Справа № 686/10465/16-а
Суддя: Заворотна О. Л.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання Д'якович О.О.

з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача Охоцької Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 до Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району про визнання незаконним та скасування рішення сесії, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

В травні 2016 року позивач звернувся з адміністративним позовом в інтересах ОСОБА_4 до Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району про визнання незаконним та скасування рішення сесії, зобов'язання вчинити дії, в обгрунтування якого вказав, що Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17 листопада 2011р. позивача призначено опікуном ОСОБА_4

15 січня 2016р. позивач від імені ОСОБА_4 звернувся до відповідача із письмовою заявою про виділення йому земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, яка раніше перебувала у користуванні дачного кооперативу «Меркурій», яка протягом 20 років не обробляється і не використовується іншим чином. При формуванні кооперативу земельна ділянка по АДРЕСА_1 була надана в користування ОСОБА_5, яка з 2010р. виїхала на постійне проживання у Росію.

У березні 2013р. дачний кооператив «Меркурій» було ліквідовано і земля відійшла до складу села Лісові Гринівці на підставі рішення Хмельницької районної ради № 39-15/2013 від 06.03.2013р.

У відповіді відповідача від 29.02.2016р. № 170/1 підставою для відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_4 є те, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_6 ще з 1991р.

Відповідно до листа управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області відомостей про видачу державного акту на ім»я ОСОБА_5 немає.

Позивач вважає, що право ОСОБА_4 на користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 безпідставно порушено, у зв'язку з чим просить визнати незаконним та скасувати рішення 6-ої сесії Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району від 26.02.2016р. в частині відмови ОСОБА_4 в наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, зобов'язати відповідача вирішити питання вилучення земельної ділянки за вищевказаною адресою у ОСОБА_5

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала суду заперечення, в яких вказала, позивачем не дотримано вимог ст. 116,118 ЗК України, спірна земельна ділянка не є комунальною власністю, належить на праві приватної власності іншій особі, а тому не може виділятись позивачу, просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Рішенням Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району від 26 лютого 2016 року № 106 «Про розгляд заяви ОСОБА_4.» відмовлено ОСОБА_4 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, що відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 в садово-дачному кооперативі «Меркурій» с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області на підставі п.6,7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до положень статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України (далі ЗК України), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 ЗК України.

Згідно з частинами 6 та 7 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається з листа Лісовогринівецької сільської ради від 29.02.2016р. № 170/1 підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту земеустрою слугувало неповне подання документів (відсутні графічні матеріали, в яких зазначено бажане розташування земельної ділянки), а також те що спірна земельна ділянка перебуває у приватній власності іншої особи (ОСОБА_5.).

Як встановлено судом, рішенням Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району від 02 квітня 1994 № 4 передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки членам садівничих товариств, зокрема, члену садівничого товариства «Меркурій», ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,12га.

Рішенням п'тнадцятої сесії Хмельницької районної ради від 06.03.2013 року № 39-15/2013 землі садівничого товариства «Меркурій» включено до складу села Лісові Гринівці Хмельницького району.

Оскільки спірна земельна ділянка перебуває у приватній власності іншої особи, не відноситься до комунальної власності Лісовогринівецької сільської ради, то відповідно до сільська рада не має повноважень щодо надання згоди на розроблення проекту землеустрою.

Щодо вимог про зобов'язання відповідача вилучити земельну ділянку по вул. Східній, 14 с. Лісові Гринівці у ОСОБА_5, то судом враховано наступне.

Відповідно до ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є:

а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку;

б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця;

в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника;

г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора;

ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб;

д) конфіскація за рішенням суду;

е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Проте, жодних підстав дя припинення права власності на спірну земельну ділянку позивачем не доведено, не здобуто таких доказів і судом.

Відповідно до статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

До повноважень сільських рад у галузі земельних відносин відповідно до ст. 12 ЗК України належить:

а) розпорядження землями територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; Аналогічні повноваження встановлені у п. 34 ч. 1 ст. 26 та ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Тобто, органи місцевого самоврядування наділені повноваженнями розпоряджатися землями, які перебувають у комунальній власності. Реалізовуючи зазначені повноваження, органи місцевого самоврядування мають право безоплатно передавати землі у приватну власність громадянам.

Для того, щоб визнати недійсним правовий акт індивідуальної дії органу виконавчої влади, необхідно щоб він одночасно суперечив вимогам закону та порушував права інших осіб зокрема позивача. Так, щоб позивач мав право пред'явити вимогу про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним, внаслідок порушення, на його думку, прав на земельну ділянку, останній повинен мати необхідний обсяг прав та обов'язків щодо користування даною земельною ділянкою, тобто позивач повинен мати законне право на користування земельною ділянкою яка є предметом розгляду даної справи.

За таких умов, зазначені вище обставини, на які посилається позивач в поданому до суду позові щодо порушення його прав, внаслідок прийняття рішення Рішенням Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району від 26 лютого 2016 року № 106 «Про розгляд заяви ОСОБА_4.» не доведені належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.1, 2, 5, 11, 71, 72, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 12, 116,118,122, 140 Земельного кодексу України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні",

суд -

постановив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 до Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району про визнання незаконним та скасування рішення сесії, зобов'язання вчинити дії - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: