Справа № 817/1439/16
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2016 р.Р і в н е 817/1439/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Шеремета В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3
до ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 №2385-13.

В обґрунтування позову зазначає, що є власником транспортного засобу TOYOTA, модель - LAND CRUISER 200, об'єм двигуна - 4608, 2013 року випуску, ДНЗ - НОМЕР_1. Вказує, що податкове повідомлення-рішення про нарахування йому транспортного податку в розмірі 25000,00грн. надіслане лише 16.08.2016, тобто з порушенням строку визначеного пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України. Зазначає, що рішенням Рівненської міської ради від 18.06.2015 №5253 встановлено на території міста Рівне податок на майно в частині транспортного податку з 1 січня 2016 року. Рішенням Рівненської міської ради №109 від 28.01.2016 внесено зміни в рішення Рівненської міської ради №5253 від 18.06.2015, а саме зазначено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Це рішення набирає чинності з 1 січня 2016 року. Отже, до вступу в силу рішення Рівненської міської ради №5253 від 18.06.2015, рішенням Рівненської міської ради від 28.01.2016 №109 було внесено зміни, які вступили в силу з 1 січня 2016 року. З урахуванням норм Податкового кодексу України такий податок не може застосовуватись до кінця 2016 року, оскільки транспортний податок був встановлений вже в плановому періоді (2016 рік), а відтак буде обов'язковий з початку 2017 року (бюджетний період). З урахуванням ст. 3 Бюджетного кодексу України, 2016 - це плановий період, а 2017 - вже бюджетний період. Таким чином, нові податки не можуть бути визнані обов'язковими до сплати принаймі в 2016 році, адже місцеві ради не приймали і не могли прийняти і офіційно оприлюднити до 15.07.2015 рішення про встановлення таких податків і зборів. Крім того, як встановлено з рішення Рівненської міської ради №109 від 28.01.2016 були внесені зміни щодо об'єкта оподаткування та порядку справляння податків, які в силу норм Податкового кодексу України будуть обов'язковими лише в 2017 році. Також, не відомо як відповідач отримав інформацію про вартість об'єкта оподаткування, враховуючи, що така інформація в цьому році не могла бути надана до 1 лютого 2016 року, оскільки Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 та 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, була затверджена Кабінетом Міністрів України лише 18.02.2016.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав з наведених у ньому підстав, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.24). Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що позивач має у користуванні транспортний засіб TOYOTA, LAND CRUISER 200, об'єм двигуна - 4608, 2013 року випуску. Таким чином, позивач є платником транспортного податку, а тому на виконання пп.267.6.1 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України було виставлено позивачу податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 №2385-13 про нарахування транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000,00грн. Вказане податкове повідомлення-рішення прийнято у відповідності до вимог Податкового кодексу України та Методики визначення середньої ринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком, затвердженої постановою кабінету Міністрів України №66 від 18.02.2016. З огляду на викладене, представник відповідача вважає оскаржуване рішення правомірним, в задоволенні позову просила відмовити повністю за безпідставністю вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки TOYOTA, модель - LAND CRUISER 200, об'єм двигуна - 4608, 2013 року випуску, ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2, що підтверджується наявними в матеріалах справи договором купівлі-продажу №771 від 02.04.2013, довідкою-рахунком №994689 від 01.05.2013, актом прийняття-передачі від 30.04.2013, копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.43-53).

На виконання вимог пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 2385-13 від 30.06.2016, яким ОСОБА_3 нараховано транспортний податок у сумі 25000,00 грн., податковий період - 2016 рік (а.с.9).

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням та висновками податкового органу щодо необхідності сплати транспортного податку, позивач звернувся з позовом до суду.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - Податковий кодекс).

Законом України №71-VІІІ від 28.12.2014 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності 01.01.2015, статтю 267 Податкового кодексу викладено у новій редакції, якою запроваджено транспортний податок.

Відповідно до положень норм вказаної статті платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Базою оподаткування відповідно до підпункту 267.3.1 є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до п.п.267.2.1п.267.2 ст. 267 Податкового кодексу.

Пунктом 267.4 статті 267 Податкового кодексу встановлено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до пункту 267.5.1 статті 267 Податкового кодексу базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з пунктом 267.6 статті 267 Податкового кодексу обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Транспортний податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (абзац а) підпункту 267.8.1.).

Законом України від 24.12.2015 №909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" (далі - Закон № 909-VIII) внесені зміни до Податкового кодексу, зокрема щодо об'єкту оподаткування транспортним податком, які набрали чинності з 01.01.2016.

Відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу (в редакції Закону №909-VIII) об'єктом оподаткування визначено легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (підпункт 267.2.1 п. 267.2 статті 267 Податкового кодексу).

Відповідно до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 та підпункту 265.1.2 пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу транспортний податок є складовою податку на майно та відноситься до місцевих податків.

Відповідно до положень пункту 10.2 статті 10 Податкового кодексу місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передую бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (пункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу).

Судом встановлено, що Рівненською міською радою 28.01.2016 прийнято рішення №109 "Про внесення змін до рішення Рівненської міської ради від 18.06.2015 № 5253 "Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку" (а.с.13-14), яким викладено у новій редакції Положення про транспортний податок (пункт 1) та встановлено, що це рішення набирає чинності з 01.01.2016 (пункт 2).

Відповідно до пункту 3.1 Положення про транспортний податок об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Таким чином, об'єкт оподаткування транспортним податком приведено у відповідність до положень підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу в редакції Закону №909-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016.

Основними засадами податкового законодавства є принципи, в яких визначено зміст і спрямованість правового регулювання податкових правовідносин.

Принципи, проголошені у статті 4 Податкового кодексу повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку так і на стадії застосування норм, якими визначений обов'язок сплати податку.

Відповідно до підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Принцип стабільності, закріплений у підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу, має на меті встановлення незмінних умов оподаткування, елементів податків протягом певного часу.

Згідно з вказаною нормою, зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Частиною 1 статті 3 Бюджетного кодексу України передбачено, що бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Таким чином, відповідно до положень підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу внесені Законом №909-VIII зміни щодо об'єкту оподаткування транспортним податком, можуть застосовуватись лише у 2017 році.

Згідно з позицією Європейського суду у справі YvonnevanDuyn v. Home Office (Case 41/74 vanDuyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи будь-який її орган схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у осіб (юридичних чи фізичних) стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Отже, якщо держава задекларувала певні правила поведінки при внесенні змін до порядку оподаткування (принцип стабільності податкового законодавства), то вона зобов'язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.

У спірних правовідносинах суд застосовує рішення Європейського суду з прав людини у справах "Серков проти України" (заява №39766/05), "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.

Вказаними рішеннями встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов'язань зі сплати податку.

Згідно статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Враховуючи наведене, суд вважає доведеним належними та допустимими доказами, що при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення суб'єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, чим порушено законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області від 30.06.2016 № 2385-13.

Судові витрати присуджуються на користь позивача відповідно до ч.1 ст.94 КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області №2385-13 від 30.06.2016.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 551,21грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частин постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Суддя Гломб Ю.О.