Справа № 826/5705/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 листопада 2016 року № 826/5705/16

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Добрянської Я.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1,

до відповідача Управління Державної міграційної служби України в м. Києві,

про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Громадянка Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Управління Державної міграційної служби України в м. Києві про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що рішення Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про відмову в продовженні строку перебування на території України від 02.03.2016 № 1-21/вх. 1717-16 є невмотиваним, необґрунтованим, прийнятим в порушення вимог чинного законодавства, адже конкретної причини для відмови позивачу у перебуванні на території України не зазначено, а вимоги законодавства при подачі відповідної заяви громадянкою Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 було дотримано в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував у повному обсязі з тих підстав, що прийняте рішення про відмову в продовженні строку перебування на території України від 02.03.2016 № 1-21/вх. 1717-16 прийняте на основі висновку ГУ ДМС України в м. Києві від 28.10.2014, яким скасовано рішення УГІРФО ГУ МВС України в м. Києві про документування позивача посвідкою на постійне проживання в Україні.

Крім того відповідачем зазначено, що посвідку на постійне проживання НОМЕР_1 виданої УГІФО ГУ МВС України в м. Києві від 07.12.2006 взамін посвідки на постійне проживання НОМЕР_1 визнано неправомірно виданою та такою, що підлягає вилученню, прийняте рішення про надання дозволу на імміграцію в Україні громадянці В'єтнаму ОСОБА_1 від 04.05.2005 таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Тобто з урахуванням виевикладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представником відповідача 26.05.2016 електронною поштою подано до суду клопотання про залучення співвідповідача у справі, а саме Державної міграційної служби України, оскільки рішення про відмову позивачу у продовженні строку перебування на території України приймалося ДМС України.

Суд приймає до уваги те, що винесенню повідомлення про відмову в продовженні строку перебування на території України передувало рішення Державної міграційної служби України, однак в даному позовному провадженні суд вбачає за необхідне зазначити, що позивач оскаржує повідомлення Управління Державної міграційної служби України в м. Києві від 02.03.2016 за № 1-21/вх. 1717-16 про відмову в продовженні строку перебування на території України громадянці Соціалістичної Республік ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В силу ч. 1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отож, беручи до уваги наведені обставини, згідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, суд ухвалив розгляд даної адміністративної справи продовжити в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши наявні у справі документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.02.2016 позивач звернулася до Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києва із заявою № 68-06 про продовження строку перебування на території України.

Подану заяву позивач обґрунтовувала тим, що висновком ГУ ДМС України в м. Києві від 28.10.2014 скасовано рішення УГІРФО ГУ МВС України в м. Києві про документування її посвідкою на постійне проживання в Україні, а також як на підставу продовження строку перебування на території України зазначила, що має сина громадянина України.

Рішенням Державної міграційної служби України від 19.02.2016 позивачу було відмовлено в продовженні строку перебування на підставі підп. 6 п. 10 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 15.02.2012 № 150.

02.03.2016 позивача було повідомлено про прийняте рішення про відмову в продовженні строку перебування на території України.

В той же час позивач, не погодившись із рішеннями відповідача щодо відмови в продовженні строку перебування на території України, за захистом власних прав, свобод та інтересів звернулася із цим позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства з приводу даного спору, а також заслухавши пояснення представника відповідача та оглянувши позицію судів вищих інстанцій з приводу аналогічних спорів, суд дійшов до висновку про відмови у задоволенні позовних вимог, зважаючи на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України, з урахуванням періоду виникнення спірних правовідносин між позивачем та першим відповідачем визначено Конституцією України, Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" в редакції Закону від 22 вересня 2011 року, № 3773-VI (надалі - Закон).

Відповідно ст. 17 Закону іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме висновку від 28.10.2014 головного спеціаліста відділу імміграційної роботи управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в м. Києві Стрелюк С.Л., про скасування посвідок на постійне проживання в Україні громадянам В'єтнаму ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посвідкою на постійне проживання встановлено, що до головного управління ДМС України в м. Києві звернулася громадянка В'єтнаму ОСОБА_1 із заявою про обмін посвідки на постійне проживання.

З матеріалів міграційної справи головним спеціалістом встановлено, що позивач прибула в Україну в 1991 році.

