Справа № 2а-19373/10/2670
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2011-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 липня 2011 року 17:12 № 2а-19373/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Хижняк І. В. та представників:

позивача: ОСОБА_1;

відповідача: ОСОБА_2;

ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовомЗакритого акціонерного товариства Київський суднобудівний-судноремонтний завод
доДержавної податкової інспекції у Подільському районі міста Києва
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 13 липня 2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29 грудня 2010 року (відповідно до відмітки служби діловодства суду) Закрите акціонерне товариство Київський суднобудівний-судноремонтний завод (далі по тексту позивач, ЗАТ Київський суднобудівний-судноремонтний завод) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі міста Києва (далі по тексту відповідач, ДПІ у Подільському районі м. Києва), в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Подільському районі м. Києва від 30 березня 2010 року №/0, від 05 липня 2010 року №/1, від 27 вересня 2010 року №/2 та від 26 листопада 2010 року №/3.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2010 року відкрито провадження в адміністративній справі №2а-19373/10/2670, закінчено підготовче провадження та справу до судового розгляду на 27 січня 2011 року.

В судове засідання 27 січня 2011 року не прибули представники сторін, у звязку з чим оголошено про відкладення розгляду справи на 17 лютого 2011 року.

В судових засіданнях неодноразово оголошувалася перерва у звязку з необхідністю надання додаткових доказів.

В судовому засіданні 13 липня 2011 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представники відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечили.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Податковим повідомленням-рішенням ДПІ у Подільському районі м. Києва від 30 березня 2010 року №/0 згідно з підпунктом б підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктів 17.1.3, 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами ЗАТ Київський суднобудівний-судноремонтний завод визначено суму податкового зобовязання з податку на прибуток у розмірі 4 849 295,00 грн., в тому числі за основним платежем 2 541 187,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 2 308 108,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження згідно рішення ДПІ у Подільському районі м. Києва від 29 червня 2010 року №11880/10/25-006 зазначене податкове повідомлення-рішення скасовано в частині 182 763,00 грн. нарахованого податку на прибуток за основним платежем; та збільшено застосовані штрафні санкції по податку на прибуток у розмірі 40 392,00 грн. ДПІ у Подільському районі м. Києва надіслано позивачу податкове повідомлення-рішення від 05 липня 2010 року №/1 про визначення суми податкового зобовязання з податку на прибуток у розмірі 4 666 532,00 грн., в тому числі за основним платежем 2 358 424,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 2 308 108,00 грн.

Відповідно до рішення Державної податкової адміністрації у місті Києві про результати розгляду скарг від 06 вересня 2010 року №9231/7/25-114 скасовано податкові повідомлення-рішення від 30 березня 2010 року №/0, від 05 липня 2010 року №/1 в частині 239 978,00 грн. податку на прибуток та збільшено суму податкового зобовязання, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями від 30 березня 2010 року №/0, від 05 липня 2010 року №/1 на 45 510,00 грн. штрафної санкції. ДПІ у Подільському районі м. Києва надіслано позивачу податкове повідомлення-рішення від 27 вересня 2010 року №/2 про визначення суми податкового зобовязання з податку на прибуток у розмірі 4 426 554,00 грн., в тому числі за основним платежем 2 118 446,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 2 308 108,00грн.

Згідно з рішенням Державної податкової адміністрації України від 17 листопада 2011 року №12254/6/25-0115 про результати розгляду повторної скарги податкове повідомлення-рішення від 30 березня 2010 року №/0 з урахуванням рішень про результати розгляду скарги ДПІ у Подільському районі м. Києва від 29 червня 2010 року №11880/10/25-006 та Державної податкової адміністрації у місті Києві про результати розгляду скарг від 06 вересня 2010 року №9231/7/25-114, залишено без змін. ДПІ у Подільському районі м. Києва надіслано позивачу податкове повідомлення-рішення від 26 листопада 2010 року №/3 аналогічне змісту податкового повідомлення-рішення від 27 вересня 2010 року №/2.

