Справа № 826/4641/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ
23 листопада 2016 року 15:20 №826/4641/15
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, Шевченківського районного в місті Києві військового комісаріату
дотовариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс»
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

Військовий прокурор Київського гарнізону в інтересах держави в особі Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, Шевченківського районного в місті Києві військового комісаріату звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс», в якій просить суд:

- визнати протиправними дії товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс» щодо відмови у виконанні розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації №1-ДСК від 12.01.2015;

- зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс» виконати розпорядження Шевченківської районної в місті Києві держаної адміністрації №1-ДСК від 12.01.2015 та зведений наряд за вихідним №131;

- зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс» передати Шевченківському районному у місті Києві військовому комісаріату транспортні засоби, затверджені зведеним нарядом за вихідним №131, а саме: вантажний Mersedes 917 державний номер НОМЕР_1 ; вантажний Mersedes 815 державний номер НОМЕР_2 ; вантажний Mersedes 815 державний номер НОМЕР_3 ; с/тягач MAN 1814 державний номер НОМЕР_4 ; с/тягач MAN 1814 державний номер НОМЕР_5 ; с/тягач MAN 1814 державний номер НОМЕР_6 ; с/тягач MAN 1814 державний номер НОМЕР_7 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс» на порушення приписів Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про оборону України» та Положення про військово-транспортний обов`язок, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 №1921 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №405) (далі - Положення №1921) відмовилося виконувати розпорядження Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації №1-ДСК від 12.01.2015 щодо доставки техніки на збірні пункти та у військові частини згідно з мобілізаційними завданнями, тобто перешкоджає у здійсненні суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Відповідач проти позову заперечив, мотивуючи тим, що на порушення приписів Положення №1921 Шевченківська районна у місті Києві державна адміністрація не приймала розпорядження про залучення (вилучення) транспортних засобів у зв`язку з мобілізацією, а тому товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс» не могло виконати розпорядження, яке не існувало. Зазначив, що зведений наряд не є розпорядженням у розумінні приписів Положення №1921.

Справа розглядалась у закритому судовому засіданні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

12.01.2015 Шевченківська районна у місті Києві державна адміністрація прийняла розпорядження №1 ДСК про виконання військово-транспортного обов`язку підприємствами, установами та організаціями Шевченківського району міста Києва у 2015 році, яким затверджено розподіл ліміту вилучення транспортних засобів, у тому числі і у товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс» (а.с. 114 Т.I).

16.01.2015 Шевченківським районним в місті Києві військовим комісаріатом та головою Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації видано зведений наряд №131 з метою вилучення транспортних засобів у товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс» (а.с. 10 Т.I).

22.01.2015 співробітники Шевченківського районного в місті Києві військового комісаріату виїхали за місцезнаходження товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс» для вручення зведеного наряду від 16.01.2015 №131 та для виконання розпорядження від 12.01.2015 №1 ДСК.

Згідно пояснень представника позивача, директор товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс» відмовився прийняти зведений наряд від 16.01.2015 №131 та виконати розпорядження від 12.01.2015 №1 ДСК, про що відповідно складено акт про відмову в отриманні Зведеного наряду від 16.01.2015 (а.с. 25 Т.I).

Позивач не погоджуючись із вказаними діями відповідача та вважаючи їх такими, що перешкоджають у здійсненні суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 за №15/2015 (далі - Указ №15/2015) оголошено часткову мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва та передбачено здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів та поставку транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.

Відповідно до пункту 8 Указу №15/2015 доручено місцевим органам виконавчої влади за участю органів місцевого самоврядування, із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності організувати і забезпечити в установленому порядку, зокрема, виділення тимчасово будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів.

Порядок проведення мобілізації передбачений положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Так, відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» військово-транспортний обов`язок установлюється з метою задоволення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань на особливий період транспортними засобами і технікою і поширюється на центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації, у тому числі на залізниці, порти, пристані, аеропорти, нафтобази, автозаправні станції дорожнього господарства та інші підприємства, установи і організації; які забезпечують експлуатацію транспортних засобів, а також на громадян - власників транспортних засобів.

Згідно з частиною третьою 3 статті 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» виконання військово-транспортного обов`язку під час мобілізації, якщо не введений правовий режим воєнного чи надзвичайного стану, здійснюється згідно з Мобілізаційним планом України шляхом безоплатного залучення транспортних засобів підприємств, установ та організацій усіх форм власності для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань на умовах їх повернення власникам після оголошення демобілізації. Обсяги транспортних засобів за типами та марками, які планується залучити під час мобілізації, для підприємств, установ та організацій усіх форм власності встановлюються згідно з Мобілізаційним планом України місцевими державними адміністраціями за поданням військових комісаріатів. Залучення транспортних засобів під час мобілізації здійснюється військовими комісаріатами на підставі рішень місцевих державних адміністрацій, які оформлюються відповідними розпорядженнями.

Крім того, положеннями частини другої статті 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що порядок виконання військово-транспортного обов`язку визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Закону постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 №1921 затверджено Положення про військово-транспортний обов`язок (далі - Положення №1921).

Відповідно до пункту 2 Положення №1921 військово-транспортний обов`язок встановлюється з метою забезпечення потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань (далі - військові формування) на період мобілізації та у воєнний час у транспортних засобах.

Пунктом 9 Положення №1921 передбачено, що районні державні адміністрації за поданням районних (міських) військових комісаріатів визначають підприємства, установи та організації, на які покладаються завдання з передачі транспортних засобів і техніки для задоволення потреб військових формувань на особливий період.

Відповідно до пункту 10 Положення №1921, завдання з підготовки до передачі та передачі транспортних засобів і техніки військовим формуванням встановлюються розпорядженнями місцевих держадміністрацій за поданням військових комісаріатів та доводяться до відома керівників підприємств, установ та організацій під час мобілізації - через військові комісаріати шляхом вручення відповідних нарядів.

Ліміти вилучення (відчуження) транспортних засобів за типами та марками (крім мотоциклів і гужового транспорту) для підприємств, установ, організацій, районів і міст встановлюються у мирний час відповідними місцевими держадміністраціями за поданням військових комісаріатів (пункт 11 Положення №1921).

Відповідно до статті 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У цивільному законодавстві визначено поняття права власності, яким є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина 1 статті 316 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Положення №1921 є тими нормативно-правовими актами, згідно з якими передбачені законні підстави вилучення (відчуження) транспортних засобів, які передаються військовим формуванням на період мобілізації. При цьому таке вилучення (відчуження) повинно відбуватися у суворій відповідності до встановленого зазначеними нормативно-правовими актами порядку.

Статтею 19 Конституції України закріплено положення про зобов`язання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 Положення №1921 передбачено, що вилучення (відчуження) транспортних засобів здійснюється районними (міськими) військовими комісаріатами на підставі розпоряджень місцевих держадміністрацій в обсягах лімітів та відсоткових норм вилучення, затверджених Кабінетом Міністрів України, як окремо, так і у складі спеціальних формувань, які передаються військовим формуванням на період мобілізації та у воєнний час.

Отже, залучення транспортних засобів під час мобілізації здійснюється військовими комісаріатами на підставі рішень місцевих державних адміністрацій, які оформлюються відповідними розпорядженнями.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.01.2015 Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією прийнято розпорядження №1 ДСК «Про виконання військово-транспортного обов`язку підприємствами, установами та організаціями Шевченківського району міста Києва у 2015 році» (далі Розпорядження), яким затверджено Розрахунок розподілу ліміту вилучення автотранспортних засобів з підприємств, установ і організацій Шевченківською району.

Відповідно до пункту 3 Розпорядження керівникам підприємств, установ і організацій Шевченківського району незалежно від форм власності здійснити технічну перевірку транспортних засобів та забезпечити їх передачу на потреби Збройних сил України у межах затверджених лімітів вилучення.

На виконання Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Положення №1921, розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.01.2015 №1 ДСК, Шевченківським районним у місті Києві військовим комісаріатом МОУ сформовано в установленому порядку зведений наряд на вилучення техніки від 16.01.2016 №131 та список машин відібраних для в/ч НОМЕР_8 із товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс».

З наряду та списку видно, що із товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс» підлягає вилученню 7 машин наступного типу: вантажні Mersedes 917 (AA8354AI), Mersedes 815 (AA9420BH, AA9422BH), с/тягачі MAN 1814 (AA7187AT, AA6828TC, AA1529ET, AA4682BE).

Суд відхиляє посилання відповідача, як на відсутність підстав для вилучення вище зазначених автомобілів, на те що рапортом №М-436 ДСК передбачалась необхідність поставки Збройним силам України таких автомобілів як КАМАЗ 4310 у кількості 7 штук та КРАЗ 260 (63232) у кількості 1 штука, а наказ від 02.01.2002 №1 «Про затвердження відомості допустимої заміни штатних військових типів і марок військової техніки типами і марками транспортних засобів національної економіки України, що призначаються для передачі військовим формуванням на період мобілізації та у воєнний час» не передбачав заміну автомобілів КАМАЗ 4310 та КРАЗ 260 (63232) автомобілями зазначеними у зведеному наряді від 16.01.2016 №131, з огляду на наступне.

Наказом Генерального штабу Збройних сил України від 08.10.2013 №223 затверджено Перелік допустимої зміни штатних військових типів і іномарок військової техніки типами і марками транспортних засобів національної економіки, що призначаються для доукомплектування Збройних сил України та інших військових формувань на період мобілізації та у воєнний час (а.с. 225-226 Т.I).

Зазначений наказ не передбачає чітких марок автомобілів, які можуть бути зміненими, ніж попередній наказ від 02.01.2002 №1, який втратив силу.

З матеріалів справи видно, що у зв`язку з відмовою директора товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс» ОСОБА_1 отримати зведений наряд, 22.01.2015 був складений акт про відмову в отриманні зведеного наряду від 16.01.2016 №131.

23.01.2015 Шевченківським районним в місті Києві військовим комісаріатом факсом направлено товариству з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс» акт від 22.01.2015 про відмову в отриманні зведеного наряду від 16.01.2016 №131 та виклик до Шевченківського районного в місті Києві військового комісаріату (а.с.106-109 Т.I).

Матеріали справи свідчать про те, що товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс» ніяким чином не відреагувало на зазначені документи, а тому Шевченківський районний в місті Києві військовий комісаріат звернувся до начальника Шевченківського РУ ГУ МВС з листами від 27.01.2015 №249 та від 29.01.2015 №305 «Щодо сприяння в запрошенні».

27.01.2015 до Шевченківського районного в місті Києві військового комісаріату надійшов лист від товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс», в якому останнє зазначило про незгоду із актом від 22.01.2015 про відмову в отриманні зведеного наряду від 16.01.2016 №131, мотивуючи тим, що директор товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс» ОСОБА_1 від отримання зведеного наряду не відмовлявся і 22.01.2015 не бачив працівників Шевченківського районного в місті Києві військового комісаріату ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , оскільки у період з 22.01.2015 по 23.01.2015 перебував у відрядженні в м. Вінниця, що підтверджується наказом №ТР-000481 від 21.01.2015 «Про відрядження» та посвідченням про відрядження №ТР-001104 від 21.01.2015 (а.с. 250-251 Т.I).

З метою встановлення всіх обставин у справі, у судовому засіданні в якості свідків були допитані директор товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс» ОСОБА_1 та працівники Шевченківського районного в місті Києві військового комісаріату ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Згідно свідчень ОСОБА_2 , останній виїжджав за адресою товариства разом зі своїми колегами та працівниками правоохоронних органів, проте не був присутнім під час вручення зведеного наряду. Акт був складений у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 отримати зведений наряд. Зазначив, що про необхідність отримання зведеного наряду повідомляли по телефону, а також запрошували до комісаріату. Згідно показань свідка, директору телефонував ОСОБА_4 , який і попереджав про приїзд.

ОСОБА_4 , як свідок дав показання про те, що при першому виїзді на адресу товариства директор ОСОБА_1 отримав лише розпорядження Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, від отримання наряду відмовився, сам акт про відмову в отриманні зведеного наряду склали через два дні. Свідок зазначив, що у зв`язку з не прибуттям директора до комісаріату, а також, з не наданням уточнюючого списку автомобілів, які є в наявності, він та інші працівники, разом з працівниками правоохоронних органів були змушені виїхати на адресу товариства повторно.

Згідно показань ОСОБА_3 , розпорядження Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації директор ОСОБА_1 отримав, а від отримання зведеного наряду відмовився, оскільки сказав, що інформація про автомобілі була не актуальна. Зазначив, що актуальну інформацію ОСОБА_1 не надав, а тому він та інші працівники виїхали вдруге для вручення зведеного наряду, проте на телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідав, в приміщення товариства охорона не пропустила. Вказане, згідно свідчень ОСОБА_3 слугувало підставою для складання акта про відмову в отриманні зведеного наряду.

Відповідно до пункту 14 Положення №1921 про військово-транспортний обов`язок відповідальність за підготовку транспортних засобів для передачі військовим формуванням покладається на керівників підприємств, установ та організацій і громадян - власників транспортних засобів, які зобов`язані забезпечити доставку транспортних засобів, призначених для передачі військовим формуванням, відповідно до нарядів районних (міських) військових комісаріатів у визначені пункти.

Матеріали справи свідчать, що зведений наряд від 16.01.2016 №131 був оформлений з дотриманням вимог законодавства, із зазначенням типу й марки автомобілів, місця доставки і передачі автомобілів.

Проте, аналіз показань свідків дає підстави дійти висновку, що наряди не були вручені через небажання їх отримувати з вини керівника товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс», що підтверджується свідченнями ОСОБА_1 та письмовими поясненнями його адвоката.

Згідно свідчень ОСОБА_1 на підприємство в січні 2015 року приходила група осіб, серед яких були представники Шевченківського районного в місті Києві військового комісаріату та працівники міліції і прокуратури, які принесли якісь документи. Зазначив, що він запросив адвоката для участі в прийманні документів, які принесли зазначені особи. ОСОБА_1 засвідчив, що отримав витяг з розпорядження №1-ДСК від 12.01.2015 та повідомив представникам районного в місті Києві військового комісаріату, що автомобілі зараз відсутні і вони передані в заставу в забезпечення кредитних зобов`язань. Згідно показань свідка, останній домовився з представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , що надасть актуальні відомості про транспортні засоби. Також, свідок зазначив, що вказані відомості були надані електронною поштою на електронну адресу ОСОБА_4 , а також в паперовій формі до Шевченківського районного в місті Києві військового комісаріату.

Суд наголошує, що відповідачем не надано копії листа з актуальними відомостями про транспортні засоби, ні доказів направлення такого листа на електронну адресу ОСОБА_4 , ні на поштову адресу Шевченківського районного в місті Києві військового комісаріату.

Окрім того, згідно доводів Шевченківського районного в місті Києві військового комісаріату керівник товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс» з 2014 року не подає «Відомості про наявність і технічний стан транспортних засобів і техніки, а також про громадян, які працюють на підприємстві, в установі та організації на таких транспортних засобах і техніці» та не надає відповіді на офіційні запити.

Так, з матеріалів справи видно, що товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс» останній раз надсилало до Шевченківського районного в місті Києві військового комісаріату інформацію про наявні автомобілі лише 01.04.2014.

Отже, вказане свідчить, що відповідач систематично порушує приписи статті 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Також, суд відхиляє посилання відповідача, як на підставу неможливості поставки техніки на наявність договорів застави рухомого майна, з огляду на те, що товариство, договори застави транспортних засобів не надавало ні Шевченківському районному в місті Києві військовому комісаріату, ні суду.

Окрім того, в даному випадку було порушено пункт 15 Положення про військово-транспортний обов`язок, згідно з яким власники транспортних засобів, призначених для передачі військовим формуванням на період мобілізації та у воєнний час, у разі зміни форми власності, відправки в інші місцевості на тривалий час, передачі в користування іншим юридичним особам або громадянам, відчуження їх особам, які проживають в інших населених пунктах України або за її межами, зобов`язані у семиденний термін повідомити про це районні (міські) військові комісаріати, місцеві органи виконавчої влади та відповідні органи місцевого самоврядування.

Доказів того, що про укладення договорів застави товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс» повідомило військовий комісаріат не надано.

Слід зазначити, що стаття 586 Цивільного кодексу України обмежує повноваження заставодавця користуватись та розпоряджатись предметом застави. Такі дії він може вчиняти за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Виконання військово-транспортного обов`язку не є повноваженням заставодавця здійснити дії з розпорядження майном на власний розсуд за згодою заставодержателя, а є обов`язком передати транспортний засіб збройним силам відповідно до законодавства без його на це згоди. Отже, укладення договору застави не може перешкоджати виконанню військово-транспортного обов`язку, передбаченого законодавством.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс» всупереч нормам чинного законодавства та розпорядження Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації від 12.01.2015№1 ДСК не виконало свого військово-транспортного обов`язку по поставці Шевченківському районному в місті Києві військовому комісаріату автомобілів наступного типу: вантажні Mersedes 917 (AA8354AI), Mersedes 815 (AA9420BH, AA9422BH), с/тягачі MAN 1814 (AA7187AT, AA6828TC, AA1529ET, AA4682BE), а тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити таку поставку є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:
1. Адміністративний позов Військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, Шевченківського районного в місті Києві військового комісаріату задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс» щодо відмови у виконанні розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації №1-ДСК від 12.01.2015.

3. Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс» виконати розпорядження Шевченківської районної в місті Києві держаної адміністрації №1-ДСК від 12.01.2015 та зведений наряд за вихідним №131.

4. Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Ресурс» передати Шевченківському районному у місті Києві військовому комісаріату транспортні засоби, затверджені зведеним нарядом за вихідним №131, а саме: вантажний Mersedes 917 державний номер НОМЕР_1 ; вантажний Mersedes 815 державний номер НОМЕР_2 ; вантажний Mersedes 815 державний номер НОМЕР_3 ; с/тягач MAN 1814 державний номер НОМЕР_4 ; с/тягач MAN 1814 державний номер НОМЕР_5 ; с/тягач MAN 1814 державний номер НОМЕР_6 ; с/тягач MAN 1814 державний номер НОМЕР_7 .

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський