Справа № 495/8253/16-а
Суддя: Боярський О. О.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/8253/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2016 м. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярський О.О, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного спеціаліста відділу з питань тимчасового та постійного проживання управління у справах з іноземцями та особами без громадянства ОСОБА_2, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Головного спеціаліста відділу з питань тимчасового та постійного проживання управління у справах з іноземцями та особами без громадянства ОСОБА_2, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дій головного спеціаліста відділу з питань тимчасового та постійного проживання управління у справах з іноземцями та особами без громадянства ОСОБА_2 по видачі висновку Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області від 25.01.2016 року - незаконними; зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській Області поновити дозвіл на імміграцію та документувати ОСОБА_1 посвідкою на постійне проживання в Україні.

В судове засідання позивач не з'явився, надав письмову заяву, відповідно до якої просить справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Представник відповідача, у судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, відповідно до якої просить суд розглянути справу у його відсутності.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України справа підлягає розгляду в письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідач викликався у судове засідання, однак не з'явився, жодних доказів на підтвердження правомірності свого рішення до суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі висновку Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області від 25.01.2016 року про скасування дозволів на імміграцію в Україну в позивача було вилучено посвідку на постійне проживання.

Підставою для вилучення посвідки є те, що в результаті перевірки стало відомо, що наявна в матеріалах справи довідка, яка підтверджує, що гр. Вєтнаму ОСОБА_1 дійсно працював за Угодою між Урядом СРСР та Урядом СРВ на Одеському виробничому взуттєвому об'єднані ім. Октябирської революції була видана 15.07.2003 року, тобто після отримання заявником посвідки вперше (06.02.2002 року).

Таким чином, відповідач вважає, що на момент звернення з заявою про залишення на постійне проживання в Україні, а саме 09.11.2001 року, документів які б підтверджували наявність у гр. В'єтнаму ОСОБА_1 підстав для отримання посвідки на постійне проживання відповідно до п. 4 розділу 5 «Прикінцеві положення» Закону України «Про іміграцію» в матеріалах справи не було.

У зв'язку з цим, відповідач дійшов висновку, що громадянину СРВ Нгуєн Хонг Нюнг дозвіл на імміграцію в Україну надано з порушенням Закону України «Про імміграцію», посвідками на постійне проживання вони документовані безпідставно та вважав за можливе керуючись вимогами п. 2.9 розділу ІІ Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання скасувати дозволи на імміграцію позивачу.

Суд не погоджується з такими висновками відповідача на підставі наступного.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Як зазначалось вище, підставою для скасування посвідки на постійне проживання ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області зазначило п. 2.9 розділу ІІ Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання.

Суд такі висновки відповідача вважає помилковими, оскільки пунктом 6 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію» чітко визначено, що інші випадки для скасування дозволу на імміграцію мають бути передбачені законами України, тоді як у спірних рішеннях Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 27.07.2016 р. відсутня вказівка на відповідну норму Закону, на підставі якої виданий ОСОБА_1 дозвіл на імміграцію в Україну підлягає скасуванню.

Порушення встановленого законодавством України порядку надання дозволів на імміграцію в Україну, в розумінні статті 12 Закону України «Про імміграцію», є підставою для скасування таких дозволів, якщо з'ясується, що їх надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність. (п.1 ч.1 ст.12 Закону)

Надання ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області не встановлено.

Допущення міграційними органами помилки при прийнятті рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на імміграцію, за відсутності у цьому вини останнього, не є визначеною Законом України «Про імміграцію» та іншими законами України підставою для скасування таких дозволів.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено обов'язок органів державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскаржуваний висновок відповідача є актом індивідуальної дії, в якому Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області не зазначило та не мотивувало, з якої визначеної законом підстави скасовано дозвіл ОСОБА_1 на імміграцію в Україну, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати, що оскаржуване рішення прийнято на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні судам необхідно здійснити перевірку того, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що висновок Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 25.01.2016р. та вилучення посвідки на постійне проживання у позивача є протиправними.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 128, 159-163 КАС України, ст. 19 Конституції України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного спеціаліста відділу з питань тимчасового та постійного проживання управління у справах з іноземцями та особами без громадянства ОСОБА_2, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії головного спеціаліста відділу з питань тимчасового та постійного проживання управління у справах з іноземцями та особами без громадянства ОСОБА_2 по видачі висновку Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області від 25.01.2016 року - незаконними.

Зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області поновити дозвіл на імміграцію та документувати ОСОБА_1 посвідкою на постійне проживання в Україні.

Постанова може бути оскаржена в Одеський апеляційний адміністративний суд через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: