Справа № 2а-12958/12/2670
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" листопада 2016 р. м.Київ К/800/23511/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Стрелець Т.Г.,

Швед Е.Ю.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Славутич-2» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Славутич-2» до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа - Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація», про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2012 року Житлово-будівельний кооператив «Славутич-2» звернувся з позовом до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому просило визнати протиправним та скасувати розпорядження від 10 грудня 2010 року №1112 в редакції згідно змін та доповнень, внесених розпорядженнями від 29 липня 2011 року №1339 та від 12 травня 2011 року №715 у частині закріплення на праві господарського відання нежилого приміщення загальною площею 537,2 квадратних метрів у будинку №6-А по вул.Бучми Амвросія у м.Києві за КП «Київжитлоспецексплуатація».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року, позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Житлово-будівельний кооператив «Славутич-2» звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі скаржник зазначає про подання позову в межах терміну встановленого ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається із матеріалів справи, розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 12 травня 2011 року №715 «Про окремі питання виконання розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 грудня 2010 року №1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» (зі змінами та доповненнями) додаток 11 до розпорядження №1112 викладено у редакції згідно з додатком 2, зокрема п.84 додатку 2, - приміщення, площею 537,2 кв.м, за адресою м.Київ, вул.Бучми Амвросія 6-А, закріплено на праві господарського відання за Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація».

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 29 липня 2011 року №1339 «Про внесення змін та доповнень до розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 грудня 2010 року № 1112 та від 12 травня 2011 року №715» внесено зміни у додаток 11 до розпорядження № 1112, зокрема п. 4.2 додатку 2, - приміщення площею 537,2 м2 за адресою м.Київ, вул.Бучми Амвросія, 6-А закріплено на праві господарського відання за третьою особою.

Зазначені розпорядження опубліковано в газеті «Хрещатик» за серпень 2011 року №119 та за вересень 2011 року №139 відповідно.

Предметом позовних вимог у справі є визнання незаконним та скасування розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради від 10 грудня 2010 року №1112 з урахуванням внесених змін і доповнень розпорядженнями від 12 травня 2011 року №715 та від 29 липня 2011 року №1339.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), приймаючи оскаржуване розпорядження про передачу майна, яке є власністю позивача, комунальному підприємству, вийшов за межі повноважень, які надані йому відповідно до чинного законодавства.

Залишаючи позов без розгляду на підставі ст.ст.99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із пропуску позивачем строку для звернення до адміністративного суду.

При цьому, розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій виходили із того, що даний спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як встановлено ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Справа адміністративної юрисдикції, згідно п.п.1, 7 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України, це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори юридичних та фізичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених при здійсненні владних управлінських функцій.

Спірні відносини у даній справи виникли щодо права на об'єкт нерухомого майна, позов заявлений з підстав порушення права власності на вказаний об'єкт, тобто спір фактично стосується захисту права власності; у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу майна в оперативне управління, тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації, оспорювання правомірності такого акта та набуття особою спірного майна має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

З урахуванням вищенаведеного, а також правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постановах від 29 березня 2016 року у справі №21-5430а15, від 17 травня 2016 року у справі № 21-331а16, від 14 червня 2016 року у справі №21-5022а15, слід дійти висновку, що даний спір не носить характеру публічно-правового та не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, у зв'язку з чим провадження у цій справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як встановлено ч.3 ст.22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

За суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Славутич-2»задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Роз'яснити, що даний спір підлягає розгляду господарськими судами в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді