Справа № 817/1441/16
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2016 р.Р і в н е817/1441/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: представник Меленчук І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Прокуратури Рівненської області
про стягнення заборгованості за час вимушеного прогулу та зарахування часу вимушеного прогулу до стажу роботи на посаді прокурора,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Прокуратури Рівненської області про стягнення заборгованості за час вимушеного прогулу з 16.06.2016 по 13.09.2016 включно на загальну суму 24118,92грн. та зарахування часу вимушеного прогулу за період з 15.12.2016 по 13.09.2016 включно до стажу роботи на посаді прокурора.

У судовому засіданні позивач заявив клопотання про зменшення позовних вимог, згідно з яким просив стягнути з відповідача заборгованість за час вимушеного прогулу з 16.06.2016 по 13.09.2016 включно на загальну суму 23353,24грн. та зарахувати час вимушеного прогулу за період з 15.12.2016 по 13.09.2016 включно до стажу роботи на посаді прокурора. В обґрунтування зменшених позовних вимог зазначив, що в супереч вимог чинного законодавства, рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016 у справі №817/28/16 про поновлення його на посаді старшого прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури Рівненської області, виконане відповідачем лише 14.09.2016. Вказав, що затримка виконання судового рішення призвела до втрати середнього заробітку за період з 16.06.2016 по 13.09.2016 в сумі 23353,24грн. Крім того, вважає, що час вимушеного прогулу за період з 15.12.2016 по 13.09.2016 не включено до стажу роботи на посаді прокурора. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідач, Прокуратура Рівненської області, позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях. Представник відповідача у судовому засіданні додатково пояснив, що вина відповідача у невчасному виконанні судового рішення відсутня, оскільки у провадженні Вищого адміністративного суду України перебуває касаційна скарга на рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016 у справі №817/28/16, тобто остаточного рішення у справі про поновлення ОСОБА_1 не прийнято, а тому твердження позивача про затримку виконання судового рішення є передчасним. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 14.12.2015, наказом Прокуратури Рівненської області №1522, ОСОБА_1 звільнено з посади старшого прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури Рівненської області та органів прокуратури України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку (а.с.5).

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016 у справі №817/28/16 визнано протиправним та скасовано наказ від 14.12.2016 №1522, ОСОБА_1 поновлено на посаді старшого прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури Рівненської області з 15.12.2015, та стягнуто з Прокуратури Рівненської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.12.2015 по 15.06.2016 у сумі 48237,84грн. (а.а.с.6-13).

14.09.2016 ОСОБА_1 звернувся до Прокуратури Рівненської області із заявою про виконання рішення суду та поновлення його на посаді старшого прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури Рівненської області та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 15.12.2015 по 15.06.2016 у сумі 48237,84грн. (а.с.42).

Так, наказом Прокуратури Рівненської області від 14.09.2016 №936 ОСОБА_1 поновлено на посаді старшого прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури Рівненської області з 15.12.2015 (а.с.15), та згідно з платіжним дорученням від 20.07.2016 №34 виплачено позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.12.2015 по 15.06.2016 у сумі 48237,84грн. (а.с.40).

Вважаючи, що середній заробіток за час вимушеного прогулу повинен бути виплачений по фактичну дату прийняття рішення про поновлення на посаді, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 Конституції України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Разом з тим, положеннями статей 14 та 255 КАС України регламентовано, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст.257 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Таким чином, добровільне виконання боржником судового рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є законодавчо встановленим обов'язком такого боржника.

При цьому, зазначений обов'язок не повинен бути похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого документа), на користь якої ухвалено судове рішення, для його виконання.

Так, статтею 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016 у справі №817/28/16, яка набрала законної сили 15.06.2016, поновлено позивача на посаді у відносинах публічної служби, а тому, в силу вимог п.3 ч.1 ст.256 КАС України, судове рішення в цій частині підлягає негайному виконанню.

Проте, в порушення вищевикладених норм законодавства, наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді виданий Прокуратурою Рівненської області лише 14.09.2016 на підставі власної його заяви від 14.09.2016 (а.а.с.40, 42).

У разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки (ст.236 КЗпП України).

Відтак, роботодавець зобов'язаний сплатити незаконно звільненому працівнику як середній заробіток за час вимушеного прогулу, так і середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, оскільки судове рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня прийняття власником або уповноваженим ним органом відповідного наказу.

При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що остаточне рішення у справі про поновлення ОСОБА_1 не прийняте, адже в силу вимог ст.124 Конституції України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та ст.ст.254-256 КАС України, судове рішення у справі №817/28/16 набрало законної сили 15.06.2016, підлягає негайному виконанню, та є обов'язковим до виконання на всій території України.

Враховуючи те, що постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016 у справі №817/28/16 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури Рівненської області виконана відповідачем шляхом прийняття відповідного наказу лише 14.09.2016, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 23.06.2015 у справі №21-63а15.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100), у разі визнання середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п.8 Порядку №100).

Як вбачається з матеріалів справи, час затримки виконання відповідачем судового рішення за період з 16.06.2016 по 13.09.2016 становить 61 робочий день, а середньоденна заробітна плата позивача складає 349,26грн. (а.с.14).

За таких обставин, сума середнього заробітку, належна до виплати ОСОБА_1 за час затримки виконання відповідачем судового рішення, становить 23353,24грн.

Відповідно до п.3 Порядку №100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно з п.171.1 ст.171 Податкового кодексу України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України).

Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є відповідно обов'язком роботодавця, а не працівника, то сума середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення 23353,24грн., визначена без утримання такого податку та інших обов'язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець.

Щодо позовної вимоги про зарахування часу вимушеного прогулу за період з 15.12.2016 по 13.09.2016 включно до стажу роботи на посаді прокурора, суд зазначає наступне.

Згідно з рішенням Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016 у справі №817/28/16 (а.а.с.6-13) та наказом від 14.09.2016 №936 (а.с.15), позивача поновлено на посаді старшого прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури Рівненської області з 15.12.2015, а тому така позовна вимога є передчасною, адже поновлення відбулося з дня, який слідує за днем звільнення, що саме по собі виключає переривання трудового стажу.

Крім того, час, коли працівник фактично не працював, в тому числі і час вимушеного прогулу (час затримки виконання судового рішення), спричиненого незаконним звільненням, зараховується до стажу роботи (ст.82 КЗпП).

Таким чином, дана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, позов слід задовольнити частково.

Підстави для застосування вимог ст.94 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Прокуратури Рівненської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 16.06.2016 по 13.09.2016 в сумі 23353,24 грн. (двадцять три тисячi триста п'ятдесят три грн. 24 коп.).

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гломб Ю.О.