Справа № 822/469/16
Суддя: Ковальчук А.М.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/469/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:позивача, представника позивача та представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про поновлення на роботі та відшкодування заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області №18 о/с від 17.02.2016 року про звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції; - поновити ОСОБА_3 на посаді оперуповноваженого Хмельницького відділу поліції ГУ НП у Хмельницькій області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з березня 2009 року працював в органах міліції. Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 07 листопада 2015 року за №7 о/с призначено прибулого з МВС України ОСОБА_3 оперуповноваженим Хмельницького відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області, присвоївши йому спеціальне звання "капітан поліції". Однак, у подальшому керівництвом ГУНП у Хмельницькій області щодо нього протиправно прийняте рішення про проведення атестації, атестування проведене з порушенням визначеної законом процедури, а за результатами атестування прийнятий висновок про невідповідність позивача займаній посаді. Вказує на те, що атестаційною комісією під час прийняття рішення від 02.02.2016 року про невідповідність його займаній посаді не враховано, що він приймав безпосередню участь в проведенні антитерористичної операції і є учасником бойових дій. Істотних недоліків в його службовій діяльності та особистій поведінці не виявлено. У зв'язку з цим ОСОБА_3 вважає такий висновок необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам і відображає лише суб'єктивну думку членів комісії.

Позивач вважає своє звільнення протиправним, адже висновки про його службову невідповідність є безпідставними, необґрунтованими і незаконними. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов.

Відповідач - ГУНП у Хмельницькій області позову не визнало, в обґрунтування заперечень проти позову представник відповідача зазначив, що позивач був звільнений зі служби в поліції через службову невідповідність правомірно, оскільки за результатами атестації атестаційна комісія дійшла висновку про невідповідність позивача займаній посаді. У судовому засіданні представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити. Детально позиція ГУНП у Хмельницькій області викладена в письмових запереченнях, копія яких долучена до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ України з березня 2009 року.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 07 листопада 2015 року за №7 о/с призначено прибулого з МВС України ОСОБА_3 оперуповноваженим Хмельницького відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області, присвоївши йому спеціальне звання "капітан поліції".

Наказом ГУНП у Хмельницькій області №9 від 12.01.2016 року "Про організацію проведення атестування особового складу Головного управління національної поліції в Хмельницькій області" з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівня, на підставі глибокого та всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, на підставі статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" та вимогами Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1465 від 17.11.2015 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 року за №1445/27890, наказано з 12.01.2016 року провести атестування поліцейських ГУНП у Хмельницькій області, створити в ГУНП у Хмельницькій області атестаційні комісії №1, №2, №3, №4, №5, №6.

За змістом наявного у матеріалах справи атестаційного листа, складеного на капітана поліції ОСОБА_3 (М-229595) оперуповноважений Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, останній за період проходження служби в органах внутрішніх справ та в займаній посаді зарекомендував себе з позитивного боку.

За результатами тестування на загальні навички отримав 35 балів, професійного тестування - 32 бали.

На підставі розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення члени атестаційної комісії №5 ГУНП у Хмельницькій області (5 осіб) абсолютною більшістю голосів (5 - "за") прийняли рішення, що ОСОБА_3 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби через службову невідповідність (протокол ОП №15.00002443.0016517 від 02.02.2016 року).

Згідно змісту висновків атестаційної комісії №5 підставами для прийняття рішення щодо невідповідності займаній посаді є те, що позивач не щирий у наданні відповідей, наявність значної кількості негативних відгуків громадськості на попередню роботу.

Відповідно до наказу ГУНП у Хмельницькій області від 17.02.2016 №18 о/с капітана поліції ОСОБА_3 (М-229595), оперуповноваженого Хмельницького відділу поліції ГУНП, з 18.02.2016 року, виплативши компенсацію за невикористану відпустку за фактично відпрацьований час у 2016 році, звільнено зі служби в поліції за підпунктом 5 пункту 1 статті 77 закону України "Про національну поліцію" (через службову невідповідність). Підстава: рішення атестаційної комісії від 14.02.2016 року.

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням відповідачів, суд виходить з наступного.

Законом України "Про Національну поліцію" (далі - Закон) визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно з пунктом 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначених цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність.

Наказом Міністра внутрішніх справ України №1465 від 17.11.2015 року затверджена Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських (далі - Інструкція).

Згідно з приписами частини 2 статті 57 Закону та пункту 3 розділу 1 Інструкції, атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Отже, Законом та Інструкцією визначений вичерпний перелік підстав для проведення атестування поліцейських з метою оцінки їх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів.

Водночас, системний аналіз вказаних норм Закону та Інструкції вказує, що оцінка ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів без існування підстав для її проведення, передбачених частиною 2 статті 57 Закону, не може бути самостійною підставою для призначення атестування поліцейських. Зазначені в частині 2 обставини є обов'язковою передумовою для призначення атестації і повинні існувати до прийняття керівником органу поліції відповідного рішення .

Дослідивши наказ т.в.о. начальника ГУНП в Хмельницькій області від 12.01.2016 року №9 "Про організацію проведення атестування особового складу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області", суд встановив, що оцінка ділових, професійних, особистих якостей позивача, її освітнього та кваліфікаційного рівнів фактично була єдиною підставою для атестування позивача. Натомість, підстав, зазначених у частині 2 статті 57 Закону не було. Зазначене підтверджується самим наказом від 12.01.2016 року № 9, в тексті якого відсутнє посилання на відповідний підпункт частини 2 статті 57 Закону з зазначенням підстави проведення атестації, визначеної цим Законом.

В процесі розгляду спору суд не встановив наявності жодної з підстав, зазначених у частині 2 статті 57 Закону для призначення та проведення атестації ОСОБА_3, переведеного на службу в поліцію відповідно до пункту 9 розділу ХІ (Прикінцеві та перехідні положення) Закону.

Суду не були надані докази того, що відносно позивача вирішувалося питання про призначення на вищу посаду, про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність чи питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, які відповідно до Закону є підставою для атестування. Тому, суд вважає, що підстав для атестування ОСОБА_3 відповідно до наказу від 12.01.2016 року №9 не було.

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо самостійного прийняття позивачем рішення про проходження атестування, як підстави для призначення атестування відповідачем, оскільки прийняття рішення про проведення атестування поліцейських належить до виключної компетенції керівника органу поліції, який призначає їх на посади (пункт 4 розділу 1 Інструкції) і, з огляду на приписи частини 1 статті 8 Закону, повинен діяти виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Згода позивача на проходження атестування не може бути виправданням порушення відповідачем основних засад діяльності поліції, встановлених Конституцією України та Законом.

Суд також враховує, що ознайомивши позивача з наказом від 12.01.2016 року №9 "Про організацію проведення атестування особового складу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області", відповідач не повідомив останнього про можливість відмови від проходження атестації та відсутність правових наслідків такої відмови для позивача, порушивши тим самим задекларований статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод принцип юридичної визначеності. У пункті 143 Рішення у справі "ОСОБА_4 проти України" Європейський суд з прав людини констатував, що принцип юридичної визначеності застосовується і до процедур, що були використані для звільнення з посади, включаючи процес ухвалення рішення. Європейський суд у пункті 169 зазначеного рішення також зазначив, що вислів "згідно із законом" для зацікавленої особи, передбачає мати можливість передбачити наслідки дії оскаржуваного акту щодо себе.

Судом відхиляються, як безпідставні, доводи відповідача щодо призначення позивача на посаду в поліцію тимчасово відповідно до тимчасового штату органів і підрозділів Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, затвердженого наказом Національної поліції від 06.11.2015 року №8, що обумовило необхідність проведення її атестації для призначення на постійну посаду, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 58 Закону, призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків. За змістом частини 2 статті 58 Закону, строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту. Отже, наявність тимчасового штату не може слугували підставою для строкового (тимчасового) призначення особи на посаду поліцейського. Наказ т.в.о начальника ГУНП в Хмельницькій області від 07.11.2015 року №7 о/с "По особовому складу", яким позивач призначений в порядку переатестації, яка фактично не проводилась, на посаду оперуповноваженого Хмельницького відділу поліції ГУНП, не містить вказівки на тимчасове призначення позивача на посаду в поліції, а також умов переатестації, проведення якої Законом не передбачене.

З огляду на зазначене, відповідачем не доведено, що позивач прийнятий на посаду в поліції тимчасово. В свою чергу, строковість призначення на посаду поліцейського не може бути самостійною підставою для проведення атестації.

Таким чином, суд вважає, що рішення призначення атестації позивача одразу ж після прийняття його на службу відповідно до пункту 9 розділу ХІ (Прикінцеві та перехідні положення) Закону (як це є у даному випадку) безвідносно до вирішення питань кар'єри (призначення позивача на вищу посаду або переведення на нижчу посаду) або дисциплінарного провадження є протиправним.

Суд також встановив, що відповідно до атестаційного листа капітана поліції ОСОБА_3 за результатами атестування позивач з тестування на загальні навички отримав 35 балів із 60 можливих та по професійному тестуванні - 32 бали з 60 можливих.

