Справа № 184/1822/16-а
Суддя: Томаш В. І.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 184/1822/16-а
Номер провадження 2-а/184/43/16
П О С Т А Н О В А

21.11.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Томаш В.І.,

при секретарі - Михайловій Т.В.,

розглянувши в м. Покров справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №2 батальйону №4 УПП в Дніпропетровській області сержанта поліції Рудь Костянтина Володимировича «про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі», -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, у якому просить суд скасувати постанову серії ДР №107497 інспектора патрульної поліції роти №2 батальйону №4 УПП в Дніпропетровській області сержанта поліції Рудь Костянтина Володимировича від 17 липня 2016 року та провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно неї закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином судовою повісткою, про причини своєї неявки суду не повідомив.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 липня 2016 року інспектором патрульної поліції роти №2 батальйону №4 УПП в Дніпропетровській області сержантом поліції Рудь Костянтином Володимировичем складено постанову серія ДР №107497 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляд штрафу у розмірі 510 грн. за зупинку в зоні дії дорожнього знаку 5.11 «Смуга для маршрутних транспортних засобів». ОСОБА_1 вважає, що постанова є протиправною та безпідставною і посилається на те, що 17 липня 2016 року о 13 годині 00 хвилин вона рухалася на транспортному засобі «Toyota Camry» державний номер НОМЕР_1 по пр. Карла Маркса у м. Дніпропетровську зі сторони залізничного вокзалу, після чого виконала поворот ліворуч через сквозний проїзд через парковку перед площею Героїв Майдану, де здійснила зупинку на пр. Карла Маркса. Будь-яких заборонених знаків після повороту на пр. Карла Маркса (рух в напрямку залізничного вокзалу) візуально не спостерігалось. Після зупинки до автомобіля підійшов інспектор та склав оскаржувану постанову, пояснивши, що зупинка здійснена в межах дії дорожнього знаку 5.11 «Смуга для маршрутних транспортних засобів».

Відповідно до п.8.2.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 «Про правила дорожнього руху» дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена. Під час бесіди з інспектором, останній зазначив, що дорожній знак «Смуга для маршрутних транспортних засобів» дійсно не видно з тієї сторони, де позивачка виїжджала. Інспектор погодився, що знак «Смуга для маршрутних транспортних засобів» не видно, але ОСОБА_1 зупинилася в зоні дії знаку, а тому порушила вимоги п. 17.1 ПДР України.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивачка вважає, що під час складання постанови інспектором не були встановлені обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та встановлення вини у скоєнні правопорушення, оскільки дорожній знак не підлягає візуальному обзору та встановлений з порушенням ПДР, що також підтвердив інспектор.

Відповідно до ст. 33 ч. 2 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Принцип застосування адміністративної відповідальності лише за наявності вини. Застосування відповідальності без наявності вини, можливо лише у випадках, прямо передбачених законодавством, що регулює конкретні суспільні правовідносини.

З урахуванням вищевикладених обставин та норм чинного законодавства в діях позивачки відсутня наявність вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 17.1 ПДР України, що виключає підстави для притягнення її до відповідальності. При складанні оскаржуваної постанови пояснення від позивачки не відбиралось.

Згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_1 вважає, що вона є законослухняним громадянином та завжди дотримується ПДР та усвідомлює, оскільки їх порушення призводить до ускладнення руху транспортних засобів інших осіб. Жодного разу не притягувалася до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Верховний Суд України акцентував увагу на тому, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення (п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті").

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення, посадовою особою не було дотримано вимог зазначеної норми, а саме не враховано характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, тобто постанова винесена упереджено, а інспектором не об'єктивно досліджені та визначені ті обставини, які мають значення для винесення обґрунтованої постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Положеннями ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що спори про оскарження постанов про адміністративні правопорушення розглядаються з урахуванням особливостей цього Кодексу. Однією з процесуальних особливостей, встановлених ст. 288 КУпАП є те, що позивачі при оскарженні постанов про адміністративні правопорушення звільнені від сплати державного мита, тобто звільняються від всіх витрат при оскарженні постанов.

В рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland) визначено, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету. З урахуванням суми судового збору (551,20 грн.), яка перевищує більш ніж вдвічі суму адміністративного штрафу (255 грн.), прошу звільнити від сплати судового збору.

Статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; обладнання доріг, вулиць та залізничних переїздів технічними засобами регулювання дорожнього руху та їх утримання; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху належить до компетенції власників автомобільних доріг або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху.

Статтею 12 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов'язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 27 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється із застосуванням технічних засобів відповідно до правил і стандартів, а також на основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із Міністерством внутрішніх справ України.

Пунктом 11 розділу II Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198, визначено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями.

Регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до пункту 10.5.29 ДСТУ 4100-2002, Знак 3.34 «Зупинку заборонено» повинен застосовуватись, щоб заборонити зупинки транспортних засобів і установлюється з того боку дороги, на якому вводиться заборона.

З урахуванням вищевикладеного, дорожній знак не було видно зі сторони руху позивачки, а отже дотримуватися його вимог вона не мала можливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КУпАП, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 86, 103, 104-107, 158-163, 171-2 КАС України, ст. ст. 287-289, 291-293 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №2 батальйону №4 УПП в Дніпропетровській області сержанта поліції Рудь Костянтина Володимировича «про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі» - задовольнити.

Скасувати постанову серії ДР №107497 інспектора патрульної поліції роти №2 батальйону №4 УПП в Дніпропетровській області сержанта поліції Рудь Костянтина Володимировича від 17 липня 2016 року відносно ОСОБА_1 та провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно неї закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський міський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш