Справа № 808/3519/16
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/3519/16

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

21 листопада 2016 року

Справа № 808/3519/16

м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Батрак І.В., розглянувши клопотання про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Панацея»

до Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками (Держлікслужби)

про визнання протиправним та скасування розпорядження

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Панацея» звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками (Держлікслужби), в якому просить визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача №4988-1.1.1/2.0/171-16 від 28.10.2016, відповідно до якого заборонено реалізацію, зберігання та застосування лікарського засобу ВІТАСЕПТ, розчин для зовнішнього застосування 70% по 100 мл у флаконах, серії 011214, 010216, з маркуванням виробника/виробництва ТОВ «Панацея», Україна.

Приймаючи рішення про забезпечення позову, суд оцінює наявність обставин, що зумовлює винесення відповідної ухвали, з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи та керуючись законом.

Відповідно до частини першої статті 117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Тобто, забезпечення адміністративного позову – це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Згідно із частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання. Адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Таким чином, статтею 117 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

В розумінні наведеної норми закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв’язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв’язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.

У відповідності до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 06.03.2008 № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 17 Постанови № 2 зазначено, що судам необхідно враховувати, що згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії.

Аналізуючи приписи викладених вище норм законодавства, суд звертає увагу позивача, що необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Але заявником не було наведено достатніх підстав, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів, не надано належних доказів щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що предметом дослідження у даній справі є розпорядження Держлікслужби №4988-1.1.1/2.0/171-16 від 28.10.2016, яке адресоване керівникам суб’єктів господарювання, які займаються реалізацією, зберіганням і застосуванням лікарських засобів, а також керівникам територіальних органів Держлікслужби, невідкладно після одержання даного розпорядження перевірити наявність лікарського засобу ВІТАСЕПТ, розчин для зовнішнього застосування 70% по 100 мл у флаконах, серії 011214, 010216, з маркуванням виробника/виробництва ТОВ «Панацея», Україна та вжити заходи щодо його вилучення з обігу шляхом повернення постачальнику та/або знищення (утилізації), про що в двотижневий термін поінформувати територіальний орган Держлікслужби за місцем розташування.

Проте, за наведеними позивачем підстав адміністративного позову правомірність спірного розпорядження може бути перевірена тільки під час судового розгляду справи по суті.

Враховуючі відсутність явних ознак протиправності спірного рішення, задоволення клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову впливатиме на права та законні інтереси інших осіб, які не є суб'єктами владних повноважень, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення адміністративного.

Відтак, на стадії відкриття провадження у справі, суддею не встановлено очевидних ознак небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, отже, підстав для задоволення клопотання представника позивача про забезпечення позову судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 117, 118, 160, 165 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Панацея» до Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками (Держлікслужби) про визнання протиправним та скасування розпорядження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали (якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, то в 5-денний строк з дня отримання цією особою копії ухвали) апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В.Батрак