Справа № 2-а-1966/11
Суддя: Орел А. С.
Дата ухвалення: 2011-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Славутицький міський суд Київської області
ПОСТАНОВА

іменем України

Справа № 2-a-l966/11/1023

14 лютого 2011 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Орла A.C., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до управління ДАІ УМВС України в Чернігівській області, третя особа - інспектор ДПС Чернігівського взводу УДАІ УМВС України в Чернігівській області молодший сержант міліції ОСОБА_2, про визнання неправомірною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом з вимогами визнати неправомірною та скасувати постанову інспектора ДПС Чернігівського взводу УДАІ УМВС України в Чернігівській області молодшого сержанта міліції ОСОБА_2 серії СВ 1 № 012648 від 26 грудня 2010 року про притягнення до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу 300 гривень.

Неправомірність постанови позивач мотивував тим, що не вчиняв правопорушення і доказів того немає.

У судове засідання позивач не з'явився за наявності клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач свого представника до суду не направив, третя особа до суду не прибула без повідомлення причин, що не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов є необгрунтованим і задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що постановою інспектора ДПС Чернігівського взводу УДАІ УМВС України в Чернігівській області молодшого сержанта міліції ОСОБА_2 серії СВ 1 № 012648 від 26 грудня 2010 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу 300 гривень за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, яке виразилось у перевищенні на 23 км/год дозволеної швидкості руху 60 км/год, яка вимірювалась приладом Радис - 4433, чим порушено п. 12.4. ПДР України.

Відповідно до п. 12.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, який регулює швидкість руху, в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 км/год тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як видно зі змісту протоколу позивач керував легковим автомобілем і рухався із швидкістю 83 км/год в населеному пункті, де максимальна дозволена швидкість становить 60 км/год, перевищивши встановлену швидкість руху на 23 км/год, яка зафіксована за допомогою спеціального технічного засобу «Радис», призначеного для фіксування швидкості руху.

Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом по справі про адміністративне правопорушення.

Зазначений протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та додатку 5 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 26.02.2009 р. № 77, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 квітня 2009 р. за № 374/16390, складений посадовою особою в межах повноважень, передбачених ст. 255 цього Кодексу і є належним доказом по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова відповідає ст. 283 цього Кодексу, винесена посадовою особою відповідно до повноважень, передбачених ст. 222 цього Кодексу, стягнення накладено у межах санкції частини першої статті 122 цього Кодексу за відсутності обставин, які відповідно до ст. 247 та ст. 17 цього Кодексу виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення та адміністративну відповідальність, з дотриманням положень ст. 33 цього Кодексу щодо врахування характеру правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Посилання позивача на необхідність додаткових, крім протоколу про адміністративне правопорушення, доказів вчинення ним правопорушення, не грунтуються на положеннях КУпАП і не спростовує проколу про адміністративне правопорушення як належного і допустимого доказу вчинення правопорушення, оскільки він не спростований іншими переконливими доказами. Саме по собі невизнання вини у вчиненні правопорушення не є підставою, яка унеможливлює притягнення до адміністративної відповідальності.

Позивачем не надано суду жодного доказу, який би спростовував протокол про адміністративне правопорушення, тобто не доведено обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Оскільки спірна постанова відповідає вимогам закону і прийнята в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом, то підстав для визнання її неправомірною та скасування немає.

Керуючись ст. 160-163, 171-2 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова апеляційному оскарженню не підлягає і набирає законної сили в момент постановлення.

Суддя