Справа № 401/2883/16-а
Суддя: Волошина Н. Л.
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 401/2883/16-а

Провадження № 2-а/401/105/16

18 жовтня 2016 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря Сулими І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Світловодську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Полтавської області старшого сержанта поліції Галайди Євгенія Ігоровича, Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Полтавської області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Полтавської області старшого сержанта поліції Галайди Євгенія Ігоровича, Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Полтавської області та просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 669720 від 03 вересня 2016 року, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Полтавської області старшим сержантом поліції Галайдою Є.І. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп. Відповідно до вказаної постанови суть порушення полягала в тому, що 03 вересня 2016 року о 08:50 год. у м. Кременчуці по вул. 1905 р. 34 Юшко В.І. здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 Правил дорожнього руху України. Проте позивач вважає, що жодних Правил дорожнього руху він не порушував, оскільки в місці, де він зупинився, відсутній пішохідний перехід, позначений відповідним знаком 5.35.1 або 5.35.2 і пішохідною розміткою (зебра). Найближчий пішохідний перехід (позначений відповідним знаком і належною розміткою) розташований від місця його зупинки на відстані близько 100 метрів. Також позивач вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню, так як працівником поліції при винесенні постанови не з'ясовано, чи винен він в адміністративному правопорушенні та чи мало місце адміністративного правопорушення взагалі. Зазначає, що незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор поліції суттєво порушив його права, у тому числі подавати докази своєї невинуватості, заявляти клопотання, користуватися при розгляді справи юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права. Вказує, що перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним та серед них відсутня норма, яка б дозволяла накласти адміністративне стягнення на місці вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122 КУпАП

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з наведених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача та відповідач до суду не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, заперечень з приводу позовних вимог ОСОБА_1 не представили. (а.с. 24, 25)

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 669720 від 03 вересня 2016 року відносно ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп. за порушення п. 15.9 «г» ПДР, яке полягає у тому, що ОСОБА_1 03 вересня 2016 року о 08:50 год. , керуючи автомобілем SUZUKI LIANA, державний номер НОМЕР_1 у м. Кременчуці по вул. 1905 р. 34 , здійснив зупинку ближче 10 метрів від пішохідного переходу. (а.с. 8)

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За нормами КУпАП підтвердженням наявності чи відсутності адміністративного правопорушення є докази.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вищезазначена постанова таким вимогам не відповідає.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП наступає у разі порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Відповідно до п.п. «г» п. 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 «Про Правила дорожнього руху», зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 метрів від них з обох боків.

Відповідно до п. 8.5-1 Правил дорожнього руху, дорожня розмітка застосовується відповідно до цих Правил і повинна відповідати вимогам національного стандарту. Дорожня розмітка повинна бути видимою учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби на відстані, що забезпечує безпеку руху. На ділянках доріг, на яких є труднощі для видимості учасниками дорожнього руху дорожньої розмітки (сніг, бруд тощо) або дорожня розмітка не може бути відновленою, установлюються відповідні за змістом дорожні знаки.

Судом досліджено представлені позивачем фотознімки з місця події, які містяться на DVD - диску. (а.с. 26)

Дані фотоматеріали підтверджують той факт, що на місці зупинки транспортного засобу позивача відсутня належної якості дорожня розмітка 1.14.1, її залишки ледве видимі понад узбіччям проїжджої частини. При цьому дорожня розмітка 1.11 на проїжджій частині за місцем зупинки транспортного засобу позивача свіжо нанесена, є такою, що відповідає вимогам ДСТУ 2587:2010, тому при таких обставинах та за відсутності дорожніх знаків 1.32 водієм обґрунтовано зроблено висновок про відсутність пішохідного переходу на місці та в межах 10 м відстані від зупинки його транспортного засобу.

Крім того судом встановлено, що на незначній відстані у видимій зоні з того місця , де зупинив свій автомобіль позивач, розташований належним чином облаштований пішохідний перехід, який позначений як відповідною дорожньою розміткою, так і дорожнім знаком 1.32.

Позивач пояснював суду, що свої заперечення він доводив до відома поліцейського, проте той, не зважаючи на них, виніс відносно нього постанову у справі про адміністративне правопорушення та, як вбачається з її змісту, жодних доводів на їх спростування не навів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС в адміністративних справах про протиправність рішення, дій, бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В ході судового розгляду справи не здобуто доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за яке постановою від 03 вересня 2016 року до нього застосовано адміністративне стягнення.

Напроти, в результаті повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи встановлено, що позивач порушення п. 15.9 «г» Правил дорожнього руху не вчиняв, так як в місці зупинки його транспортного засобу та на відстані 10 м від неї належним чином облаштованого пішохідного переходу не було.

П.1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За правилами статті 162 КАСУ у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, а тому суд вважає за необхідне постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача скасувати.

Питання щодо відшкодування судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 7, 247, 251, 256, 280, 283, 284 КУпАП, ст.ст. 2, 6-9, 17, 18, 71, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 669720 від 03 вересня 2016 року, якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя підпис

Згідно:

Суддя Н.Л. Волошина