Справа № 806/743/16
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"15" листопада 2016 р. Справа № 806/743/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Жизневської А.В.

Котік Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Єрикалової О.О.,

представників сторін:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "06" вересня 2016 р. у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови ,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2016р. підприємець ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом (з урахуванням уточненого позову) просила суд визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Житомирській області №ЖИ 006/06-021-040/0183 від 12.04.2016 року про накладення штрафу в розмірі 13780,00грн. Обґрунтовуючи позов ОСОБА_3 вказала, що 05.04.2016 року нею отримано по пошті письмове повідомлення від Управління Держпраці у Житомирській області про розгляд 12.04.2016 року справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю. 11.04.2016 року (повторно 13.04.2016 року) позивачем направлено на електронну адресу відповідача клопотання про відкладення розгляду справи, однак листом №1639 від 19.04.2016 року її повідомлено, про те, що справу про накладення штрафу було розглянуто 12.04.2016 року без її участі, а права та обов'язки роз'яснюються під час розгляду справи про накладення штрафу. 21.04.2016 року позивач отримала постанову №ЖИ 006/06-021-040/0183 від 12.04.2016 року про накладення на неї штрафу в сумі 13780,00 грн. На думку позивача, в оскаржуваній постанові Управлінням Держпраці у Житомирській області безпідставно вказано на порушення нею ст.95 КЗпП України та ст.33 Закону України "Про оплату праці" вчинене відносно ОСОБА_4, так як ніяких порушень законодавства про працю, в т.ч. в частині ненарахування та невиплати індексації заробітної плати відносно найманого працівника ОСОБА_4 на протязі 2015-2016 р.р. не здійснювалось. При цьому зазначає, що ні до проведення перевірки, ні під час її проведення, ні після її проведення посадовими особами відповідача їй не було роз'яснено її прав, в результаті чого, на її думку, незаконно позбавлено можливості підтвердити відсутність з її сторони порушень законодавства про працю. На думку скаржника, дії відповідача щодо призначення та проведення позапланової перевірки з питань додержання законодавства про працю відповідно до вимог законодавства здійснено неправомірно.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 06.09.2016р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови №ЖИ 006/06-021-040/0183 від 12.04.2016 року.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся до суду зі скаргою, в якій просив постанову суду від 06.09.2016р. скасувати з підстав, наведених у скарзі. На думку особи, що подала апеляційну скаргу, суд першої інстанції в постанові робить безпідставний висновок про доведеність позивачем порушень ст.33 ЗУ "Про оплату праці" та вимог ч.6 ст.95 КЗпП , залишивши без уваги письмові пояснення найманого працівника ОСОБА_4 Скаржник вважає, що акт перевірки не відповідає вимогам ст.259 КЗпП та Порядку №390, а отже є недопустимим доказом у справі. Позивач надавала перевіряючим трудові договори щодо ОСОБА_4 , але вони не взяли їх до уваги. У відповідача відсутні докази того, що вона їх не надавала, тому підстав для накладення штрафу у відповідача не було.

Заслухавши представників сторін, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Щодо позовних вимог про безпідставність проведення перевірки, слід вказати наступне.

За змістом статті 39 Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ посадові особи спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з нагляду за охороною праці мають право безперешкодно відвідувати підконтрольні підприємства (об'єкти), виробництва фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та здійснювати в присутності роботодавця або його представника перевірку додержання законодавства з питань, віднесених до їх компетенції.

Згідно зі ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Статтею 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема: подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю); обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.

Разом з тим, згідно частини другої статті 2 Закону №877-V дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів: контролю органами державної фіскальної служби; валютного контролю; державного експортного контролю; контролю за дотриманням бюджетного законодавства; банківського нагляду; державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції; державного нагляду за дотриманням вимог ядерної безпеки; державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації; при проведенні оперативно-розшукової діяльності, дізнання, прокурорського нагляду, досудового слідства і правосуддя, державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів затверджений Наказом Міністерства соціальної політики України №390 від 02 липня 2012 року (далі - Порядок) та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 30.07.2012 №1291/21603.

У відповідності до п. 1 Порядку №390 - цей Порядок встановлює процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці (далі - Держпраці України) та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень, визначених Конвенціями Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року №1985-IV, та №129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року №1986-IV, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2010 року №1059 «Про затвердження критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності суб'єктами господарювання у частині додержання вимог законодавства про працю та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю)», Положенням про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №386.

Згідно із п. 2 Порядку право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці (далі - Інспектор).

Пунктом 3 Порядку передбачено, що Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Позапланові перевірки згідно абз. 4 п. 3 Порядку проводяться за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування та здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення.

Пунктом 6 Порядку встановлено, що перевірка складається з таких етапів: 6.1. Робота з документами, наданими суб'єктами господарювання на вимогу Інспектора; 6.2. Оформлення документів за результатами перевірки; 6.3. Ознайомлення суб'єктів господарювання з документами, оформленими за результатами перевірки; 6.4. Проведення за результатами перевірки роз'яснювальної роботи з питань застосування норм законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування (за згодою посадових осіб).

Відповідно п.7 Порядку за результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Таким чином, інспектори з праці територіальних органів Держпраці України наділені повноваженнями щодо проведення позапланових перевірок, у тому числі з підстав перевірки обґрунтованих звернень фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав та мають право під час перевірок пред'являти вимоги про надання документів, необхідних для проведення перевірки.

В даному випадку позапланова перевірка здійснена на підставі листа виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради від 25.02.2016 року №02/417 та згоди Державної служби України з питань праці від 09.03.2016 року №2356/4/4.2-ДП- 16.

Так, 12.03.2016 року начальник управління Держпраці у Житомирській області на підставі листа виконавчого комітету Новоград - Волинської міської ради від 25.02.2016 року №02/417 та листа - погодження Державної служби України з питань праці від 09.03.2016 року №2356/4/4.2-ДП-16 видав наказ №381 від 12.03.2016 про проведення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_3, яким наказав головному державному інспектору Захаровій Т.В. провести в період з 22.03.2016 року по 25.03.2016 року позапланову перевірку дотримання законодавства про працю з питань укладання трудових договорів та оплати праці ФОП ОСОБА_3 та відповідно до даного наказу направлення на проведення вказаної перевірки №328/04 від 12.03.2016 року, яке ОСОБА_3 отримала 22.03.2016 року, що підтверджується її підписом на направленні (а.с.40, 41).

Відповідно до п.4, 5 Порядку інспектор має право на проведення перевірки за наявності у нього службового посвідчення та направлення на перевірку. Інспектору на час проведення перевірки надається робоче місце, обладнане належним чином, право користування телефонним зв'язком, розмножувальною технікою, іншими послугами технічного характеру, необхідними для реалізації повноважень під час перевірки, оформлення матеріалів перевірки, спілкування з працівниками (у разі необхідності одержання пояснень).

Згідно п.7 Порядку за результатами перевірки складається акт. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Щодо доводів позивача з приводу того, що перевірка проведена з участю особи, а саме представника управління праці та соціального захисту, яка не має повноважень на таку перевірку, судова колегія зазначає, що вони спростовуються тим, що представник зазначеного управління приймала участь у перевірці відповідно до розпорядження голови Житомирської обласної держаної адміністрації від 21.12.2015 року № 419 " Про вирішення проблем ринку праці області"та розпорядження від 19.01.2016 року № 9 " Про заходи щодо підвищення рівня номінальної та реальної заробітної плати", відповідно до яких встановлено, що з метою посилення контролю за дотриманням роботодавцями законодавства про оплату праці та соціального захисту населення, до спільних перевірок щодо дотримання суб'єктами господарювання трудового законодавства, залучати фахівця з оплати праці управління праці та соціального захисту населення, копія відповідного листа приєднана до справи в суді апеляційної інстанції. Крім того на а.с.196- 205 містяться штатний розпис, положення про управління праці та соціального захисту Новоград - Волинської міської ради та посадова інструкція фахівця з оплати праці, відповідно до яких встановлено, що ОСОБА_5 як спеціаліст з оплати праці зазначеного управління мала право приймати участь у перевірці позивача на предмет дотримання нею вимог законодавства по оплаті праці.

Відповідно до положення про Управління Держпраці у Житомирській області відповідач при перевірці позивача на предмет дотримання нею вимог трудового законодавства мав право залучити до перевірки спеціаліста управління праці та соціального захисту Новоград - Волинської міської ради (п.п.1 п.6, п. 7), копія положення додана до справи в суді апеляційної інстанції .

Відповідно до статті 265 Кодексу законів про працю посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509 затверджено порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок №509).

Відповідно до п.1 Порядку №509 цей порядок визначає механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи).

Пунктом 2 Порядку №509 передбачено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Згідно п.3 Порядку №509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Пунктом 4 Порядку №509 встановлено, що справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Відповідно до п.5 Порядку №509 у разі надходження від суб'єкта господарювання або роботодавця, якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений начальником управління Держпраці, його заступниками, але не більше ніж на 10 днів.

У п.6 Порядку №509 вказано, що про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Управління Держпраці у Житомирської області на виконання п.6 Порядку №509 направило ОСОБА_3 повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу вих. 01.04.2016 року №1358, яке вона отримала 05.04.2016 року.

Відповідно до п.7 Порядку №509 справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Однак, позивач на розгляд справи до Управлінні Держпраці у Житомирській області не з'явилась, хоча повідомлена, про її розгляд вчасно та належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до Управлінні Держпраці у Житомирській області до розгляду справи не надходило.

13.04.2016 року, тобто після розгляду справи, за вх. №1307 Управлінням Держпраці у Житомирській області отримано клопотання від ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи. Доводи позивача про направлення клопотання про відкладення розгляду справи електронною поштою 11.04.2016 року не підтвердженні належним чином. Відповідач правомірно розглянув справу про накладення штрафу без участі позивача (аналогічного висновку дійшов і суд першої інстанції).

Як встановлено судом першої інстанції, в судовому засіданні представником позивача було змінено підстави оскарження постанови про накладення штрафу та надавались пояснення, що трудовий договір між позивачем і найманим працівником ОСОБА_4 розривався 30.04.2015 року, а тому змінювався базовий період для нарахування індексації, яка повинна була бути нарахована лише за лютий 2016 року. Крім того, ОСОБА_4 за перевіряємий період неодноразово брав відпустки без збереження заробітної плати, що також має вплив на нарахування індексу інфляції.

Судом встановлено, що під час проведення перевірки, в тому числі перевірялось і питання укладення трудових договорів з усіма працівниками приватного підприємця, що підтверджується актом перевірки та поясненнями свідків ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6

Згідно з їхніх показань та пояснень слідує, що проводилась перевірка ФОП ОСОБА_7, якій було запропоновано підготувати і передати перевіряючим особам всі документи, які стосуються трудовлаштування працівників. На наступний день пакет документів був отриманий від ОСОБА_7 При цьому вона надала лише один договір про укладання угоди з найманим працівником ОСОБА_4 від 2 липня 2013 року. Копія вказаного договору засвідчувалась позивачем (долучена до матеріалів справи а.с. 47). Жодних документів чи пояснень щодо розірвання трудових відносин, відпусток без збереження заробітної плати, тощо, приватним підприємцем не надавалось. В договорі відсутні відмітки про його розірвання.

Однак, в судовому засіданні ОСОБА_3 був наданий трудовий договір від 2 липня 2013 року з відмітками про його розірвання 30.04.2015 року, трудовий договір від 05.05.2015 року про прийняття на роботу ОСОБА_4, заяви та накази про відпустки, заяви на прийняття і звільнення, копія трудової книжки ОСОБА_4 (а.с. 94-108).

Суд першої інстанції критично оцінив вказані документи, які не надавались під час перевірки і судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

На запит управління Держпраці у Житомирській області Новоград - Волинська ОДПІ Головного управління ДФС у Житомирській області ДФС України листом №5005/17-10 від 29.06.2016 року повідомлено, що ФОП ОСОБА_3 03.07.2013 року надавала інформацію про прийняття на роботу найманого працівника ОСОБА_4 та надано копію трудового договору. До відповіді додано копію повідомлення про прийняття працівника на роботу та копію податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум отриманого з них податку форми №1 ДФ за 1 квартал 2016 року (а.с.84).

Згідно відповіді Новоград - Волинського міського центру зайнятості №05-1491 від 27.07.2016 року на запит суду повідомлено, що 10.05.2016 року при особистому зверненні до Новоград - Волинського міського центру зайнятості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та наданні необхідних документів, трудовий договір №9 від 02.07.2013 року який розірваний 30.04.2016 року за угодою сторін відповідно до ст.36 п.1 КЗпП України, був знятий з реєстрації 10 травня 2016 року, що підтверджено особистими підписами сторін в примірниках трудового договору та журналі реєстрації трудових договорів (а.с. 120). Тобто, реєстрація розірвання трудового договору відбулась після подачі позову до суду.

Крім того згідно табелів обліку робочого часу (типова форма №п-5) ОСОБА_4 відпрацьовував повні робочі місяці за період з липня 2015 року по березень 2016 року, отримував однакову заробітну плату в розмірі однієї мінімальної заробітної плати (а.с.52-56).

Судом не встановлено доказів та обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 не погоджувалась із не взяттям до уваги перевіряючими трудового договору від 05.05.2015 року, заяв та наказів про відпустки щодо ОСОБА_4, заяв на прийняття та звільнення, копію трудової книжки ОСОБА_4 В даному випадку суд вважає, що ОСОБА_3 мала можливість зазначити про це в акті перевірки на документах, які були їй надані як підстава для проведення перевірки, чи надати їх відповідачу до винесення постанови про накладення штрафу. Цим самим спростовуються її доводи з цього приводу.

Відповідно до ст.33 Закону України "Про оплату праці" період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Згідно ч.6 ст.95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Таким чином суд погоджується із висновками відповідача про допущення ФОП ОСОБА_3 порушення ст.33 Закону України "Про оплату праці" та вимог ч.6 ст.95 КЗпП України.

Частиною 2 ст.265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

- фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

- недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України "Про військовий обов'язок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - п'ятим частини другої цієї статті - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що підстави для визнання протиправною та скасування постанови від №ЖИ 006/06-021-040/0183 від 12.04.2016 року про накладення штрафу у розмірі 13780,00 гривень відсутні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки позапланова перевірка проведена у відповідності до норм чинного законодавства України, тому відповідачем правомірно, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, винесено постанову про накладення штрафу.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскільки обставини, встановлені в акті перевірки, підтверджуються матеріалами справи, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "06" вересня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: А.В. Жизневська

Т.С. Котік

Повний текст cудового рішення виготовлено "16" листопада 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Управління Держпраці у Житомирській області вул.Шевченка,18-А,м.Житомир,10008

4- ОСОБА_8, АДРЕСА_2