26.10.14 за ЗУ "Про прокуратуру"), та за період з 29.03.2015 по 08.09.2015 відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції з 29.03.15 за ЗУ "Про забезпечення права на справедливий суд"), з урахуванням всіх обов'язкових відповідно до чинного законодавства надбавок та виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу. Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26 жовтня 2014року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014р., яким внесено зміни до статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VІ від 07.07.2010р., зокрема, передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Абзацом 2 підпункту 1, та абзацом 3 підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону України «Про прокуратуру» Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

З 28 березня 2015року Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-VIII від 12.02.2015р. затверджено нову редакцію Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтею 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, ДСА, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень ЗаконуУкраїни «Про забезпечення права на справедливий суд» Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Наведене узгоджується із положеннями частин 7, 8 статті 33 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993року №3723-ХІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Аналогічні положення закріплено також частиною 2 статті 8 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону України «Про оплату праці»).

За правилами статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в редакції до 28 березня 2015року, фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (стаття 143 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Аналогічні правила закріплені у статтях 145,146 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції з 28 березня 2015року.

З 1 січня 2015року пунктом 9 Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року №80-VIII визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015року установлено, що норми і положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена Постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», зокрема, Додаток 47, якої залишався незмінним до 9 вересня 2015року.

Таким чином, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що Кабінетом Міністрів України, покладені на нього абзацом 2 підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Закону України «Про прокуратуру», та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень ЗаконуУкраїни «Про забезпечення права на справедливий суд» обов'язки щодо приведення нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк, не виконано.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Враховуючи вище викладене, судом першої інстанції було не взято до уваги, що оскільки з 26 жовтня 2014 року по 9 вересня 2015року Кабінетом Міністрів України зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», не внесено, а Законами України від 16 січня 2014року №719-VII «Про Державний бюджет України на 2014рік» та №80-VIII «Про Державний бюджет України на 2015рік» видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини 1 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції з 28 березня 2015року), не передбачено, відповідно Територіальне управління Державної судової адміністрації в Миколаївській області як головний розпорядник бюджетних коштів не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати ОСОБА_4 поза межами видатків державного бюджету на оплату праці у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у Постановах від 13.07.2016р. по справі 21-1488а16, від 12.07.2016р. по справі №21-1726а16, від 13.07.2016р. по справі №21-1888а16.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, колегією судді встановлено, що Територіальне управління Державної судової адміністрації в Миколаївській області під час нарахування, та виплати ОСОБА_4 заробітної плати діяло у межах повноважень, та у спосіб, що передбаченні чинним законодавством України.

Таким чином, зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити певні дії належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними у справі матеріалами та задоволенню не підлягають.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, - задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року по справі № 814/1379/16, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволені позовних ОСОБА_4, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя С.І. Жук