Перебуваючи в Україні на законних підставах 30.12.2004 позивач звернулася до ВГІРФО Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві із заявою про надання дозволу на імміграцію у зв'язку з тим, що в м. Києві проживає її чоловік - іммігрант громадянин В'єтнаму ОСОБА_2, якого 25.06.2003 управлінням ГІРФО ГУ МВС України в м.Києві документованого посвідкою на постійне проживання НОМЕР_1 (відповідно до свідоцтва про шлюб, яке міститься у матеріалах міграційної справи).

04.05.2005 стосовно позивача прийнято рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну. Разом з тим, головним спеціалістом встановлено, що в матеріалах міграційної справи відсутнє нотаріально засвідчене підтвердження згоди на імміграцію та гарантії фінансового забезпечення з боку чоловіка ОСОБА_2.

Також головним спеціалістом зазначено, що в ході перевірки матеріалів справи 106934 про документування посвідкою на постійне проживання чоловіка ОСОБА_1 було встановлено, що громадянин В'єтнаму ОСОБА_2 25.06.2003 звернувся до відділу ГІРФО Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві із заявою про документування посвідкою на постійне проживання на підставі того, що згідно Угоди між Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам та Урядом СССР від 1981 року він працював в період березня 1987 по квітень 1991 року на Горлівському машинобудівному заводі Донецької області, що підтверджено. Разом з тим у ході перевірки встановлено, що ОСОБА_2 подав документи на отримання посвідки на постійне проживання в Україні після шести місяців чинності Закону України "Про імміграцію", а тому слід вважати його таким, що не має підстав на дозвіл на імміграцію в Україні.

Вищевказаним висновком від 28.10.2014 головного спеціаліста відділу імміграційної роботи управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в м. Києві Стрелюк С.Л. прийняте рішення 27.06.2003 про оформлення посвідки на постійне проживання в Україні громадянину В'єтнаму ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, яке не відповідає вимогам чинного законодавства, посвідку на постійне проживання НОМЕР_1, виданої УГІРФО ГУ МВС України в м. Києві 07.12.2006 взамін посвідки на постійне проживання НОМЕР_1 визнати неправомірно виданою та вилучити, анулювати відмітку про наявність дозволу на постійне проживання в Україні у паспортному документі громадянина В'єтнаму ОСОБА_2, рахувати, що прийняте рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянці В'єтнаму ОСОБА_1 від 04.05.2005 таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, анулювати відмітку про наявність дозволу на постійне проживання в Україні в паспортному документі громадянки В'єтнаму ОСОБА_1.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" приймаюча сторона - зареєстровані в установленому законом порядку українські підприємства, установи та організації, представництва (філії) іноземних підприємств, установ, організацій, представництва міжнародних організацій, а також фізичні особи (громадяни України, іноземці та особи без громадянства), які постійно проживають або тимчасово перебувають на території України у зв'язку з навчанням, стажуванням, роботою, або на інших законних підставах, та запрошують чи приймають іноземців та осіб без громадянства.

Згідно до ст 17 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав), документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України, у продовженні строку перебування іноземцю або особі без громадянства може бути відмовлено в разі відсутності для цього підстав та достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов'язаних із перебуванням іноземця або особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторони.

Відповідно пп.4 п.6 Порядку клопотання (подання) приймаючої сторони щодо оформлення іноземцеві та особі без громадянства посвідки на тимчасове проживання і документи, зазначені у частинах четвертій - п'ятнадцятій статті 5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до категорії іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну на тимчасове проживання, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Ч.4 ст.5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною тринадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування.

Згідно п. 11 Порядку за результатами розгляду заяви протягом семи днів (для оформлення посвідки на постійне проживання) або не більш як 15 днів (для оформлення посвідки на тимчасове проживання) з дня подання всіх визначених цим Порядком документів приймається рішення про видачу або відмову у видачі посвідки, яке затверджується Головою ДМС, а у разі його відсутності - заступником Голови ДМС чи начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником.

В той же час, суд вбачає за необхідне зазначити, що підставою для відмови позивачеві у продовженні строку перебування на території України слугувало те, що висновком від 28.10.2014 головного спеціаліста відділу імміграційної роботи управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в м. Києві Стрелюк С.Л. прийняте рішення 27.06.2003 про оформлення посвідки на постійне проживання в Україні громадянину В'єтнаму ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, яке не відповідає вимогам чинного законодавства, посвідку на постійне проживання НОМЕР_1, виданої УГІРФО ГУ МВС України в м. Києві 07.12.2006 взамін посвідки на постійне проживання НОМЕР_1 визнати неправомірно виданою та вилучити, анулювати відмітку про наявність дозволу на постійне проживання в Україні у паспортному документі громадянина В'єтнаму ОСОБА_2.

Відповідно до п. 9 Порядку для продовження строку перебування на території України іноземець та особа без громадянства і приймаюча сторона разом із заявою подають такі документи:

1) у разі, коли приймаючою стороною є фізична особа:

-паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред'явлення повертається), копію його сторінок з особистими даними, візою (за наявності) і відміткою про реєстрацію та/або копію імміграційної картки (за наявності);

-переклад українською мовою сторінок паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений в установленому законодавством порядку;

-паспортний документ фізичної особи, що є приймаючою стороною (після пред'явлення повертається), та копію його сторінок з особистими даними;

-копію посвідки на постійне чи тимчасове проживання або іншого документа, що підтверджує законність перебування на території України (якщо приймаючою стороною є іноземець та особа без громадянства);

-документ, що підтверджує наявність фінансового забезпечення для покриття витрат, пов'язаних з перебуванням іноземця та особи без громадянства на території України, чи гарантійний лист приймаючої сторони про взяття на себе зобов'язань із сплати всіх витрат, пов'язаних з перебуванням іноземця та особи без громадянства на території України та їх виїздом з України;

-документ про право власності або свідоцтво про державну реєстрацію права власності на житло, яке надається іноземцеві та особі без громадянства для перебування (після пред'явлення повертається), та його копію, а у разі, коли житло не належить приймаючій стороні, - письмову згоду власника (співвласника) такого житла. Якщо житло перебуває в державній або комунальній власності, замість документа про право власності подається видана організацією, яка здійснює експлуатацію житлового будинку, довідка про всіх повнолітніх осіб, місце проживання яких зареєстровано у такому житлі, та їх письмова згода на перебування іноземця та особи без громадянства;

-чотири фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра;

-квитанція про сплату державного мита за продовження строку перебування або документ, який підтверджує наявність пільг щодо сплати.

Тобто, громадянка Соціалістичної республіки В'єтнам ОСОБА_1 перебувала на території України легально саме у зв'язку із тим, що її чоловік громадянин В'єтнаму ОСОБА_2 документованого посвідкою на постійне проживання НОМЕР_1 виступав приймаючою стороною.

Оскільки вищевикладеним висновком, посвідку на постійне проживання НОМЕР_1, виданої УГІРФО ГУ МВС України в м. Києві 07.12.2006 взамін посвідки на постійне проживання НОМЕР_1 визнано неправомірно виданою та вилучено, то громадянин В'єтнаму ОСОБА_2 нелегально перебуває на території України та не може бути приймаючою стороною.

Разом з тим, позивачем не надано до суду доказів оскарження вищевикладеного висновку та рішення прийнятого на підставі нього стосовно громадянина В'єтнаму ОСОБА_2.

Як вбачається із викладеного вище, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача задовольнити заяву ОСОБА_1 про продовження строку перебування на території України, то вони задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Згідно з п.2 Порядку, заяви для оформлення посвідок подаються іноземцями та особами без громадянства до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Зразки заяв та порядок їх розгляду визначаються МВС.

Відповідно п. 11 Порядку за результатами розгляду заяви протягом семи днів (для оформлення посвідки на постійне проживання) або не більш як 15 днів (для оформлення посвідки на тимчасове проживання) з дня подання всіх визначених цим Порядком документів приймається рішення про видачу або відмову у видачі посвідки, яке затверджується Головою ДМС, а у разі його відсутності - заступником Голови ДМС чи начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником.

Тобто, вирішення питання про продовження строку дії посвідки на проживання є виключним повноваженням органів Державної міграційної служби, суд не може вирішувати вказане питання оскільки не наділений відповідними для цього повноваженнями .

Також суд зазначає, що вирішення питання чи законно чи незаконно особа перебуває на території України також належить органам ДМС, а у випадку задоволення цієї позовної вимоги суд фактично перебере на себе повноваження органів міграційної служби.

Відповідно до п.4 ч.3 ст129 Конституції України та ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень довів правомірність своїх дій. В той же час позивач не довів обставин в обґрунтування своїх вимог.

Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши надані позивачем та відповідачем докази в контексті наведених вище вимог законодавства, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем протиправності рішення ГУ ДМС України у м. Києві, відповідність якого вимогам законодавства встановлена під час розгляду справи. З огляду на зазначене, позовні вимоги позивача визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.69-71, 94, 158-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені адміністративного позову громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у порядку, встановленому в ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.І. Добрянська