Пунктом розділу IV 15 Інструкції встановлено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Згідно з пунктами 20-23 Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу. Протоколи засідань атестаційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу атестаційної комісії №5 ГУНП у Хмельницькій області ОП №15.00002443.0016517 від 02.02.2016 року вбачається, що комісією (за - 5, проти - 0, утримались - 0) прийнято рішення про те, що ОСОБА_3 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно до пункту 16 Інструкції, атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Отже, з аналізом вищевказаної норми підтверджується, що приймаючи рішення стосовно атестованого працівника поліції, атестаційна комісія повинна прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням усіх визначених критеріїв.

Досліджений судом протокол засідання атестаційної комісії №5 ГУНП у Хмельницькій області ОП №15.00002443.0016517 від 02.02.2016 року, в супереч вимогам пунктів 11, 15, 20 розділу IV Інструкції, не містить відомостей про результати розгляду та обговорення комісією всіх матеріалів, зібраних на позивача. У вказаному протоколі не відображений хід проведення співбесіди з позивачем, зміст питань, які ставилися позивачу, та відповіді на них, відсутнє посилання на матеріали, на підставі яких прийняте зазначене рішення. Протокол містить лише результати голосування та висновок ("4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність"). Зазначивши в додатку до протоколу підстави прийняття рішення про невідповідність позивача займаній посаді ("нещирість у наданні відповідей, наявність значної кількості негативних відгуків громадськості на попередню роботу"), атестаційна комісія не зазначила мотиви прийняття саме такого рішення, не вказала, з яких підстав членами атестаційної комісії не були взяті до уваги результати тестування позивача на знання законодавчої бази та на загальні здібності і навички, яким критеріям, визначеним пунктом 16 розділу IV зазначеної Інструкції, не відповідає поліцейський ОСОБА_3

Згідно з висновком начальника Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області (розділ II атестаційного листа) - ОСОБА_3 займаній посаді відповідає.

Відповідно до довідки результатів підсумкової перевірки з професійної підготовки, наданої начальником Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 з оцінювання тактико-спеціальної і функціональної підготовки за червень 2015 року отримав "задовільно", за вогневу та фізичну підготовку отримав "задовільно".

Довідкою Хмельницького ВП ГУНП у Хмельницькій області підтверджується, що за час служби в органах внутрішніх справ і поліції ОСОБА_3 отримав 2 заохочення, 5 дисциплінарних стягнень. Діючих дисциплінарних стягнень не має.

Позивач брав безпосередню участь у складі сил Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей і є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням серії УБД №141901 від 12.11.2015 року.

За результатами проведеної перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", до ОСОБА_3 заборони, передбачені частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади" не застосовуються.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах та відповідно до законів України.

У пункті 169 Рішення у справі "ОСОБА_4 проти України" Європейський суд з прав людини констатував, зазначив, що вислів "згідно із законом вимагає, по-перше, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя у національному законодавстві; він також стосується якості закону, про який йдеться, вимагаючи, щоб він був доступний для зацікавленої особи, яка, окрім того, повинна мати можливість передбачити наслідки його дії щодо себе, та відповідав принципові верховенства права .

Вчинення органом державної влади дії (прийняття рішень) з порушенням приписів Конституції України та Закону, який регулює відповідні правовідносини, призводить до визнання таких дій (рішень) незаконними та відсутності правових наслідків таких дій (рішень).

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 27 січна 2016 року по справі №21-425а14.

Згідно з пунктом 28 розділу IV Інструкції, керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Отже, відповідно до приписів пункту 28 розділу IV Інструкції, зазначені у атестаційному листі висновки атестаційної комісії про невідповідність займаній посаді та необхідність звільнення позивача зі служби в поліції через службову невідповідність фактично є безумовною підставою для видання керівником відповідного наказу.

У пункті 53 Рішення по справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява №387/03), Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом"; тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

В процесі судового розгляду спору на підтвердження обґрунтованості висновків атестаційної комісії про невідповідність займаній посаді, відповідач не навів суду аргументів, які б відповідали зазначеним вище критеріям доведення "поза розумними сумнівом", та не надав належні та допустимі докази, які підтверджують висновки комісії.

Крім того, суд встановив, що протокол засідання атестаційної комісії №5 ОП №15.00002443.0016517 від 02.02.2016 року, в якому відображені висновки щодо невідповідності позивача займаній посаді, складений з порушенням вимог п.20 Інструкції, а тому, не може слугувати доказом того, що прийняте комісією рішення відповідає всім критеріям, передбаченим пунктом 16 розділу IV Інструкції, та прийняте в результаті дослідження всіх зібраних матеріалів. Наявними у справі матеріалами вказаний висновок атестаційної комісії об'єктивно не підтверджений, оскільки в атестаційному листі на ОСОБА_3 відображені, як негативні, так і позитивні відомості про нього.

На обґрунтування прийнятого атестаційною комісією №5 ГУНП у Хмельницькій області рішення про те, що позивач займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність відповідачем на вимогу суду не було надано будь-яких належних та допустимих доказів.

За таких обставин суд дійшов висновку, що рішення і висновок атестаційної комісії №5 ГУНП у Хмельницькій області, оформлене протоколом ОП №15.00002443.0016517 від 02.02.2016 року, про те, що ОСОБА_3 займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність не ґрунтується на вимогах Інструкції від 17.11.2015 року, прийняте атестаційною комісією без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття.

Суд також зважає на те, що невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі має бути доведено працівникові власником або уповноваженим ним органом, тому що саме вони є ініціаторами звільнення. Водночас рішення атестаційної комісії не єдиний доказ виявлення невідповідності працівника займаній посаді чи виконуваній роботі. Висновки атестаційної комісії щодо кваліфікації працівника підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами по справі.

Під час розгляду справи про звільнення працівника через службову невідповідність, суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації працівник не може виконувати покладених на нього трудових обов'язків.

Представник відповідача в запереченні на адміністративний позов та в судовому засіданні заявив, що підставою для звільнення ОСОБА_3 є висновок атестаційної комісії №5, про те не зазначив, якими критеріями керувався керівник ГУНП у Хмельницькій області приймаючи рішення та з яких підстав дійшов такого висновку, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. У зв'язку з цим суд приходить до висновку, що визнати законним звільнення з цих підстав, лише посилаючись на рішення атестаційної комісії не можна.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позивача та поновлення на службі є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1-2 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Верховний Суд України у постанові від 14 січня 2014 року (справа №21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України за № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Пунктом 8 Порядку №100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Враховуючи, що звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції відбулось у лютому 2016 року, середня заробітна плата позивача повинна обчислюватись з виплат за попередні 2 місяці. Згідно довідки ГУ НП в Хмельницькій області №265 від 28.03.2016 року про доходи позивача за грудень 2015 та січень 2016 р. ОСОБА_3 нарахована заробітна плата в розмірі 4830 грн. кожного місяця (тобто 9660 грн. за вказаних 2 місяці)

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові №13 від 24.12.1999 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Судом враховано, що графік роботи (режим праці) позивача не передбачав вихідних днів, тому при обчисленні середньоденної заробітної плати та визначенні тривалості вимушеного прогулу суд виходив з відповідної кількості календарних днів.

Кількість відпрацьованих позивачем днів за грудень 2015 року складає 31 день, за січень 2016 року - 31 день, загалом 62 календарних дні. Таким чином, середньоденне грошове забезпечення позивача становить 155,80 грн. (9660 грн. / 62).

Період вимушеного прогулу позивача складає 274 дні (з 18 лютого 2016 року по 17 листопада 2016 року включно). Таким чином, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу складає 42689,20 грн. (155,80 х 274).

Суд також звертає увагу на довідку Хмельницького МЦЗ №1021 від 01.11.2016 року в якій зазначено дохід позивача з 13 липня 2016 р. по 31 жовтня 2016 р. на суму 9580,41 грн.

Отже, середній заробіток ОСОБА_3 за час вимушеного прогулу становить 33108,79 грн. (42689,20 грн. - 9580,41 грн.), та має бути стягнутий на його користь.

Відповідно до п. 2-3 ч.1 статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, постанова суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього грошового забезпечення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Середнє грошове забезпечення за один місяць вимушеного прогулу складає 4830 грн.

Згідно ч.1-2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач довів обґрунтованість позовних вимог, а суб'єкт владних повноважень, який заперечував проти позову, не спростував доводи позивача та не довів правомірності власних дій, тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.11, 71, 86, 158-163, 186, 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

позов ОСОБА_3 задоволити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області №18 о/с від 17.02.2016 року про звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції.

Поновити ОСОБА_3 на посаді оперуповноваженого Хмельницького відділу поліції ГУ НП у Хмельницькій області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 18.02.2016 по 17.11.2016 в розмірі 33108 (тридцять три тисячі сто вісім) грн. 79 коп.

Постанова в частині поновлення ОСОБА_3 на службі та виплати йому середнього грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 4830 (чотири тисячі вісімсот тридцять) грн. 00 коп. підлягає негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 21 листопада 2016 року

Суддя/підпис/
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1