Відповідно до підпункту б підпункту 6.4.1 пункту 6.4. статті 6 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, якщо контролюючий орган скасовує або змінює раніше прийняте рішення про нарахування суми податкового зобовязання (пені і штрафних санкцій) або податкового боргу внаслідок їх адміністративного оскарження, податкове повідомлення вражається відкликаним.

Згідно з підпунктом 6.4.3 пункту 6.4 вказаної статті, у випадках, визначених підпунктом б підпункту 6.4.1 цього пункту, податкове повідомлення вважається відкликаним з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування або зміну раніше нарахованої суми податкового зобовязання (пені і штрафних санкцій) або податкового боргу.

З огляду на те, що податкові повідомлення-рішення від 30 березня 2010 року №/0 та від 05 липня 2010 року №/1 в силу вимог Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами є відкликаними та не можуть бути скасованими судом, а тому позовні вимоги в частині скасування цих податкових повідомлень-рішень задоволенню не підлягають.

Таким чином, розгляду підлягають лише позовні вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень від 27 вересня 2010 року №/2 та від 26 листопада 2010 року №/3.

Спірні податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 15 березня 2010 року №48/23-611/03149949 Про результати планової виїзної перевірки закритого акціонерного товариства Київський суднобудівний-судноремонтний завод (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.06р. по 30.09.09р., валютного та іншого законодавства за період з 01.10.06р. по 30.09.09р. (далі по тексту Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлено порушення позивачем, зокрема, вимог Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, а саме: пункту 1.21, підпунктів 1.20.2, 1.20.51, 1.20.8 пункту 1.20, пункту 1.31 статті 1, пункту 4.1 статті 4, підпункту 11.3.1 пункту 11.3 статті 11, підпункту 7.10.9 пункту 7.10 статті 7, підпункту 8.1.1 пункту 8.1 статті 8, підпунктів 8.2.1, 8.2.2 пункту 8.2, підпунктів 8.3.1, 8.3.4, 8.3.5, 8.3.6, 8.3.7 пункту 8.3, підпунктів 8.4.1, 8.4.5 пункту 8.4, підпунктів 8.6.1 пункту 8.6, підпункту 8.7.1 пункту 8.7 статті 8, пункту 1.32 статті 1, пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, абзацу першого підпункту 5.3.9 пункту 5.3, пункту 5.9 статті 5, підпункту 11.2.1 пункту 11.2, підпункту 11.3.1 пункту 11.3 статті 11, в результаті чого занижено податок на прибуток всього на суму 3 146 099,00 грн., у тому числі: 4 квартал 2006 року в сумі 604 912,00 грн., 1 квартал 2007 року в сумі 819 922,00 грн., 2 квартал 2007 року в сумі 837 306,00 грн., 3 квартал 2007 року в сумі 239 996,00 грн., 4 квартал 2007 року в сумі 177 806,00 грн., 2 квартал 2008 року в сумі 466 157,00 грн.

Зменшено відємне значення податку на прибуток на суму 1 209 326,00 грн., у тому числі 4 квартал 2006 року на суму 860 039,00 грн., 2 квартал 2007 року на суму 4 065 457,10 квартал 2008 року на суму 3 354 130,00 грн., 1 квартал 2009 року на суму 2 249 363,00 грн., 2 квартал 2009 року на суму 671 548,00 грн., 3 квартали 2009 року на суму 889 789,00 грн.

Згідно наданого представником відповідача розрахунку, сума податкового зобовязання з податку на прибуток згідно податкових повідомлень рішень від 27 вересня 2010 року №/2 та від 26 листопада 2010 року №/3 визначена позивачу по наступних епізодах порушення: 1) не включення позивачем до складу валового доходу частини доходу від експорту незакінченого корпусу судна (стор. 8-10 Акта перевірки); 2) зменшення суми валових витрат та зменшення сум амортизаційних відрахувань за результатами нікчемних операцій позивача з ТОВ Будконсалтпромторг (стор. 16-22, 33-36 Акта перевірки) та зменшення сум валових витрат на поліпшення основних засобів, не підтверджених первинними документами (стор. 25-26 Акта перевірки).

