Справа № 520/9988/16-а
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016 р. Справа № 520/9988/16-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Рева С.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою інспектора ВРД Управління патрульної поліції м. Одеси капітана поліції ОСОБА_4 на Постанову Київського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до інспектора Управління патрульної поліції м. Одеси капітана поліції ОСОБА_4, третя особа: Управління патрульної поліції про визнання неправомірними дій, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до інспектора Управління патрульної поліції м. Одеси капітана поліції ОСОБА_4, третя особа: Управління патрульної поліції про визнання неправомірними дій.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2016 року позов задоволено. Визнано дії інспектора Управління патрульної поліції в м. Одесі капітана поліції ОСОБА_4 по складанню Протоколу про адміністративне правопорушення серія АП2 №455452 від 29.02.2016 року протиправними. Визнано Протокол про адміністративне правопорушення серія АП2 №455452 від 29.02.2016 року недійсним.

Інспектор ВРД Управління патрульної поліції м. Одеси капітан поліції ОСОБА_4 не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 30 серпня 2016 року по справі № 520/9988/16-а та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволені позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, Відповідач зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції було неповно зясовано обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що 10 лютого 2016 року о 13-45 позивач став учасником ДТП на складному регульованому перехрестю, яке розташовано на площі Толбухіна в місті Одесі. За наслідками ДТП відповідачем було складено протокол про адміністративне правопорушення серія АП2 № 455452 від 25 лютого 2016 року.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2016 року визнано дії інспектора Управління патрульної поліції в м. Одесі капітана поліції ОСОБА_4 по складанню Протоколу про адміністративне правопорушення серія АП2 №455452 від 29.02.2016 року протиправними та визнано Протокол про адміністративне правопорушення серія АП2 №455452 від 29.02.2016 року недійсним. Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевою самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадянина, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженим на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 255 КУпАП передбачено вичерпний перелік осіб та органів, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих,якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

В зазначеному Протоколі відповідач звинуватив позивача в тому, що він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, згідно змісту якого має місце порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Судом встановлено, що відповідачем при складенні оскаржуваного протоколу не було сформулювало суть правопорушення як того вимагає ст. 124 КУпАП. При цьому у зазначеному Протоколі відповідачем всупереч вимогам статті 256 КУпАП також не були зазначені свідки та їх адреси.

Згідно до положень статей 6, 7 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24 травня 2013 року (справа № К-24796/10) висловлена правова позиція, що за змістом статті 256 цього Кодексу протокол про адміністративне правопорушення є основним документом, єдиною підставою для розгляду місцевим судом справи про адміністративне правопорушення.

Отже, дії суб'єкта владних повноважень по складанню протоколу про адміністративне правопорушення, пропонування надати письмове пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих та свідків за обставинами ДТП, по вилученню посвідчення водія і так далі є окремо взятими процесуальними діями у сфері публічно-правових відносин, що підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства згідно до положень частини 2 статті 55 Конституції України, частини 2 статті 2, пункту 1) частини 2 статті 17 КАСУ.

Враховуючи вище викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання дій інспектора Управління патрульної поліції в м. Одесі капітана поліції ОСОБА_4 по складанню Протоколу про адміністративне правопорушення серія АП2 №455452 від 29.02.2016 року протиправними.

Однак, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо визнання Протоколу про адміністративне правопорушення серія АП2 №455452 від 29.02.2016 року недійсним з огляду на наступне.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч.1 ст. 2 КАС України).

Згідно ч. 2 ст. 176 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення протокол про адміністративне правопорушення є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення за своїм характером не є правовим актом індивідуальної дії, оскільки він лише встановлює та фіксує певні фактичні обставини, пов'язані з вчиненням адміністративного правопорушення, та не породжує ніяких прав та обов'язків для правопорушника і не може бути предметом окремого спору і підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами стосовно наявності чи відсутності ознак (складу) адміністративного правопорушення.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення не вважається рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні ст.17 КАС України, а тому не підлягає оскарженню в порядку адміністративного судочинства. Крім того, відповідно до положень визначених у Розділі ІV Кодексу України про адміністративне правопорушення, не передбачено оскарження протоколу про адміністративне правопорушення, натомість передбачається оскарження та опротестування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання неправомірними дій та визнання недійсним протоколу підлягають частковому задоволенню.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу інспектора ВРД Управління патрульної поліції м. Одеси капітана поліції ОСОБА_4, - задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2016 по справі № 520/9988/16-а, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_5, - задовольнити частково.

Визнати дії інспектора Управління патрульної поліції в м. Одесі капітана поліції ОСОБА_4 по складанню Протоколу про адміністративне правопорушення серія АП2 №455452 від 29.02.2016 року протиправними.

В решіт позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючийсуддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3