Справа № 2а-18926/10/2670
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2011-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 травня 2011 року 10:15 № 2а-18926/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

Головуючого - судді Патратій О.В., суддів Добрівської Н.А., Скочок Т.О.

при секретарі Рагімовій Н.А., за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 31.12.2010 р. № 29-22/523),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до треті особи Міністерства юстиції України 1. ОСОБА_3, 2. Державний комітет телебачення та радіомовлення України,
про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі Позивач) з позовною заявою до Міністерства юстиції України (далі Відповідач), в якій просив:

- визнати незаконною бездіяльність Відповідача щодо невнесення до Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як субєктів інформаційної діяльності зареєстрованої на його імя газети «Опозиція»,

- зобовязати Відповідача внести до Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як субєктів інформаційної діяльності зареєстровану на імя Позивача газету «Опозиція».

08 лютого 2011 року в судовому засіданні Позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій останній просив:

- визнати незаконною реєстрацію газети «Опозиція»за заявою ОСОБА_3,

- вилучити з державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як субєктів інформаційної діяльності газету «Опозиція», засновником якої є ОСОБА_3

Ухвалами Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 лютого 2011 року та від 21 березня 2011 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача було залучено ОСОБА_3 та Державний комітет телебачення та радіомовлення України.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що Відповідач протиправно відмовив йому у внесенні до Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств зареєстрованої на його імя газети «Опозиція»та вилученні з вказаного реєстру газети «Опозиція», засновником якої є ОСОБА_3

Зазначав, що газета «Опозиція», засновником якої він є (свідоцтво серії КВ № 1296 від 13.03.1995 р.), була зареєстрована раніше, ніж газета з ідентичною назвою («Опозиція»), засновником якої є ОСОБА_3, тому Позивач має пріоритетне право на включення до Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств зареєстрованої на його імя газети «Опозиція».

Посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», якою передбачено, що не може бути друкованих засобів масової інформації з однаковою назвою, Позивач просив визнати незаконною реєстрацію газети «Опозиція», зареєстрованої на імя ОСОБА_3, та вилучити з Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств вказану газету.

В судовому засіданні Позивач стверджував, що, всупереч положенням чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, ні Державним комітетом телебачення і радіомовлення України, ані Міністерством юстиції України, не було внесено до Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств зареєстрованої ним газети «Опозиція», що перешкоджає виданню цього друкованого засобу масової інформації.

В судових засіданнях 19 січня, 08 лютого, 21 березня, 05 квітня та 24 травня 2011 року Позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник Відповідача Міністерства юстиції України в судових засіданнях проти позовних вимог заперечував, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

В обґрунтування своєї позиції представник Відповідача покликався на те, що Міністерство юстиції України не здійснювало жодних дій щодо реєстрації друкованих засобів масової інформації на імя Позивача, оскільки на час виникнення спірних правовідносин повноваження щодо реєстрації друкованих засобів масової інформації належали до компетенції Державного комітету телебачення та радіомовлення України, а, відтак, Відповідачем не було порушено прав Позивача.

Крім того, представник Відповідач зазначав, що відповідно до Положення про Державний реєстр друкованих засобів масової інформації та субєктів інформаційної діяльності, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 21.07.2007 р. № 412/5, функції по внесенню до державного реєстру друкованих засобів масової інформації та субєктів інформаційної діяльності відомостей про друковані засоби масової інформації покладені на Міністерство юстиції України з 02.07.2007 р. Оскільки зареєстровану на імя ОСОБА_3 газету «Опозиція»було внесено до державного реєстру до вказаної дати, підстави для виключення Міністерством юстиції України внесених даних про вказаний засіб масової інформації відсутні.

Стосовно вимоги про припинення випуску зареєстрованої на імя ОСОБА_3 газети «Опозиція»представник Відповідача зазначав, що відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні»Мінюст в межах повноважень може приймати рішення про припинення випуску друкованого засобу масової інформації лише на підставі письмового повідомлення засновника (співзасновників), погодженого з редакцією, або рішенням суду. Відтак, заява ОСОБА_1 не могла бути підставою для припинення такого випуску.

З огляду на вищевикладене, Відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Представник третьої особи - Державного комітету телебачення та радіомовлення України в судовому засіданні 05 квітня 2011 року проти позову заперечував, посилаючись на їх необґрунтованість, та просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

В судові засідання 22 квітня та 24 травня 2011 року представник третьої особи не зявився, належним чином повідомлявся про день, час і місце розгляду справи, тому справа розглядається за відсутності представника третьої особи на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа ОСОБА_3 в судові засідання 21 березня, 05 квітня 2011 року, 22 квітня та 24 травня 2011 року не зявився, належним чином повідомлявся про день, час і місце розгляду справи, тому справа розглядається за відсутності третьої особи на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 24 травня 2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2005 року № 1128 «Питання державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності», Положенням про Державний реєстр друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності

Правові основи діяльності друкованих засобів масової інформації (преси) в Україні, державні гарантії їх свободи відповідно до Конституції України, Закону України «Про інформацію»та інших актів чинного законодавства і визнаних Україною міжнародно-правових документів визначено Законом України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні»від 16 листопада 1992 року № 2782-XII (далі ОСОБА_4 № 2782-XII).

Відповідно до статті 1 Закону № 2782-XII під друкованими засобами масової інформації (пресою) в Україні розуміються періодичні і такі, що продовжуються, видання, які виходять під постійною назвою, з періодичністю один і більше номерів (випусків) протягом року на підставі свідоцтва про державну реєстрацію.

Статтею 11 Закону визначено, що друкований засіб масової інформації може видаватися після його державної реєстрації. Державній реєстрації підлягають всі друковані засоби масової інформації, що видаються на території України, незалежно від сфери розповсюдження, тиражу і способу його виготовлення. Заяви про державну реєстрацію друкованих засобів масової інформації подаються засновником (співзасновниками) до органів державної виконавчої влади, визначених Кабінетом Міністрів України.

Законом № 2782-XII встановлено заборону на реєстрацію друкованих засобів масової інформації з однаковою назвою.

Так, відповідно до ст. 15 вказаного Закону в державній реєстрації друкованого засобу масової інформації відмовляється, зокрема, у випадку якщо реєструючим органом уже раніше видано свідоцтво друкованому засобу масової інформації з тією ж назвою, за винятком видань, що виходять різними мовами.

Порядок державної реєстрації друкованих засобів масової інформації визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2005 року № 1128 «Питання державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності»(далі Порядок № 1128).

Згідно вказаного Порядку державну реєстрацію друкованих засобів масової інформації в різні часи покладалась на різні органи державної влади.

Так, у період з 1997 року по 1999 рік державну реєстрацію друкованих засобів масової інформації здійснювало Міністерство інформації та підпорядковані йому органи; з 1999 року по 2005 рік - Державний комітет телебачення і радіомовлення та підпорядковані йому органи; з 2005 року таку функцію покладено на Міністерство юстиції, його обласні та прирівняні до них управління.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 березня 1995 року Міністерством України у справах преси та інформації було видано свідоцтво серії КВ № 1296 про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації газети «Опозиція», засновником якої є ОСОБА_1.

В листопаді 1995 р. Міністерство України у справах преси та інформації звернулось до суду з позовом до засновника та головного редактора газети «Опозиція»ОСОБА_1 про припинення випуску вказаного друкованого засобу масової інформації.

Рішенням Старокиївського районного суду м. Києва від 14.12.1995 р., залишеним без змін ухвалою Київського міського суду від 13.03.1996 р., позов Міністерства України у справах преси та інформації було задоволено.

Відповідно до Наказу Міністерства України у справах преси та інформації від 21.03.1996 р. № 37 на підставі рішення Старокиївського районного суду м. Києва від 14.12.1995 р. свідоцтво про державну реєстрацію газети «Опозиція»КВ № 1296 від 13.03.1995 р., видане на імя ОСОБА_1, було визнано недійсним.

Ухвалою Верховного Суду України від 28.05.2003 р. рішення Старокиївського районного суду м. Києва від 14.12.1995 р. та ухвалу Київського міського суду від 13.03.1996 р. було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 28.07.2003 р. справу за позовом Міністерства України у справах преси та інформації до редакції та засновника газети «Опозиція»ОСОБА_1 про припинення випуску друкованого засобу масової інформації було залишено без розгляду.

15 січня 1999 року Республіканським комітетом по інформації Автономної республіки Крим було видано свідоцтво про державну реєстрацію газети «Опозиція», засновником якої є ОСОБА_3 (свідоцтво серії КМ № 440).

01 грудня 2000 року Державним комітетом інформаційної політики, телебачення та радіомовлення України було видано свідоцтво серії КВ № 4707 про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації газети «Опозиція», засновником якої є ОСОБА_1.

З вказаного вбачається, що державна реєстрація газети «Опозиція», засновником якої є ОСОБА_1 (свідоцтво серії КВ № 1296 від 13.03.1995 р.) була чинною у період з 13 березня 1995 року (дата видачі свідоцтва) по 21 березня 1996 року (дата визнання недійсним свідоцтва про державну реєстрації на підставі рішення суду).

Газету «Опозиція», засновником якої є ОСОБА_3 (свідоцтво серії КМ № 440 від 01.12.2000 р.), було зареєстровано 15 січня 2000 року, тобто після того, коли державну реєстрацію газети «Опозиція»(свідоцтво серії КВ № 1296), зареєстрованої на імя ОСОБА_1, було скасовано та до повторної реєстрації газети із такою назвою на імя ОСОБА_1 (свідоцтво серії КВ № 4707).

В той же час, Позивач стверджував в судовому засіданні, що заяву про повторну державну реєстрацію газети «Опозиція»(свідоцтво серії КВ № 4707 від 01.12.2000 р.) ним було подано до Міністерства інформації України у березні 1997 року, тобто до державної реєстрації газети «Опозиція»на імя ОСОБА_3 (свідоцтво серії КМ № 440 від 15.01.1999 р.). Однак, у звязку з неправомірною відмовою реєструючого органу здійснити державну реєстрацію вказаного засобу масової інформації, він оскаржив дії посадових осіб Міністерства інформації України до суду, який зобовязав Міністерство інформації України зареєструвати газету «Опозиція».

Пояснення Позивача підтверджуються матеріалами справи, зокрема, як вбачається з рішення Старокиївського районного суду м. Києва від 23 липня 1997 року по справі № 2-871, копія якого долучена до матеріалів справи, 13.03.1997 року ОСОБА_1 було подано заяву про реєстрацію газети «Опозиція»до Міністерства інформації України.

ОСОБА_4 рішенням суду, яке набрало законної сили 28.09.1998 року (що не заперечувалось сторонами та в силу ч. 3 ст. 72 КАС України не потребує доведення), було зобовязано Міністерство інформації України зареєструвати газету «Опозиція».

Позивач вважає, що він має пріоритетне право на реєстрацію газети «Опозиція»у звязку з тим, що заяву про реєстрацію газети з цією назвою було подано ним раніше, ніж ОСОБА_3

07 липня 2010 року Позивач звернувся до Міністерства юстиції України з заявою, в якій повідомляв, що він має намір поновити випуск газети «Опозиція»та просив зняти з Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності газету «Опозиція», засновником якої є ОСОБА_3, та помістити зареєстровану на його імя газету «Опозиція», реєстраційне свідоцтво якої серії КВ № 1296 від 13.03.1995 р.

Міністерство юстиції України листом від 29.07.2010 р. № М-19869-32 повідомило Позивача про те, що відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні»рішення про припинення випуску друкованого засобу масової інформації може бути прийнято лише на підставі письмового повідомлення засновника, погодженого з редакцією, або рішення суду.

З приводу правомірності вказаної відмови суд зазначає наступне.

Порядок створення, ведення Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності та користування ним визначено Положенням про Державний реєстр друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності, яке затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 21 червня 2007 року № 412/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 червня 2007 р. за № 689/13956 (далі Положення № 412/5).

Відповідно до п. 2.1 Положення № 412/5 відомості про Друковані ЗМІ та Інформагентства підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності (далі - Реєстр).

Згідно п. 1.2, 1.4 зазначеного Положення держателем Реєстру є Міністерство юстиції України, що забезпечує його функціонування; реєстратор Реєстру є Міністерство юстиції України, Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, які мають доступ до Реєстру через інформаційну мережу Міністерства юстиції України.

Під час розгляду заяви про державну реєстрацію Друкованого ЗМІ/Інформагентства реєструвальний орган за даними Реєстру перевіряє відсутність раніше зареєстрованого Друкованого ЗМІ/Інформагентства з тією самою назвою (п. 2.2 Положення).

ОСОБА_4 норма Положення № 412/5 повністю узгоджується з положеннями Закону № 2782-XII, яким встановлено заборону на реєстрацію друкованих засобів масової інформації з однаковою назвою (ст. 15 Закону).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, витягу з Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності, друкований засіб масової інформації газета «Опозиція», засновником якої є третя особа ОСОБА_3 (свідоцтво серії КМ 440 від 15.01.1999) включено до зазначеного Реєстру.

Відтак, за наявності на момент подання Позивачем заяви про включення до Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності зареєстрованої на імя Позивача газети «Опозиція»інформації у зазначеному Реєстрі про засіб масової інформації з тією ж назвою, у Відповідача не було правових підстав для включення до Реєстру інформації про газету з тією ж самою назвою, оскільки вказана дія прямо суперечила б нормам Положення № 412/5.

Таким чином, дії (бездіяльність) Відповідача щодо невнесення до Реєстру зареєстрованої на імя Позивача газети «Опозиція»не можуть бути визнані судом неправомірними.

Стосовно вимоги про виключення з Реєстру інформації про газету «Опозиція», зареєстрованої на імя ОСОБА_3, суд зазначає, що відповідно до п. 2.3 Положення № 412/5 унесення Реєстратором відомостей про Друковані ЗМІ/Інформагентства до Реєстру здійснюється, зокрема, у день прийняття рішення про визнання недійсним свідоцтва про державну реєстрацію Друкованого ЗМІ (1), утрати чинності свідоцтва про державну реєстрацію Друкованого ЗМІ (2) або припинення діяльності Інформагентства в установленому законодавством порядку (3).

Відповідно до ст. 18 Закону № 2782-XII випуск друкованого засобу масової інформації може бути припинено за рішенням засновника (співзасновників) або суду.

При цьому, засновник (співзасновники) має право припинити випуск видання у випадках і порядку, передбачених установчим договором або статутом редакції чи іншим договором, укладеним між засновником (співзасновниками) і редакцією.

Суд припиняє випуск видання у разі порушення частини першої статті 3 цього Закону або ліквідації юридичної особи, яка є засновником видання. Про своє рішення суд повідомляє відповідний реєструючий орган.

На підставі письмового повідомлення засновника (співзасновників), погодженого з редакцією, або рішення суду про припинення випуску друкованого засобу масової інформації реєструючий орган визнає свідоцтво про його державну реєстрацію недійсним.

З системного аналізу вказаних правових норм вбачається, що підставою для виключення з Реєстру інформації про друкований засіб масової інформації є:

- прийняття рішення про визнання недійсним свідоцтва про державну реєстрацію Друкованого ЗМІ (1),

- утрата чинності свідоцтва про державну реєстрацію Друкованого ЗМІ.

В той же час, визнання недійсним свідоцтва про державну реєстрацію здійснюється реєструючим органом у двох випадках:

1) за рішенням засновника (співзасновників);

2) на підставі рішення суду.

Як встановлено під час розгляду справи, третьою особою ОСОБА_3 не подавалась до Міністерства юстиції України заява про припинення газети «Опозиція»(свідоцтво серії КМ 440 від 15.01.1999), засновником якої він є. На момент розгляду Відповідачем заяви ОСОБА_1 відомості про прийняття судом рішення про припинення випуску вказаного засобу масової інформації не приймалось, що не заперечувалось сторонами.

За наведених обставин Відповідач не мав правових підстав для виключення з Реєстру інформації про газету «Опозиція», засновником якої є ОСОБА_3, оскільки такі дії суперечили б встановленому порядку та порушували б права третьої особи ОСОБА_3

Таким чином, відмова відповідача у виключенні з Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності, друкованого засобу масової інформації газети «Опозиція», засновником якої є ОСОБА_3, є обґрунтованою та не суперечить вимогам Закону № 2782-XII.

З урахуванням вищевказаного суд приходить до висновку, що позовні вимоги в даній частині задоволенню не підлягають.

Стосовно вимоги позивача про визнання незаконною реєстрації газети «Опозиція», засновником якої є ОСОБА_3, суд зазначає, що підстави для прийняття судом рішення про припинення засобу масової інформації чітко визначені ч. 3 ст. 18 Закону № 2782-XII.

Такими підставами є (1) порушення частини першої статті 3 цього Закону та (2) ліквідація юридичної особи, яка є засновником видання.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 2782-XII друковані засоби масової інформації в Україні не можуть бути використані для:

- поширення відомостей, розголошення яких забороняється статтею 46 Закону України «Про інформацію»;

- закликів до захоплення влади, насильницької зміни конституційного ладу або територіальної цілісності України;

- пропаганди війни, насильства та жорстокості;

- розпалювання расової, національної, релігійної ворожнечі;

- розповсюдження порнографії, а також з метою вчинення терористичних актів та інших кримінально караних діянь.

Визначення законом чітких підстав для припинення в судовому порядку засобу масової інформації є гарантією від свавільного втручання з боку держави у здійснення особою права на свободу слова та від невиправданого втручання з боку держави в право на свободу вираження поглядів.

Жодна з обставин, передбачених Законом як підстава припинення засобу масової інформації позивачем у позовній заяві не наводилась, наявність таких обставин стосовно газети «Опозиція», засновником якої є ОСОБА_3, судом під час розгляду справи встановлено не було.

Відтак, підстави для прийняття судом рішення про визнання незаконною реєстрації газети «Опозиція», зареєстрованої на імя третьої особи ОСОБА_3 відсутні.

Стосовно посилання Позивача на неправомірність реєстрації газети «Опозиція»на імя ОСОБА_3, враховуючи наявність у нього пріоритету на реєстрацію газети з такою назвою суд зазначає, що нормами Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні»не встановлено жодного пріоритету при державній реєстрації друкованих засобів масової інформації.

ОСОБА_4 чітко визначає порядок державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та підстави для відмови в державній реєстрації.

Так, згідно ст. 13 Закону № 2782-XII реєструючий орган зобов'язаний в місячний строк розглянути заяву про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації і письмово повідомити засновника (співзасновників) про результат розгляду.

В межах цього строку реєструючий орган приймає рішення про:

а) державну реєстрацію видання;

б) відмову у державній реєстрації;

в) зупинення строку розгляду заяви про реєстрацію.

Зупинення цього строку здійснюється реєструючим органом, якщо:

1) засновник (співзасновники) не подав документи, якими підтверджується його (їх) цивільна правоздатність та цивільна дієздатність;

2) між співзасновниками не укладено установчий договір, передбачений статтею 9 цього Закону;

3) виникли обставини, за яких з незалежних від реєструючого органу причин своєчасне проведення державної реєстрації неможливе.

Зупинений строк розгляду заяви про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації поновлюється з дня, коли заявник письмово повідомить про усунення причин, що перешкоджали державній реєстрації видання.

Відповідно до ст. 15 Закону № 2782-XII пункту 2.15 Положення № 412/5 відмова в державній реєстрації друкованого засобу масової інформації можлива тільки з таких підстав:

1) якщо назва друкованого засобу масової інформації, його програмні цілі (основні принципи) або тематична спрямованість суперечать статтям 3 і 4 цього Закону;

2) якщо реєструючим органом уже раніше видано свідоцтво друкованому засобу масової інформації з тією ж назвою, за винятком видань, що виходять різними мовами;

3) якщо заяву подано до закінчення року з дня набрання законної сили рішенням про припинення діяльності друкованого засобу масової інформації.

У письмовому повідомленні про відмову в державній реєстрації зазначаються підстави, передбачені цією статтею Закону.

Аналіз викладеного свідчить про відсутність обов'язку реєструючого органу перевіряти наявність заяв про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації з однаковою назвою.

Підставою для відмови у державній реєстрації може лише наявність раніше виданого свідоцтва про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації з такою ж назвою.

Як зазначалось вище, газета «Опозиція»на імя ОСОБА_3 була зареєстрована 15 січня 1999 року, тобто у період, коли державну реєстрацію газети «Опозиція», зареєстрованої на імя ОСОБА_1 (свідоцтво серії КВ № 1296 від 13.03.1995 р.) було припинено (у звязку з набранням законної сили рішенням Старокиївського районного суду м. Києва від 14.12.1995 р.), а другу газету «Опозиція»на імя ОСОБА_1 ще не було зареєстровано.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи те, що у реєструючого органу були відсутні підстави для відмови у державній реєстрації газети «Опозиція»на імя ОСОБА_3, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави для скасування державної реєстрації вказаного засобу масової інформації.

Відтак, позовні вимоги в даній частині також не підлягають задоволенню.

З приводу належного способу захисту прав Позивача колегія суддів вбачає за необхідне вказати, що за відсутності законних підстав для скасування безпосередньо Відповідачем, а також в судовому порядку державної реєстрації газети «Опозиція», засновником якої є ОСОБА_3, спірні правовідносини мають бути урегульовані шляхом вирішення між спору засновниками друкованих засобі масової інформації з однаковою назвою щодо визначення пріоритету на використання вказаної назви.

Згідно з пунктом 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись вимогами ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя О.В. Патратій

Повний текст постанови складено та підписано: 27 травня 2011 року.