Решта епізодів порушень, а саме неправомірне коригування позивачем сум валових витрат згідно уточнюючих розрахунків за ІІІ квартал 2006 року (стор. 23 Акта перевірки) та завищення сум валових витрат за результатами збиткової операції по придбанню векселя (стор. 28-30 Акта перевірки) не призвели до визначення позивачу суми податкового зобовязання з податку на прибуток, а вплинули на зменшення збитків підприємства, тому зазначені порушення не є предметом розгляду даної справи, оскільки не були підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Позивач не погоджується з висновками Акта перевірки та обґрунтовує позовні вимоги наступним: облік доходів та витрат за контрактом від 17 квітня 1995 року №627, підписаним ДП РАО Газпром Газкомплектімпекс, на виготовлення 3-х суден здійснювалося позивачем відповідно до пункту 7.10 статті 7 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств; суми доходів були включені згідно встановленого порядку розрахунку до декларації з прибутку підприємства за 1996-2000 роки, а кінцевий розмір в 2007 році; судовими рішеннями встановлено, що розмір переплати за контрактом склав 406 127,59 доларів США, з наданням відступного правовідносини за контрактом припинилися; ЗАТ Київський суднобудівний-судноремонтний завод, укладаючи правочини з ТОВ Будконсалтпромторг, реально розраховував на настання відповідних правових наслідків, виконував належним чином взяті на себе обовязки, не знав та не міг знати про протизаконні наміри ТОВ Будконсалтпромторг; правочин по придбанню векселя ТОВ Реакційні труби є дійсним та невизнаний в судовому порядку недійсним; позивачу не відомо про наявність уточнюючих розрахунків, однак, навіть припустивши, що такі уточнюючі розрахунки надавалися, це не може бути підставою для висновку про завищення валових витрат, оскільки під час подальшого ведення бухгалтерського обліку зазначені дані не відображалися; витрати на поліпшення основних фондів підтверджуються необхідними документами; суми сплачених відсотків по придбанню векселя є законним та обґрунтованим.

Відповідач в письмовому запереченні проти позову повністю підтримує висновки Акта перевірки.

Окружний адміністративний суд міста Києва не погоджується з позовними вимогами ЗАТ Київський суднобудівний-судноремонтний завод, вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступних мотивів.

По першому епізоду порушення в Акті перевірки встановлено, що згідно оборотно-сальдових відомостей за квітень 2007 року рахунку 681/3 у ЗАТ Київський суднобудівний-судноремонтний завод станом на 01 квітня 2007 року обліковувалася кредитна заборгованість у розмірі 174 592 000,00 російських рублів, що становить 28 086 817,00 грн. Згідно акта приймання-передачі від 10 січня 2007 року передано незавершений корпус судна по проекту №00352, корпус №2. Згідно вантажної митної декларації від 16 квітня 2007 року №567081 даний корпус експортовано на суму фрахту 35 501 500,00 грн., що становить 7 030 000,00 доларів США. Після відвантаження корпусу судна кредиторська заборгованість у позивача по бухгалтерському обліку рахунку 681/3 відсутня. Однак, частину отриманого доходу від експортної операції позивачем не включено до складу валового доходу в ІІ кварталі 2007 року у розмірі 7 414 682,00 грн.

За даним епізодом порушення позивачу визначено суму податкового зобовязання за основним платежем у розмірі 1 840 411,30 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 2 231 511,40 грн.

Пункт 1.21 статті 1 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств визначає, що доходи з джерелом їх походження з України - будь-які доходи, отримані резидентами або нерезидентами від будь-яких видів їх діяльності на території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, сплачених резидентами України, доходи від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до портів, розташованих в Україні, доходи від продажу нерухомого майна, розташованого в Україні, доходи, отримані у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України, а також доходи страховиків-резидентів від страхування ризиків страхувальників-резидентів за межами України, інші доходи від господарської діяльності на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних служб України (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо).

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно з підпунктом 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств валовий доход включає загальні доходи від продажу товарів (робіт, послуг), у тому числі допоміжних та обслуговуючих виробництв, що не мають статусу юридичної особи, а також доходи від продажу цінних паперів, деривативів, іпотечних сертифікатів участі, іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, сертифікатів фондів операцій з нерухомістю (за винятком операцій з їх первинного випуску (розміщення), операцій з їх кінцевого погашення (ліквідації) та операцій з консолідованим іпотечним боргом відповідно до закону).

Відповідно до підпункту 11.3.1 пункту 11.3 статті 11 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств датою збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, у разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівку - дата її оприбуткування в касі платника податку, а за відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного надання результатів робіт (послуг) платником податку.

17 квітня 1995 року між ЗАТ Київський суднобудівний-судноремонтний завод (продавець) та ДПР АТ Газпром Газкомплектімпекс (Москва, Росія) (покупець) укладено контракт №627, за умовами якого продавець продає, а покупець купує три судна, сухо грузних трюмних теплоходів змішаного ріка-море плавання (далі по тексту - контракт).

Відповідно до пункту 4.1 контракту оплата за поставку суден здійснюється в рахунок погашення заборгованості за газ, поставлений РАТ Газпром (Росія) на Україну.

24 серпня 2006 року між ЗАТ Київський суднобудівний-судноремонтний завод (боржник) та ДПР АТ Газпром Газкомплектімпекс (Москва, Росія) (кредитор) укладено угоду б/н про надання відступного замість виконання зобовязань по контракту, за якою загальна сума боргу боржника перед кредитором по контракту складає 174 592 000,00 російських рублів; в звязку з неможливістю належного виконання боржником зобовязань по контракту сторони домовились про завершення зобовязань боржника перед кредитором шляхом надання боржником відступного на умовах та в порядку передбачених угодою; в рахунок відступного боржник передає кредитору майно незакінчений корпус судна проекту 00352, корпус №2.

За вантажною митною декларацією від 16 квітня 2007 року №567081 позивач експортував Газкомплектімпекс (Москва, Росія) корпус суховантажного теплохода проекту 00352, корпус №2 на загальну суму 7 030 000,00 доларів США.

Позивач не заперечує обставин відображення в бухгалтерському обліку на рахунку 681/3 станом на 01 квітня 2007 року кредитної заборгованості у розмірі 174 592 000,00 російських рублів, що становить 28 086 817,00 грн., та в подальшому відображення в бухгалтерському обліку на рахунку 681/3 відсутності такої кредиторської заборгованості після відвантаження корпусу судна згідно вантажної митної декларації від 16 квітня 2007 року №567081 на суму фрахту 35 501 500,00 грн.

Таким чином, на думку суду, різниця між сумою відвантаження корпусу судна та сумою кредиторської заборгованості у розмірі 7 414 682,00 грн. (35 501 500,00 грн. - 28 086 817,00 грн.) є доходом в розумінні Закону України Про оподаткування прибутку підприємств та мала бути включена позивачем до складу валового доходу за відповідний звітний (податковий) період.

Відповідно до частини четвертої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Позивач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував, що сума доходу у розмірі 7 414 682,00 грн. включена до валового доходу ЗАТ Київський суднобудівний-судноремонтний завод в ІІ кварталі 2007 року або в наступних податкових періодах.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на судові рішення, що встановили наявність переплати за зовнішньоекономічним контрактом та припинення зобовязань за таким контрактом з наданням відступного, оскільки, такі судові рішення не стосуються порядку оподаткування податком на прибуток, зокрема не встановлюють факту включення чи не включення доходів позивачем до складу валового доходу, а встановлюють обставини щодо термінів надходження валютної виручки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що висновок Акта перевірки стосовно даного епізоду порушення є підтвердженим, а сума податкового зобовязання визначена позивачу правомірно.

По іншим епізодам порушення, які стали підставою для визначення суми податкового зобовязання, в Акті перевірки встановлено наступні обставини: між позивачем та ТОВ Будконсалтпромторг укладено договір від 25 вересня 2008 року №785, відповідно до якого ТОВ Будконсалтпромторг зобовязується виготовити відповідно до технічного завдання рекламні конструкції та здійснити монтаж конструкції; та договір від 02 липня 2008 року №020708/1, згідно з умовами якого ТОВ Будконсалтпромторг зобовязується виконати ремонті роботи приміщення, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 3; перевіркою встановлено вказані операції мали нереальний характер, відповідно у ЗАТ Київський суднобудівний-судноремонтний завод відсутні підстави для включення до складу валових витрат вартості виготовлення та монтажу конструкцій та ремонтних робіт, відповідно, підприємство не мало права нараховувати амортизаційні відрахування на проведення ремонтних робіт основних засобів; крім того, ЗАТ Київський суднобудівний-судноремонтний завод віднесено до складу валових витрат витрати на поліпшення основних фондів без підтверджуючих первинних документів на суму 1 135 722,00 грн. за IV квартал 2008 року, І-ІІІ квартали 2009 року.

За вказаними епізодами порушення позивачу визначено суму податкового зобовязання за основним платежем у розмірі 278 035,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 76 595,38 грн.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у звязку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Пункт 1.32 статті 1 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств визначає господарську діяльність як будь-яку діяльність особи, направлену на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Наведені правові норми свідчать, що визначальною умовою правомірності формування валових витрат при придбанні товарів, робіт чи послуг є подальше використання таких товарів, робіт, послуг у власній господарській діяльності підприємства.

За правилами абзацу четвертого підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2010 року у справі №2а-9661/10/2670 за позовом ДПІ у Подільському районі м. Києва до ЗАТ Київський суднобудівний-судноремонтний завод та ТОВ Будконсалтпромторг про стягнення коштів в дохід бюджету, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2011 року, встановлено безтоварність господарських операцій, та що укладений між ЗАТ Київський суднобудівний-судноремонтний завод та ТОВ Будконсалтпромторг договір на виготовлення і монтаж рекламних конструкцій від 25 вересня 2008 року №785, є нікчемним.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2010 року у справі №2а-9662/10/2670 за позовом ДПІ у Подільському районі м. Києва до ЗАТ Київський суднобудівний-судноремонтний завод та ТОВ Будконсалтпромторг про стягнення коштів в дохід бюджету, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2011 року, встановлено, що виробничі потужності ТОВ Будконсалтпромторг, необхідні для здійснення ремонтних робіт, відсутні, а укладений між ЗАТ Київський суднобудівний-судноремонтний завод та ТОВ Будконсалтпромторг договір на виконання ремонтних робіт від 02 липня 2008 року №020708/1, є нікчемним.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з частиною другою статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За приписом частини першої статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Враховуючи встановлені судовими рішеннями обставини щодо нікчемності договорів, укладених між ЗАТ Київський суднобудівний-судноремонтний завод та ТОВ Будконсалтпромторг, беручи до уваги, що такі нікчемні правочини не створюють ніяких юридичних наслідків, випливає, що фактично ЗАТ Київський суднобудівний-судноремонтний завод не здійснював компенсації вартості товарів (робіт, послуг) з метою подальшого використання таких товарів, робіт, послуг у власній господарській діяльності.

Таким чином, на думку суду, віднесення позивачем до складу валових витрат вартості виготовлення та монтажу конструкцій та ремонтних робіт за господарськими операціями з ТОВ Будконсалтпромторг є неправомірним.

Підпункт 8.1.1 пункту 8.1 статті 8 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств під терміном амортизація основних фондів і нематеріальних активів розуміє поступове віднесення витрат на їх придбання, виготовлення або поліпшення, на зменшення скоригованого прибутку платника податку у межах норм амортизаційних відрахувань, установлених цією статтею.

Відповідно до підпункту 8.2.1 пункту 8.2 статті 8 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств під терміном основні фонди слід розуміти матеріальні цінності, що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1000 гривень і поступово зменшується у звязку з фізичним або моральним зносом.

З огляду на нікчемність договорів, укладених між ЗАТ Київський суднобудівний-судноремонтний завод та ТОВ Будконсалтпромторг, нереальність господарських операцій, та відсутність звязку з господарською діяльністю, вбачається, що здійснення позивачем амортизаційних відрахувань на проведення ремонтних робіт основних засобів є безпідставним.

За таких підстав висновки Акта перевірки у цій частині є обґрунтованими, а визначення позивачу суми податкового зобовязання відбулося правомірно.

Стосовно встановленого в Акті перевірки порушення про віднесення до складу валових сум витрат на поліпшення основних фондів без підтверджуючих документів, суд звертає увагу на наступне.

Як свідчить Акт перевірки, позивач в рядку декларацій з податку на прибуток підприємства за IV квартал 2008 року, І-ІІІ квартали 2009 року Витрати на поліпшення основних фондів та нафтогазових свердловин відобразив загальну суму у розмірі 1 135 722,00 грн. без підтверджуючих документів.

На підтвердження правомірності віднесення до складу валових витрат вартості поліпшення основних фондів, позивач зазначив, що оскільки сума витрат на поліпшення основних фондів є арифметично вирахуваною (10%) із загальної маси робіт, проведених підприємством, надати первинні документи саме на ці суми не вбачається можливим.

Крім того, позивач надав в матеріали справи копії актів здачі-приймання виконаних робіт як підтвердження здійснених ним витрат на поліпшення основних фондів.

Згідно підпункту 8.7.1 пункту 8.7 статті 8 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств платники податку мають право протягом звітного періоду віднести до валових витрат будь-які витрати, повязані з поліпшенням основних фондів, що підлягають амортизації, у тому числі витрати на поліпшення орендованих основних фондів, у сумі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів станом на початок такого звітного періоду. Витрати, що перевищують зазначену суму, розподіляються пропорційно сумі фактично понесених платником податку витрат на поліпшення основних фондів груп 2, 3, 4 чи окремих обєктів основних фондів групи 1 та збільшують балансову вартість основних фондів відповідних груп чи окремих обєктів основних фондів групи 1 станом на початок розрахункового кварталу.

Відповідно до абзаців четвертого шостого підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів, платник податку має право письмово заявити про це податковому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом з поданням розрахунку податкових зобовязань звітного періоду. Якщо платник податку не подасть у такий строк письмову заяву та не поновить зазначених документів до закінчення податкового періоду, що настає за звітним, непідтверджені відповідними документами витрати не визнаються валовими витратами і на суму недосплаченого податку нараховується пеня у розмірі облікової ставки Національного банку України, збільшеної в 1,2 рази.

Наведені правові норми свідчать, що право на віднесення до складу валових витрат будь-яких витрат, повязаних з поліпшенням основних фондів, є можливим у випадку підтвердження здійснених витрат відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами; в свою чергу, встановлення граничного розміру витрат на поліпшення основних фондів на рівні 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів не означає можливість віднесення таких витрат до складу валових витрат без відповідних підтверджуючих документів.

Суд зауважує, що крім копій актів здачі-приймання виконаних робіт позивач не надав суду жодних розрахункових, платіжних та інших підтверджуючих документів; при цьому до на момент перевірки такі документи позивачем також не були надані.

Слід також зазначити, що в копіях актів здачі-приймання виконаних робіт на підтвердження правомірності віднесення до складу валових витрат вартості поліпшення основних фондів IV квартал 2008 року, І-ІІІ квартали 2009 року позивач надав також акти виконаних робіт складені в 2005, 2006, 2007 роках та ІІ, ІІІ кварталах 2008 року.

Таким чином, позивач не надав суду достатніх та можливих доказів на підтвердження правомірності віднесення до складу валових витрат за IV квартал 2008 року, І-ІІІ квартали 2009 року витрати на поліпшення основних фондів загальну суму у розмірі 1 135 722,00 грн., відтак висновки Акта перевірки по даному епізоду порушення нормативно та документально підтверджуються.

Враховуючи викладене сума податкового зобовязання згідно податкових повідомлень-рішень від 27 вересня 2010 року №/2 та від 26 листопада 2010 року №/3 у розмірі 4 426 554,00 грн., в тому числі за основним платежем 2 118 446,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 2 308 108,00 грн., є такою, що визначена ЗАТ Київський суднобудівний-судноремонтний завод правомірно.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ у Подільському районі м. Києва доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірних повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ЗАТ Київський суднобудівний-судноремонтний завод задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Закритому акціонерному товариству Київський суднобудівний-судноремонтний завод відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленим статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко