Справа № 426/7149/16-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Осіпенко Л.М.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року справа №426/7149/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Васильєвої І.А., Жаботинської С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області на постанову Сватівського районного суду Луганської області від 22 вересня 2016 р. у справі № 426/7149/16-а (головуючий І інстанції Осіпенко Л.М.) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про визнання відмови в призначенні пенсії за вислугою років протиправною та зобов'язання призначення пенсії за вислугу років,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Сватівського районного суду Луганської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області, в якому просив, визнати протиправним і скасувати рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії від 27.01.2016 року та зобов'язати відповідача призначити пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року (далі - Закон № 1697-VII) з часу звернення, тобто з 18.01.2016 року (а.с.2-5).

Постановою Сватівського районного суду Луганської області від 22 вересня 2016 року позовні вимоги задоволені частково. Суд першої інстанції визнав протиправним і скасував рішення УПФУ в Сватівському районі Луганської області від 27.01.2016 р. про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2 за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», зобов'язав УПФУ в Сватівському районі Луганської області призначити пенсію ОСОБА_2 за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з моменту звернення, тобто з 18.01.2016 р. (а.с.54-56).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що вказана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Окрім того, вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи (а.с.59-60).

В апеляційній скарзі зазначено, що судом не враховано положення пункту 5 Розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213-VIII), яким з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Під час вирішення питання щодо призначення пенсії позивачу, відповідачем застосовано норми Закону № 213-VIII, який прийнятий пізніше Закону № 1697-VII, зазначена позиція відповідає позиції Вищого адміністративного суду України викладеній в листі від 22.07.2011 року № 1091/11-13-11. Рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 5 Розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII в частині скасування з 01.06.2015 року норм лише щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», положення Закону № 213-VIII щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» не визнані неконституційними.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

18 січня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до копії трудової книжки від 25 червня 1984 року позивач працював: з 29.03.1983 року по 29.06.1984 року - механізатором відділення № 4 Старобільського колгоспу - технікуму для проходження виробничої практики; з 29.06.1984 року по 05.06.1986 року - служба в лавах РА; з 29.08.1986 року по 15.11.1988 року - водієм 3 класу спец авто підприємства 0306; з 16.11.1988 року по 30.04.2003 року - служба в органах внутрішніх справ України; з 15.07.2003 року - помічником прокурора Сватівського району; з 07.06.2012 року помічником прокурора прокуратури Сватівського району Луганської області; з 15.10.2014 року - старшим прокурором прокуратури Сватівського району Луганської області; з 16.07.2015 року - прокурором прокуратури Сватівського району Луганської області; з 15.12.2015 року - прокурором Сватівського відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської області (а.с. 10-12).

Відповідно до Протоколу № 1 засідання комісії з призначення пенсій при управлінні Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області від 27.01.2016 року, відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу. Рішення обґрунтовано тим, що пунктом 5 «Прикінцевих положень» Закону № 213-VIII, встановлено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». У зв'язку з викладеним, із 15.07.2015 року пенсія за вислугу років в порядку та на умовах, визначених Законом № 1697-VІІ не призначається (а.с.9).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за вислугу років позивачу є протиправним, оскільки відповідачем безпідставно не застосовані до спірних правовідносин положення статті 86 Закону № 1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015 року та яким визначений спеціальний вид пенсійного забезпечення для працівників прокуратури України, у тому числі, на пенсійне забезпечення, не можуть бути звужені шляхом внесення змін до законодавства.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії працівникам прокуратури регулюються Законом № 1697-VII.

Відповідно частини 1 статті 86 Закону № 1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015 року, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що станом на день звернення до відповідача, вислуга років позивача відповідала вимогам частини 1 статті 86 Закону № 1697-VII становила 27 років, 9 місяців і 28 днів, з яких на посадах прокурора прокуратури 12 років 6 місяців - на посадах прокурорів в органах прокуратури Волинської області, що відповідачем не заперечується.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії на час дії статті 86 Закону № 1697-VII, позивач мав право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1697-VІІ, а дії відповідача щодо відмови в призначені пенсії є такими, що порушують гарантії незалежності прокурора, передбачені п. 5 ч. 1 та ч. 5 ст. 16 Закону № 1697-VІІ.

Стосовно посилання апелянта на п.5 «Прикінцевих положень» Закону № 213-VII, яким передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», оскільки, як зазначалось позивач звернувся до відповідача із заявою про призначенні пенсії за вислугою років відповідно ч.1 ст.86 Закону №1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015 року та діяв на час звернення позивача про призначення вказаної пенсії. Тобто, в даних спірних правовідносинах має місце застосування діючих норм вищенаведеного спеціального Закону.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії позивачу вчинені з порушенням норм діючого законодавства, тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання таких дій неправомірними та зобов'язання УПФУ призначити позивачу пенсію за вислугу років згідно ст. 86 Закону №1697-VІІ з дня його звернення.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, суд першої інстанції правильно встановив обставини по справі та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 200, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області на постанову Сватівського районного суду Луганської області від 22 вересня 2016 р. у справі № 426/7149/16-а залишити без задоволення.

Постанову Сватівського районного суду Луганської області від 22 вересня 2016 р. у справі № 426/7149/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: Е.Г. Казначеєв

Судді: І.А. Васильєва

С.В. Жаботинська