Справа № 820/5377/16
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 листопада 2016 р. № 820/5377/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представників позивача - Саганюк Т.А., Кубай Ю.М.,

представника відповідача - Квартенка О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альдар" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Альдар", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Центральної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, які виразилися у відмові у визнанні податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2016 року, яка направлена ТОВ «Альдар» 19.09.2016, фактично отримана податковим органом 20.09.2016, податковою декларацією;

- зобов'язати Центральну об'єднану Державну податкову інспекцію м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області визнати податковою звітністю декларацію з податку на додану вартість за серпень 2016 року, яка направлена ТОВ «Альдар» до Центральної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області 19.09.2016 та отримана податковим органом 20.09.2016р.

- зобов'язати Центральну об'єднану Державну податкову інспекцію м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області негайно провести відповідні коригування у особовій картці ТОВ «Альдар» у зв'язку із надходженням податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.09.2016 року об 11год.:14хв.:25сек. ТОВ «Альдар» подало до Центральної ОДПІ м. Харкова засобами електронного зв'язку документ JО200118 (податкову декларацію з ПДВ із додатками), однак доставлені документи податковим органом не прийнято із поміткою «...Можливо розірвано Договір про визнання електронної звітності...», що підтверджується квитанцією №1 від 16.09.2016 року. З метою належного подання податкової звітності без порушення норм діючого законодавства 19.09.2016 року ТОВ «Альдар» направлено до Центральної ОДПІ м. Харкова засобами поштового зв'язку «Нова Пошта», податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2016 року у паперовому вигляді, отримання якої підтверджується експрес - накладною №59 0002 0551 5288. Однак, листом №17501/10/20-30-08-02-24 від 21.09.2016 Центральна ОДПІ повідомила, що податкову декларація з ПДВ за серпень 2016 року по підприємству ТОВ «Альдар» не визнано як податкову звітність, оскільки вона нібито заповнена з порушенням вимог пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України, а саме: невідповідність заявлених даних щодо податкової адреси (відсутність за місцезнаходженням). Позивач вважає дії Центральної ОДПІ, які виразилися у невизнанні податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2016 року ТОВ «Альдар» податковою декларацією протиправними та незаконними.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, вказав на обґрунтованість та законність дій відповідача, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У письмових запереченнях на адміністративний позов зазначив, що Управління реєстрації платників та електронних сервісів повідомило, що 15.02.2016 до Центральної ОДПІ ГУ ДФС у Харківської області від оперативного управління ОДПІ м. Харкова надійшла довідка про встановлення місцезнаходження підприємства з позначкою «Місцезнаходження юридичної особи не встановлено». На підставі вищенаведеного було розірвано договір про визнання електронних документів за причини відсутності вищезазначеного підприємства за юридичною адресою. Також дане підприємство надало декларацію з ПДВ що за січень 2016р., яка заповнена з порушенням: п. 48.3, ст. 48 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755VI, а саме вказана у декларації податкова адреса має розбіжність з базами даних Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області. Дані події слугували зібранню робочої групи на котрій розірвано договір про визнання електронних документів між підприємством ТОВ „Альдар" (код 39376219). У зв'язку з вищезазначеним, податкова декларація з ПДВ за серпень 2016р. не визнана Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області як податкова звітність.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Альдар" (далі - ТОВ "Альдар") зареєстровано як юридична особа, перебуває на обліку в Центральній ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, є платником податку на додану вартість.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходження ТОВ "Альдар" визначено - м. Харків, пр. Науки, 40.

16.09.16 року позивачем до податкового органу було надано податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2016 року разом із додатками. Відповідно до квитанції №1 від 16.09.2016 року вказані документи податковим органом не прийнято із поміткою «...Можливо розірвано Договір про визнання електронної звітності...».

19.09.2016 року ТОВ «Альдар» було направлено до Центральної ОДПІ м.Харкова засобами поштового зв'язку «Нова Пошта», податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2016 року у паперовому вигляді, отримання якої підтверджується експрес - накладною №59 0002 0551 5288.

Листом №17501/10/20-30-08-02-24 від 21.09.2016 Центральна ОДПІ повідомила, що податкову декларація з ПДВ за серпень 2016 року по підприємству ТОВ «Альдар» не визнана як податкова звітність, оскільки вона заповнена з порушенням вимог пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України, а саме: невідповідність заявлених даних щодо податкової адреси (відсутність за місцезнаходженням).

Не погоджуючись із позицією та рішенням відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

За приписами ст.ст 15, 16 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів.

Платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (п.п. 16.1.2., 16.1.3 п. 16.1. ст. 16 ПК України).

Відповідно до положень п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання.

Згідно п. 48.1, п.48.3, п.48.4 ст. 48 ПК України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору. Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОПТУУ; індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (п. 49.3 ст. 49 ПК України).

Прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають. За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію датою її фактичного отримання контролюючим органом (п.49.8, п.49.9 ст. 49 ПК України).

Пунктом 49.10 ст. 49 ПК України вказано, що відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларації з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висування будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 ст.48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови (пп.49.11 ст.49 Податкового кодексу України).

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що підставою для відмови контролюючого органу визнати податкову декларацію як податкову звітність є такі дефекти її заповнення, що впливають на адміністрування податку органом доходів та зборів.

Повідомлення є юридичною формою рішення, про можливість його оскарження прямо зазначено п.п. 49.12.2 п. 49.12 ст. 49 ПК України.

Як встановлено з дослідженої у судовому засіданні податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2016 року ТОВ "Альдар", вбачається, що у графі місцезнаходження (місце проживання) платника податків зазначено м. Харків, пр. Науки, 40.

Щодо посилання представника відповідача на відсутність позивача за юридичною адресою, суд зазначає наступне.

Згідно статті 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», створено з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Частиною першою статті 10 цього Закону передбачено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Частинами 1, 2, 5 статті 17 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що відомості про юридичну особу (серед яких, зокрема, відомості про місцезнаходження юридичної особи) включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

В Єдиному державному реєстрі містяться також відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно з ч. 10 ст. 19 Закону „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" у разі внесення до Єдиного державного реєстру запису про зміну відомостей про юридичну особу, які відповідно до цього Закону зазначаються у виписці з Єдиного державного реєстру, державний реєстратор повинен видати (надіслати поштовим відправленням з описом вкладення) заявнику виписку з Єдиного державного реєстру у день отримання від органів статистики, доходів і зборів, Пенсійного фонду України відомостей про внесення відповідних відомостей до відомчих реєстрів.

Однак, з наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що ТОВ "Альдар" зареєстроване за адресою: м. Харків, пр. Науки, 40, при цьому міститься запис, що 11.04.2016 року проведена реєстрація змін до установчих документів юридичної особи щодо зміни місцезнаходження.

В матеріалах справи наявний договір оренди нежитлового приміщення від 01.04.2016 року №95-Арк, акт прийому - передачі до нього, а також протокол на погодження розміру орендної плати, з яких вбачається, що позивач орендує нежитлові приміщення, за адресою: м. Харків, пр. Науки, 40.

При цьому, у вказаному договорі оренди зазначено, що у оренду надається не все приміщення за адресою: м. Харків, пр. Науки, 40, а лише нежитлові приміщення площею 13 кв.м., розташовані на шостому поверсі, а саме частина кімнати №612-А.

Судом встановлено, що відомості про безпосереднє розміщення ТОВ "Айдар" до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у відповідності до договору оренди нежитлових приміщень внесені не були.

Таким чином, посилання відповідача на те, що 15.02.2016 до Центральної ОДПІ ГУ ДФС у Харківської області від оперативного управління ОДПІ м. Харкова надійшла довідка про встановлення місцезнаходження підприємства з позначкою «Місцезнаходження юридичної особи не встановлено», може бути визнано належним доказом відсутності позивача за юридичною адресою, оскільки встановити за адресою: м. Харків, пр. Науки, 40 де саме знаходиться позивач та в чому полягала зміна місцезнаходження юридичної особи не вбачається можливим.

Отже наявна в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців інформація стосовно місцезнаходження юридичної особи - позивача не повністю відповідає його місцезнаходженню, а саме не зазначено кімнату, де позивач орендує нежитлові приміщення.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, судом встановлено, що податкова декларація з податку на додану вартість за серпень 2016 року ТОВ «Альдар», заповнена з порушенням вимог пунктів 48.3 ст.48 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність дій Центральної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, які виразилися у відмові у визнанні податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2016 року, яка направлена ТОВ «Альдар» 19.09.2016 року, фактично отримана податковим органом 20.09.2016 року, податковою декларацією, та відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Окрім цього, відповідно до п.2 та п.3 розділу 3 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28 січня 2016 року № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 р. за № 159/28289, декларація та додатки до неї, а також інша податкова звітність з податку на додану вартість, зазначена у пункті 8 розділу I цього Порядку, подаються до контролюючого органу за місцем обліку платника податку відповідно до встановленого законодавством порядку сплати податку.

Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

У разі розірвання контролюючим органом в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів платник податку, договір з яким розірвано, має право до складання нового договору подавати податкову звітність до контролюючого органу, в якому він перебуває на обліку як платник податку, в один із таких способів: 1) особисто платником податку або уповноваженою на це особою; 2) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення.

Платник податку зобов'язаний здійснити відправлення податкової звітності на адресу відповідного контролюючого органу: при поданні податкової звітності в електронній формі - не пізніше закінчення останньої години дня, в якому спливає граничний строк подання податкової декларації, визначений пунктом 5 розділу II цього Порядку; у разі надсилання декларації поштою у випадку, передбаченому пунктом 2 цього розділу, платник податку зобов'язаний здійснити таке відправлення на адресу відповідного контролюючого органу не пізніше ніж за п'ять днів до закінчення граничного строку подання податкової декларації, визначеного пунктом 5 розділу II цього Порядку.

Судом встановлено, що позивач обізнаний про розірвання контролюючим органом в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів, однак в порушення наведених норм права направив податкову звітністю декларацію з податку на додану вартість за серпень 2016 року до Центральної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області лише 19.09.2016 року, тобто пізніше ніж за п'ять днів до закінчення граничного строку подання податкової декларації (20.09.2016 року).

Суд наголошує, що позовні вимоги про зобов'язання Центральної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області визнати податковою звітністю декларацію з податку на додану вартість за серпень 2016 року, яка направлена ТОВ «Альдар» до Центральної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області 19.09.2016 та отримана податковим органом 20.09.2016 року та зобов'язання Центральної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області негайно провести відповідні коригування у особовій картці ТОВ «Альдар» у зв'язку із надходженням податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2016 року є похідними від вимоги про визнання протиправними дії Центральної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, які виразилися у відмові у визнанні податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2016 року, яка направлена ТОВ «Альдар» 19.09.2016 року, фактично отримана податковим органом 20.09.2016 року, податковою декларацією. З огляду на що також не підлягають задоволенню.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та як наслідок відсутність підстав для їх задоволення.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Альдар" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 22.11.2016 року.

Суддя Полях Н.А.