Справа № 807/2235/15
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року Справа № 876/1833/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області про скасування податкового повідомлення-рішення за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - ДПІ у Тячівському районі) про скасування податкового повідомлення-рішення (форми «Р») № від 10.06.2015 року про збільшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 111240,24 грн та штрафні санкції на суму 55620,12 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року позов задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення (форми «Р») № від 10.06.2015 року про збільшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 111240,24 грн та штрафні санкції на суму 55620,12 грн.

З таким судовим рішенням не погодилася ДПІ у Тячівському районі, подавши апеляційну скаргу, в якій вказала що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просила скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове - про відмову в задоволенні позову. В якості обґрунтування апелянт зазначив, що основними видами господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 є виробництво продуктів борошномельно-круп'яної промисловості, виробництво макаронних виробів та подібних борошняних виробів, оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, діяльність вантажного автомобільного транспорту, тобто використання вищенаведених легкових автомобілів не є пов'язаним із здійсненням оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, в межах викладених в ній доводів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем у період з 22.04.2015 року по 13.05.2015 року проводилася документальна планова виїзна перевірка позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.

Результати проведеної перевірки відповідачем відображено в акті № 155/17-01/НОМЕР_2 від 20.05.2015 року (а.с. 14-42).

Так, за результатами перевірки відповідачем було встановлено, що за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року позивач задекларував податковий кредит з ПДВ згідно поданих декларацій в сумі 3164198,00 грн (а.с. 43). Однак, перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року відповідачем встановлено завищення податкового кредиту позивачем (а.с. 34). Також, перевіркою встановлено, що в період, що перевіряється з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року позивачем в розділі ІІ податкових декларацій з ПДВ за листопад 2014 року відображені операції по придбанню пшениці, запчастин, автомобілів, ПММ, електроенергії та інше (а.с. 36).

У відповідності до акту №155/17-01/НОМЕР_2 від 20.05.2015 року вбачається, що перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період перевірки з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року за лютий, березень 2012 року, січень, червень 2014 року, встановлено, що позивачем включено до податкового кредиту з ПДВ придбаний в 2012 році легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN Touareg Live NF 3.0 TDI 8-G» (придбаний в ТОВ «Форвард автоцентр») та придбаний в 2014 році легковий автомобіль марки «ВМW Х5» (придбаний в ПФ «Христина») та інші суми, які включені у податковий кредит у відповідності до податкових накладних (а.с. 36). Зокрема, до податкового кредиту з ПДВ за лютий 2012 року позивач включив 87506,67 грн. по податкових накладних від 15.02.2012 року № 155 - суму ПДВ 1666,67 грн, від 28.02.2012 року № 292 - суму ПДВ 55840,00 грн, від 29.02.2012 року № 304 - суму ПДВ 30000,00 грн, а до податкового кредиту з ПДВ за березень 2012 року позивач включив по податковій накладній від 01.03.2012 року №5 - суму ПДВ 281,30 грн (а.с. 36). Разом з тим, з вартості легкового автомобіля марки «ВМW Х5» позивач включив до податкового кредиту з ПДВ за січень 2014 року по податковій накладній від 16.01.2014 року № 21 - суму ПДВ 18035,58 грн, до податкового кредиту з ПДВ за червень 2014 року по податковій накладній від 26.06.2014 року № 48 - суму ПДВ 141333,33 грн (а.с. 36).

Відтак, як зазначає відповідач в акті перевірки № 155/17-01/НОМЕР_2 від 20.05.2015 року, позивачем було порушено п. 198.3 ст. 198 ПК України, а саме: включення до податкового кредиту за січень, червень 2014 року суми ПДВ по придбаних легкових автомобілях, робота яких не пов'язана із здійсненням оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку та встановлено завищення задекларованих субєктом господарювання показників у рядку 10.1 декларацій «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) з ПДВ на митній території України товарів (послуг) та необоротних активів з метою їх використання виключно у межах господарської діяльності платника податку для здійснення, які підлягають оподаткуванню за основною ставкою та нульовою ставкою» на суму 111240,24 грн, у зв'язку з чим на вказану суму зменшено податковий кредит за січень, червень 2014 року (а.с. 37).

Таким чином, у зв'язку з порушенням п. 198.3 ст. 198 ПК України перевіркою зменшено податковий кредит на 247156,88 грн (а.с. 38). Проте, у відповідності до п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, відтак не підлягає донарахуванню сума податкового кредиту в розмірі 87787,97 грн, оскільки минув строк позовної давності по податковим накладним, а саме: № 155 від 15.02.2012 року, № 292 від 28.02.2012 року, № 304 від 29.02.2012 року та № 5 від 01.03.2012 року (а.с. 38).

Виходячи з вищевикладеного, відповідач згідно акту перевірки № 155/17-01/НОМЕР_2 від 20.05.2015 року, з врахуванням суми зменшення податкового зобов'язання щодо реалізації легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN Touareg Live NF 3.0 TDI 8-G» сума ПДВ становить 48128,67 грн та з врахуванням суми податкового кредиту в розмірі 87787,97 грн, по якій минув строк позовної давності до допущених порушень п. 198.3 ст. 198 ПК України перевіркою донараховано позивачеві 111240,24 грн (а.с. 38).

Відтак, на підставі акту перевірки № 155/17-01/НОМЕР_2 від 20.05.2015 року відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення (форма «Р») № від 10.06.2015 року про збільшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 111240,24 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 55620,12 грн (а.с. 54).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про незаконність цього рішення з таких підстав.

Згідно з пунктами 198.1, 198.3 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення, зокрема, операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. При цьому податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.4 статті 198 ПК України визначено, якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (абзац 1 пункту 198.6 статті 198 ПК України).

Вірним є висновок суду першої інстанції про те, що податковим законодавством не встановлено особливих умов для формування податкового кредиту для фізичних осіб - суб'єктів господарювання, зареєстрованих платниками податку. Отже, основними умовами для віднесення ПДВ, сплаченого покупцем у ціні товару, є мета використання в господарській діяльності та наявність податкової накладної за фактично вчиненою господарською операцією. Будь-які обмеження щодо виду, вартості транспортного засобу, який придбаває і використовує фізична особа-підприємець, чинним законодавством не передбачено.

Як встановлено судом першої інстанції, 15 грудня 1997 року позивача було зареєстровано, як фізичну особу-підприємця, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 12). Також, позивач отримав свідоцтво № НОМЕР_3 про реєстрацію платника податку на додану вартість (а.с. 13).

Відповідно до контракту № 13-3511АХ від 15.01.2014 року позивачем від Приватної фірми «Христина» (далі - продавець) було придбано автомобіль марки «ВМW Х5 xDrive 30d/F15» 2014 року виготовлення (а.с. 86). Згідно цього контракту покупцем є фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (а.с. 86).

Факти передачі позивачеві придбаного автомобіль марки «ВМW Х5 xDrive 30d/F15» 2014 року виготовлення та його оплати - підтверджується платіжними дорученнями № 3635 від 16.01.2014 року (а.с. 94) та № 3880 від 26.06.2014 року (а.с. 94), рахунком-фактурою № СФ 13-3511 від 15.01.2014 року (а.с. 93), видатковою накладною № РН-0001343 від 02.07.2014 року (а.с. 95), актом прийому-передачі автомобіля № 13-3511АХ від 02.07.2014 року (а.с.96).

Відтак, у зв'язку з придбанням позивачем автомобіль марки «ВМW Х5 xDrive 30d/F15» 2014 року виготовлення, продавцем були виписані податкові накладні, а саме: від 16.01.2014 року № 21 на загальну суму 108213,47 грн., в тому числі ПДВ - 18035,58 грн. (а.с. 97), від 26.06.2014 року № 48 на загальну суму 848000,00 грн., в тому числі ПДВ - 141333,33 грн. (а.с. 98).

Таким чином, сплачений позивачем, у зв'язку з придбанням транспортного засобу податок на додану вартість був включений до складу податкового кредиту.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про відсутність доказів про використання в господарській діяльності придбаного автомобіля ФОП ОСОБА_1, оскільки з метою здійснення підприємницької діяльності у сфері виробництва продуктів борошномельно-круп'яної промисловості відповідачем укладалися договори поставки, а саме: від 17.07.2014 року № 12 (а.с. 113), від 04.08.2014 року № 17 (а.с. 114), від 04.08.2014 року № 115 (а.с. 115), від 08.08.2014 року № 10 (а.с. 116).

Так, у відповідності договорів поставки, а саме: № 12 від 17.07.2014 року, № 17 від 04.08.2014 року, № 115 від 04.08.2014 року позивач зобов'язувався організовувати і забезпечити безперебійну поставку продукції власного виробництва (а.с. 113-115), разом з тим, покупці даної продукції знаходилися в м. Іршава, Закарпатська область (а.с. 113), м. Рахові, Закарпатська область (а.с. 114) та в Мукачівському районі, Закарпатська область (а.с. 115) відповідно. Також, згідно до договору поставки № 10 від 08.08.2014 року (а.с. 116) позивач зобов'язувався прийняти та оплатити обладнання - Млин Р6-АВМ-15 від постачальника, який знаходиться в м. Рені, Одеської області (а.с. 116).

Як вірно враховано судом першої інстанції, доказами використання позивачем в господарській діяльності придбаного транспортного засобу є наявні в матеріалах справи маршрутні (подорожні) листи службового легкового автомобіля «ВМW Х5 xDrive 30d/F15», а саме: № 1 від 03.07.2014 року (а.с. 169), № 2 від 01.08.2014 року (а.с. 177), № 3 від 01.09.2014 року (а.с. 188), № 4 від 01.10.2014 року (а.с. 200), № 5 від 01.11.2014 року (а.с. 208), № 6 від 01.12.2014 року (а.с. 212) та накази (розпорядження) про відрядження позивача (а.с. 170-176, 178-187, 189-199, 201-207, 209-211, 213-218).

Так, з вищевказаних маршрутних (подорожніх) листів та наказів (розпоряджень) про відрядження вбачається, що з метою здійснення господарської діяльності позивач на придбаному легковому автомобілі «ВМW Х5 xDrive 30d/F15» переміщувався як по території Закарпатської області так і по території України. Таким чином, з метою мобільної та оперативної роботи щодо здійснення своєї господарської діяльності, укладання господарських договорів зі споживачами продукції, постачальниками сировини, що потребує переміщення по території Закарпатської області та по території України, своєчасного виконання своїх господарських зобов'язань, позивачем був придбаний легковий автомобіль «ВМW Х5». Відтак, як вбачається з вище викладеного придбаний легковий автомобіль «ВМW Х5» в подальшому у період з 02.07.2014 року по 31.12.2014 року використовувався позивачем в оподатковуваних операціях пов'язаних з господарською діяльністю щодо укладення Договорів поставки.

Щодо твердження апелянта про те, що до складу податкового кредиту приватного підприємця можливе включення сум ПДВ за транспортними засобами, зареєстрованими лише на суб'єкта господарювання (а не на приватну особу) за умови використання їх в оподатковуваних операціях, то такі не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Згідно пункту 6 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Правила державної реєстрації) транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції; транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

Відповідно до абзацу 1 пункту 7 Правил державної реєстрації, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

03 липня 2014 року ФОП ОСОБА_1 проведено реєстрацію придбаного ним транспортного засобу, про що йому видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 160).

Тому вірним є висновок суду першої інстанції про те, що транспортні засоби реєструються за їх власниками (фізичними чи юридичними особами), а реєстрація за фізичними особами-підприємцями не передбачена. Тому у свідоцтві про реєстрацію транспортних засобів не може зазначатися як їх власник фізична особа-підприємець. При цьому неможливість державної реєстрації транспортних засобів за фізичними особами-підприємцями не позбавляє права таких осіб на податковий кредит за операціями з придбання транспортних засобів, якщо були дотримані умови його формування, визначені ПК України.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неправомірність податкового повідомлення-рішення № від 10.06.2015 року.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з дотримання норм матеріального права, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року у справі № 807/2235/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 22 листопада 2016 року.