Справа № 22-а/0690/2809/11
Суддя: Кочетов Л. Г.
Дата ухвалення: 2011-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/2809/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2011 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Кочетова Л.Г.,

суддів Матюшенка І.В., Євстаф'євої Т.А.

при секретарі Пюра Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації про стягнення коштів передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 07 травня 2009 року,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2009 року позивачі звернулися до суду із позовом до управління праці та соціального захисту населення, в якому просили стягнути з відповідача недоплачені кошти, виплата яких передбачена ст. ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.03.2008 року по 01.03.2009 року.

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 07 травня 2009 року позовні вимоги задоволено частково, визнано дії управління праці та соціального захисту населення по застосуванню постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року щодо вказаних виплат неправомірними та стягнуто з відповідача на користь кожного з позивачів по 2566,80 гри. за ст. 37 та по 13014,00 грн. за ст. 39 вказаного Закону за період з 01.03.2008 року по 01.03.2009 року.

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що не є належним відповідачем по даній справі, оскільки зазначені виплати повинні здійснюватися Пенсійним фондом України.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачі проживають на території радіоактивного забруднення, є непрацюючими пенсіонерами, перебувають на обліку в управлінні Пенсійного фонду України, де одержують пенсію.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі 40 процентів від мінімальної заробітної плати.

Статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення в зоні гарантованого добровільного відселення, підвищуються на 2 мінімальні заробітні плати.

З матеріалів справи видно, що на виконання положень ст.ст. 37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідачем щомісяця виплачувалися позивачці передбачені ст, ст. 37, 39 Закону виплати в розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вирішуючи цей спір, суд першої інстанції, з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними нормативними актами, обґрунтовано визнав, що при визначенні розміру згаданої виплати застосуванню підлягають саме норми ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які .постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка істотно звужує обсяг установлених законом прав позивача.

За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції щодо неправомірності дій відповідача по виплаті грошової допомоги в розмірах, встановлених зазначеною постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836.

Разом з тим, з урахуванням положень Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», яким встановлено обмеження відносно зазначеної доплати, та рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року, яким ці обмеження визнано неконституційними, колегія суддів приходить до висновку, що задоволенню підлягають вимоги, що стосуються виплат за період з 22.05.2008 року.

Крім того, визнавши неправомірними дії відповідача щодо неналежного нарахування і виплати позивачам грошової допомоги, суд першої інстанції допустив помилку, визначивши конкретну суму заборгованості по сплаті таких виплат.

При цьому суд не врахував те, що з огляду на положення статей 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, поза увагою суду 1 інстанції залишилось те, що адміністративний суд повинен визнавати дії субєктів владних повноважень незаконними і зобов'язувати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про визначення конкретних сум.

Крім того, вирішуючи питання щодо субєктного складу у даній справі, суд першої інстанції не врахував, що нарахування та виплата підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам в порядку ч. 2 ст. 39 Закону органами праці та соціального захисту населення не здійснюється. Такі нарахування відповідно до положення про пенсійний фонд України, затвердженого постановою КМУ від 24.10.2007 року № 1261 та Положення про управління Пенсійного фонду в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління ПФ України від 30.04.2002 року №8-2 (з наступними змінами) здійснюються саме цими органами, які забезпечують своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства.

За таких обставин, постанова, прийнята щодо бездіяльності УПСЗН Олевської райдержадміністрацїї в частині нарахування та виплат позивачам коштів, належних за ч.2 ст.39 Закону, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у позові до УПСЗН з викладених мотивів.

Враховуючи викладене та керуючись ч. І ст. 41, ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 07 травня 2009 року в частині визнання протиправною бездіяльності управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 доплати до пенсії в порядку ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та стягнення з управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості по доплаті до пенсії в порядку ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 01.03.2008 року по 01.03.2009 року в сумі 13014,00 кожному грн. скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області в цій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Постанову в частині нарахування допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва скасувати, ухваливши нову про часткове задоволення позову.

Визнати протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області в частині не нарахування допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, призначеної ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до ст.37 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 22.05.2008 року по 01.03.2009 року.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області здійснити нарахування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва відповідно до ст.37 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за періодз 22.05.2008 року по 01.03.2009 року.

У решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: