Справа № 803/304/16
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 р. Справа № 876/3137/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Богдан А.О.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Національної поліції України на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 року в справі № 803/304/16 за позовом ОСОБА_2 до Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії № 1 апарату Національної поліції України, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення атестаційної комісії, наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

встановив:

У березні 2016 року позивач - ОСОБА_2 - звернувся в суд з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Центральної атестаційної комісії №1 Апарату НП України, оформлене протоколом ОП №15.00002114.0015138 від 21.01.2016 року; скасувати наказ Голови Національної поліції України №110 о/с від 18.02.2016 року про звільнення позивача зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (через службову невідповідність); поновити на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки у Волинській області Департаменту внутрішньої безпеки НП України з 24.02.2016 року та зобов'язати ДВБ НП України нарахувати та виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 25.02.2016 року по час поновлення на службі.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 року адміністративний позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення Центральної атестаційної комісії №1 Апарату Національної поліції України, оформлене протоколом ОП №15.00002114.0015138 від 21.01.2016 року; визнано протиправним та скасовано наказ Голови Національної поліції України №110 о/с від 18.02.2016 року про звільнення зі служби в поліції полковника поліції ОСОБА_2 - старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки у Волинській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України; поновлено ОСОБА_2 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки у Волинській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 24 лютого 2016 року; стягнуто з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 12840,40 грн. (дванадцять тисяч вісімсот сорок гривень 40 копійок); постанову суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки у Волинській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної Поліції України з 24 лютого 2016 року та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Національна поліція України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при ухваленні даної постанови було зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Так, зокрема, вказує на те, що визнаючи необґрунтованим рішення атестаційної комісії, суд підмінив колегіальний орган, та в порушення положень, визначених у ст. 162 КАС України, прийняв нове рішення, яким дійшов висновку про відповідність позивача займаній посаді; порушив основний принцип змагальності сторін, визначений у ст. 11 КАС України, поклавши обов'язок доказування законності прийняття рішення колегіальним органом на Національну поліцію України; суд не оцінив змісту атестаційного листа позивача та не надав належної оцінки зазначеним у додатку до протоколу мотивам; позивач порушив строки звернення до суду при оскарженні 15 березня 2016 року рішення Центральної атестаційної комісії №1 Апарату Національної поліції України від 21.01.2016 року.

В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив за їх безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 перебував на службі в органах МВС України на різних посадах з 20.09.2003 року по 06.11.2015 року. Наказом Голови Національної поліції України № 13 о/с від 07.11.2015 року позивача призначено на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки у Волинській області ДВБ НП України з 07.11.2015 року, присвоївши йому спеціальне звання «полковник поліції». Відповідно до наказу Голови Національної поліції України №110 о/с від 18.02.2016 року полковника поліції ОСОБА_2, старшого оперуповноваженого в ОВС управління внутрішньої безпеки у Волинській області ДВБ, звільнено зі служби в поліції за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 24 лютого 2016 року. Підставою слугувало рішення атестаційної комісії від 21.01.2016 року.

Зазначене рішення атестаційної комісії про невідповідність позивача займаній посаді, а також наступне звільнення послужили підставою для звернення позивача до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з необгрунтованості рішення Центральної атестаційної комісії №1 Апарату НП України, оформленого протоколом ОП №15.00002114.0015138 від 21.01.2016 року, яке слугувало єдиною підставою для винесення наказу Голови Національної поліції України №110 о/с від 18.02.2016 року про звільнення позивача зі служби в поліції, а, відтак і протиправності наказу про звільнення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з наступних мотивів.

02 липня 2015 року Верховною Радою України прийнятий Закон України «Про Національну поліцію», який згідно з пунктом І розділу XI Прикінцевих та перехідних положень цього Закону набрав чинності з 07 листопада 2015 року.

Згідно з пунктом 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначених цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

ОСОБА_2 в період з 20.09.2003 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України на різних посадах, з утворенням Національної поліції працював на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки у Волинській області ДВБ НП України з 07.11.2015 року з присвоєнням спеціального звання «полковник поліції» (наказ Голови Національної поліції України №13 о/с від 07.11.2016 року).

З метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність відповідно до ст. 57 Закону України «Про національну поліцію», Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських 26.11.2015 року Головою НП України видано наказ №116, згідно з яким у період з 26.11.2015 року по 06.12.2015 року передбачено провести організаційні заходи з підготовки та проведення атестування поліцейського апарату НП України; вирішено забезпечити проведення центральною атестаційною комісією атестування поліцейських апарату НП України в період з 26.11.2015 року по 28.12.2015 року та провести атестування відповідно до вимог Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС від 17.11.2015 року №1465, та зобов'язано керівників структурних підрозділів апарату НП України скласти списки поліцейських, які підлягають атестуванню; скласти атестаційні листи на поліцейських; підготувати для надання на засідання атестаційної комісії додаткові матеріали щодо проходження служби поліцейськими; довести до поліцейських інформацію про час та місце проведення атестації та забезпечити їх прибуття в разі необхідності.

Наказом Голови НП України №217 від 21.12.2015 року продовжено проведення атестування поліцейських апарату НП України по 30.01.2016 року.

Згідно з наказом Голови НП України №102 від 23.11.2015 року зобов'язано всіх керівників структурних підрозділів НП України під підпис ознайомити весь особовий склад з умовами проведення атестування працівників, забезпечити реєстрацію всіх без винятку осіб, які виявили бажання пройти атестування у єдиній централізованій відомчії телекомунікаційній мережі (ЄЦВТМ) у період з 24 до 26 листопада 2015 року.

Судом встановлено, що позивач виявив бажання служити в НП України, тому з метою підтвердження своїх професійних якостей вирішив пройти атестування та зареєструвався в ЄЦВТМ.

З матеріалів справи також слідує, що 21.02.2016 року позивач проходив атестування Центральною атестаційною комісією №1 Апарату НП України.

Пунктом 10 розділу IV Інструкції передбачено, що з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування. За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Відповідно до атестаційного листа полковника поліції ОСОБА_2 за результатами атестування позивач з тестування на загальні навички отримав 28 балів з 60 можливих та по професійному тестуванню - 26 балів з 60 можливих.

Пунктом розділу IV 15 Інструкції встановлено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків:

1) займаній посаді відповідає;

2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду;

3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність;

4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Згідно з пунктами 20-23 Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу. Протоколи засідань атестаційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії.

Відповідно до наявного а матеріалах справи протоколу Центральної атестаційної комісії №1 Апарату НП ОП №15.00002114.0015138 від 21.01.2016 року комісією (за - 3, проти - 0) прийнято рішення про те, що ОСОБА_2 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Не погодившись з висновком Центральної атестаційної комісії №1 Апарату НП від 21.01.2016 року, позивач оскаржив його до Центральної апеляційної атестаційної комісії.

За результатами розгляду Центральна апеляційна атестаційна комісія скаргу поліцейського ОСОБА_2 залишила без розгляду, виходячи з того, що скаржник не набрав 60 і більше балів за професійний тест та тест на загальні здібності. Зазначене підтверджується протоколом Центральної атестаційної комісії №1 Апарату НП ОП №б/н від 05.02.2016 року.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, відтак в даній справі суд має право і зобов'язаний перевірити обґрунтованість оскарженого позивачем рішення атестаційної комісії..

Зазначене узгоджується із передбаченим п.1 ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект, як право на розгляд справи судом із «повною юрисдикцією», тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п.70 рішення Європейького суду з прав людини від 28.06.1990 року у справі Обермейєр проти Австрії (Case of Obermeier v. Austria); п.155 рішення Європейського суду з прав людини від 04.03.2014 року у справі Гранд Стівенс проти Італії (Case of Grande Stevens v. Italy)).

