Справа № 805/5109/15-а
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2016 р. справа №805/5109/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі головуючого судді: Васильєвої І.А., суддів: Жаботинської С.В., Казначеєва Е.Г. розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2016 року у справі № 805/5109/15-а за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» ОСОБА_1 в інтересах Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій щодо відмови у поверненні надміру сплачених сум грошового зобов'язання у розмірі 7 088 377 грн. 67 коп. та зобов'язання повернути надміру сплачений податок на прибуток у розмірі 7 088 377 грн. 67 коп, -

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2015 року до Донецького окружного адміністративного суду звернулась уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» ОСОБА_1 в інтересах Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» (далі - уповноважена особа ПАТ «Український бізнес банк») з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби (далі - відповідач, СДПІ у м. Донецьку) про визнання протиправними дій щодо відмови у поверненні Публічному акціонерному товариству «УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК» надміру сплачених сум грошового зобов'язання у розмірі 7 088 377 грн. 67 коп. та зобов'язання повернути Публічному акціонерному товариству «УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК» надміру сплачений податок на прибуток у розмірі 7 088 377 грн. 67 коп (арк. справи 5-6).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2016 року вищенаведений адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не вчинення дій, спрямованих на повернення Публічному акціонерному товариству «УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК» надміру сплачених сум грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 7 088 377 грн. 67 коп. (сім мільйонів вісімдесят вісім тисяч триста сімдесят сім гривень) 67 коп., зобов'язано відповідача прийняти висновок із значенням суми надміру сплаченого Публічним акціонерним товариством «УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК» грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 7 088 377 (сім мільйонів вісімдесят вісім тисяч триста сімдесят сім гривень) 67 коп. та подати його до відповідного органу державної казаначейської служби. У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено (арк. справи 143-145).

Не погодившись із таким рішенням суду СДПІ у м. Донецьку (далі - апелянт) подала до Донецького апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в обґрунтування доводів якої, посилались на те, що судом першої інстанції під час ухвалення судового рішення не враховано, що повернення надміру сплачених платежів проводиться лише після повного погашення податкового боргу, а у позивача наявний борг на суму 1 183 249,05 грн., а тому у відповідача відсутні підстави для складання висновку про повернення відповідних сум коштів для спрямування до органу казначейської служби. До того ж СДПІ у м. Донецьку не відмовляло позивачу у поверненні надміру коштів, а лише просило розглянути питання про спрямування переплати на рахунок інших платежів (арк. справи 168-169).

Сторони до судового засідання з розгляду даної справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, з урахуванням чого, відповідно до п. 2 ч. 1 статті 197 КАС справа розглядається в порядку письмового провадження.

При цьому 23 листопада 2016 року на адресу суду від уповноваженої особи ПАТ «Український бізнес банк» ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду даної справи для подальшого розгляду справи у режимі відеоконференції за її участю, у зв'язку з великою завантаженістю, проте колегія суддів відмовляє у задоволенні вказаного клопотання, оскільки строк розгляду даної апеляційної скарги процесуально обмежений статтею 195-1 КАС України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, суд першої інстанції розглянув дану справу по суті, та прийняв рішення про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не вчинення дій, спрямованих на повернення Публічному акціонерному товариству «УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК» надміру сплачених сум грошового зобов'язання з податку на прибуток та зобов'язав відповідача прийняти висновок із значенням суми надміру сплаченого Публічним акціонерним товариством «УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК» грошового зобов'язання з податку на прибуток та подати його до відповідного органу державної казначейської служби.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що під час винесення вказаної постанови суд не врахував, що у даній справі спір між сторонами виник на стадії ліквідації (банкрутства) банку, оскільки у відповідності до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 квітня 2015 року № 87 розпочата процедура ліквідації ПАТ «Український бізнес банк» (арк. справи 44), а з заявою до відповідача про повернення надміру сплачених коштів цьому банку його уповноважена особа ОСОБА_1 зверталась 07 вересня 2015 року (арк. справи 34), тобто в час, коли розпочата процедура ліквідації (банкрутства) банку.

З приводу спірних правовідносин на стадії ліквідації банка суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <...> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <...>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною третьої статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон № 2343-XII) передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Відповідно до статті 1 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон № 2121-III) цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційній і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

Пунктом шостим статті 2 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон №4452-VI) визначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Частиною першою статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що господарським судам підвідомчі: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав; 2) справи про банкрутство; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство та інші.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 ГПК України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Вказаний висновок викладено в постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 16 лютого 2016 року у справі № 21-4846а15 та у справі від 15 червня 2016 року № 826/20410/15.

Частиною першою статті 244-2 КАС України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 157 цього ж Кодексу встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

При цьому частиною1 статті 203 КАС встановлено, що постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу. Отже провадження у даній справі підлягає закриттю.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що у разі закриття провадження у справі судовий збір, сплачений особою повертається у відповідності до статті 7 Закону України «Про судовий збір» за її клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись: частиною 1 пункту 1 статті 157 , 195, 196, пункту 4 частини 1 статті 198, 199, частиною 1 статті 203, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2016 року у справі № 805/5109/15-а, - задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2016 року у справі № 805/5109/15-а, - скасувати, провадження по справі закрити.

Роз'яснити позивачам, право звернення з позовом до господарського суду.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Судді С.В. Жаботинська

Е.Г. Казначеєв