Відтак, суд першої інстанції, перевіряв обґрунтованість рішення атестаційної комісії, врахувавши також і критерії, яким повинно відповідати рішення, встановлені п.16 Інструкції. Такими, зокрема, є: повнота виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); показники службової діяльності; рівень теоретичних знань та професійних обов'язків; оцінки з професійної і фізичної підготовки; наявність заохочень; наявність дисциплінарних стягнень; результати тестування; результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Так, судом першої інстанції враховано наступні докази: атестаційний лист ОСОБА_2 (розділ І), в якому надано позитивну оцінку його ділових, професійних, особистих якостей начальником УВБ у Волинській області ДВБ НП України полковником ОСОБА_4; висновок директора ДВБ НП України Г.Грігалашвілі (розділ ІІ атестаційного листа) про те, що ОСОБА_2 займаній посаді відповідає; інформаційна довідка за підписом начальника відділу ДВБ НП України полковника поліції ОСОБА_5, якою підтверджується, що за результатами складання підсумкових заліків зі службової діяльності за 2014-2015 навчальний рік позивач отримав за п'ятибальною системою загальну оцінку «добре»; послужний список позивача, який підтверджує, що він 16 разів заохочувався та має численні відзнаки і нагороди за сумлінну службу і жодного разу не притягався до дисциплінарної відповідальності; результати тестування на застосування загальних навичок (28 балів з 60 можливих) та професійне тестування (26 балів з 60 можливих).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що досліджені зазначені вище документи не свідчать про те, що позивач характеризується негативно чи має низькі показники службової діяльності.

Натомість відповідач посилається на всебічний розгляд зібраних матеріалів на позивача та проведену з ним співбесіду, а також на зазначену в додатку до протоколу засідання від 21.01.2016 року мотивацію. Будь-яких інших належних та допустимих доказів підтвердження невідповідності позивача займаній посаді на обґрунтування прийнятого Центральною атестаційною комісією №1 Апарату НП рішення відповідачами ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції надано не було.

Зазначеним спростовується посилання апелянта на те, що при ухваленні рішення судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 86 КАС України, враховано лише докази, подані виключно стороною позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Центральної атестаційної комісії №1 Апарату НП ОП №15.00002114.0015138 від 21.01.2016 року про невідповідність ОСОБА_2 займаній посаді та звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, не ґрунтується на вимогах Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої Наказом Міністра внутрішніх справ України №1465 від 17.11.2015 року, прийняте комісією без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, а, відтак, є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 24 Інструкції за результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою і секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

Згідно з пунктом 28 Інструкції керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Оскільки єдиною підставою для винесення наказу Голови Національної поліції України №110 о/с від 18.02.2016 року про звільнення позивача зі служби в поліції слугувало рішення Центральної атестаційної комісії №1 Апарату НП, оформлене протоколом ОП №15.00002114.0015138 від 21.01.2016 року, яке є необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню є і зазначений вище наказ про звільнення позивача.

Щодо тверджень апелянта про наявність в атестаційних комісій дискреційних повноважень при прийнятті рішення за результатами атестування поліцейських та підміну судом першої інстанції колегіального органу при прийнятті нового рішення про відповідність позивача займаній посаді, колегія суддів зазначає наступне.

Прийняття одного із зазначених рішень дійсно є дискреційними повноваженнями атестаційної комісії, а у випадках, передбачених п. 12 розділу VI Інструкції № 1465 - апеляційної атестаційної комісії, які не можуть бути реалізовані іншими особами, у тому числі судом. Разом з тим, адміністративний позов ОСОБА_2 не містить вимог щодо прийняття судом рішення про визнання його таким, що відповідає займаній посаді. Натомість даний позов містить вимогу про перевірку правомірності прийнятого Центральною атестаційною комісією №1 Апарату НП рішення та наказу Голови Національної поліції України України про звільнення позивача, як суб'єктом владних повноважень.

Повноваження суду на вчинення таких дій передбачені ст.ст. 2, 6, 17, 105, 162 КАС України. Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб'єктів владних повноважень, визначені у ч. 3 ст. 2 КАС України.

Під час розгляду та вирішення даної справи було встановлено, що висновки Центральної атестаційної комісії №1 Апарату НП за результатами атестування ОСОБА_2 не відповідають критерію обґрунтованості, що є підставою для їх скасування.

Зазначені висновки відповідають позиції Європейського суду з прав людини стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами. За загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об'єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (п. 157 рішення від 21 липня 2011 року у справі «Сігма радіо телеквіжн лтд. проти Кіпру» (Case of Sigma Radio Television LTD. V. Cyprus); п. 44 рішення від 22 листопада 1995 року у справі «Брайєн проти Об'єднаного Королівства» (Case of Bryan v. The United Kingdom); п. 4 рішення Європейської комісії з прав людини щодо прийнятності від 8 березня 1994 року у справі «ІSKCON та 8 інших проти Об'єднаного Королівства» (ІSKCON and 8 Others against the United Kingdom); п.47-56 рішення від 2 грудня 2010 року у справі «Путтер проти Болгарії» (Case of Putter v. Bulgaria).

Безпідставними є також посилання апелянта на порушення судом першої інстанції принципу змагальності сторін, визначеного ст. 11 КАС, внаслідок покладення на Національну поліцію України обов'язку щодо доведення законності прийняття рішення колегіальним органом - атестаційною комісією. За змістом ч.1 ст.13 та ч.1 ст.63 Закону «Про Національну поліцію» поліцейський перебуває у службових відносинах з державою в особі центрального органу управління поліцією (територіального органу поліції), а тому належним відповідачем за позовною вимогою про скасування рішення (висновку) атестаційної комісії є відповідний орган поліції, керівником якого така комісія створена. А, відтак, і обов'язок доказування правомірності прийнятого рішення покладається на відповідний орган поліції.

Серед зазначених вище мотивів апеляційної скарги відповідач вказує і на те, що позивач звернувся до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування рішення Центральної атестаційної комісії №1 Апарату Національної поліції України, оформлене протоколом ОП №15.00002114.0015138 від 21.01.2016 року лише 15.03.2016 року, тобто з пропуском строку звернення до суду, встановленого ст. 99 КАС України. Однак суд безпідставно не залишив позовну вимогу без розгляду на підставі ст. 100 КАС України.

Так, ОСОБА_2 дійсно звернувся до суду із зазначеною вище вимогою 15.03.2016 року, що, на перший погляд, перевищує зазначений у ч. 3 ст.99 КАС України строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Однак апелянтом не враховано положень ч.4 ст.99 КАС України, відповідно до яких. якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач оскаржив рішення Центральної атестаційної комісії №1 Апарату НП, оформлене протоколом ОП №15.00002114.0015138 від 21.01.2016 року, до Центральної апеляційної атестаційної комісії, яка відповідно до протоколу №б/н від 05.02.2016 року залишила скаргу позивача без розгляду. Враховуючи те, що розгляд скарги відбувався у відсутності позивача, останній дізнався про результати розгляду його скарги з моменту отримання вказаного рішення.

Відтак, звернувшись 15.03.2016 року до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування рішення Центральної атестаційної комісії №1 Апарату НП від 21.01.2016 року, позивач не порушив встановлений ст. 99 КАС України строк звернення до суду, оскільки скористався можливістю адміністративного оскарження зазначеного рішення.

З огляду на викладене, вказані вище аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть слугувати підставою для скасування рішення.

З інших підстав та в іншій частині апелянт рішення суду першої інстанції не оскаржував.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З врахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, у відповідності до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Національної поліції України залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 року в справі № 803/304/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а у разі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Бруновська Н.В.

Шавель Р.М.

Повний текст ухвали складено 21.11.2016 року.