Справа № 263/11621/16-а
Суддя: Томілін О. М.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/348/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Томілін О.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя про визнання дій неправомірними, зобов'язання провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі наданих довідок про заробітну плату працюючих суддів, з 01.09.2015 року по 08.06.2016 року. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 30.06.2016 року нею подана заява до УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя про перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання, як судді Апеляційного суду Донецької області у відставці, згідно з Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та довідками Апеляційного суду Донецької області про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання у відставці у зв'язку зі змінами розміру заробітної плати працюючих суддів від 31.05.2016 року № 3.5-12/61/2016 та № 3.5-12/50/2016 від 30.03.2016 року з 01.09.2015 року. Листом від 15.08.2016 року відповідач відмовив ОСОБА_2 у проведенні перерахунку з 01.05.2015 року вказавши, що перерахунок здійснено лише з 08.06.2016 року після постановлення рішення Конституційного суду від 08.06.2016 року. Позивач зазначила, що працювала на посаді судді з 13.11.1978 року по 14.03.2007 року. Загальний стаж роботи на посаді становить 28 років. Постановою Верховної Ради України від 08.02.2007 року звільнена з посади судді у відставку, і з цього часу отримує довічне грошове утримання.

У зв'язку з наведеним просить визнати дії відповідача неправомірними, зобов'язавши провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі наданих довідок про заробітну плату працюючих суддів, з 01.09.2015 року по 08.06.2016 року.

Ухвалою суду від 15.09.2016 року позовні вимоги про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії за період з 01.09.2015 року по 12.03.2016 року залишено без розгляду на підставі статті 99 КАС України.

Позивач у судове засідання не з'явилась, у позові просила розглянути справу за її відсутності.

Представник УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя наддав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що згідно з матеріалами пенсійної справи пенсія ОСОБА_2 обчислюється в розмірі 90% від суми заробітної плати відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Згідно з Законом України від 02.03.2015 року № 123-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 1 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломотичну службу», Податкового кодексу України та Митного кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

За таких обставин, пенсії відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового кодексу України та Митного кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, з 01.06.2015 року не призначається та не перераховується.

Зазначив, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4- рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується незалежно від факту роботи та без обмеження граничного розміру.

З 08.06.2016 року ОСОБА_2 поновлена без обмеження граничного розміру. На підставі зазначеного просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2

Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 30.06.2016 року звернулась до УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді Апеляційного суду Донецької області у відставці у зв'язку з підвищенням розміру щомісячного грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді з 01.09.2015 року, на підставі довідок Апеляційного суду Донецької області, згідно з якими заробітна плата судді Апеляційного суду Донецької області складає з вересня 2015 року 24252,80 гривень, а з травня 2016 року - 25520,00 гривень.

Проте рішенням відповідача від 15.08.2016 року № 767 позивачеві відмовлено. При цьому Управління посилається на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року № 213-VІІІ з 01 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», «Про прокуратуру». За таких обставин довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів» з 01.06.2015 року не призначається та не перераховується.

Відповідно до статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями статті 126 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.

Рішенням Конституційного суду України від 01.12.2004 року № 19-рп/2004було надано офіційне тлумачення положення статті 126 Конституції України, зокрема зазначено, що додаткові гарантії незалежності і недоторканості суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами. Такі гарантії визначені, зокрема, ст. 13 Закону України «Про статус суддів» від 10.07.1998 року. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканості суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Конституційний Суд України зазначив, що невід'ємною складовою статусу суддів є їх незалежність, яка забезпечується, у тому числі, гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту (підпункт 1.1 пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 19-рп/2004).

В пункті 7 рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № 8-рп/2005зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі, після звільнення від виконання обов'язків судді. Також у цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

У рішенні Конституційного Суду України від 18.06.2007 року № 4-рп/2007 зазначено, що довічне грошове утримання судді це особлива форма забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній, звільненій від сплати податків, грошовій виплаті, що забезпечує їх належним матеріальним утриманням. Особливість щомісячного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені у Конституції України та спеціальному законі України «Про статус суддів». Не можуть бути скасовані чи звужені іншими нормативними актами України гарантії незалежності суддів, в тому числі гарантії їх матеріального та соціального забезпечення. Це положення узгоджується з частиною 3статті 22 Конституції України.

Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Окрім того, зазначена позиція Конституційного Суду України також узгоджується і з міжнародними стандартами у сфері судочинства, зокрема, згідно з пункту 54 Рекомендацій СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки (Рекомендація № CM/REC (2010)12): «Оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці.»

Зазначений підхід щодо забезпечення незалежності суддів закріплено також у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (04 листопада 1950 року), ратифікованій Верховною Радою України 17 липня 1997 року, та в низці інших міжнародних документів, а саме: Основні принципи незалежності судових органів, ухвалені резолюціями 40/32 від 29 листопада 1985 року та 40/146 від 13 грудня 1985 року Генеральної Асамблеї ООН, Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів, затверджені 24 травня 1989 року Резолюцією 1989/60 15-го пленарного засідання Економічної та Соціальної Ради ООН «Процедури ефективного здійснення основних принципів незалежності судових органів».

Цей підхід підтверджується і практикою Європейського суду з прав людини.

Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою /пенсією/, але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних /законних/ очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при видаленні його з посади /відставки/, яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Щомісячне довічне грошове утримання судді, який вийшов у відставку, та пенсія є різними поняттями та права на них виникають з різних підстав, що також підтверджується Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013, в якому зокрема вказано, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Зі змісту розділу IX Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вбачається, що єдиним видом грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є суддівська винагорода, яка в свою чергу складається із посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до положень статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону № 2856-VІ від 23.12.2010 року, якою визначено, що судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу» або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання. Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку. Довічне грошове утримання суддям загальної юрисдикції виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів державного бюджету, за винятком суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України та вищих спеціалізованих судів, яким грошове утримання виплачується цими судами.

28 березня 2015 року набрав чинності Закон України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», яким викладено в новій редакції всі положення Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

Частинами 1-3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (зі змінами, внесеними Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року) встановлено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу», або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року; 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач відмовив у перерахунку щомісячного довічного утримання по причині скасування норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Так, 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, пунктом 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» якого передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Цим же Законом були внесені зміни до частин третьої - п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року N 192-VIII) у такій редакції:

«3. Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

4. Умови та порядок перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддів Конституційного Суду України визначаються Кабінетом Міністрів України.

З 01 січня 2016 року виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», припиняється. На цей період призначається і виплачується пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі.

Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України».

Суд зазначає, що мова йде не про виплату грошового утримання судді, як працюючого на посаді, а про перерахунок раніше призначеного такого утримання судді , який перебуває у відставці.

Позивач звернулась до відповідача із відповідною заявою у встановленому законом порядку саме для перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці. Крім зазначеного, суд зважає на те, що позивача було звільнено з посади судді 08 лютого 2007 року до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII.

Відповідно ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного утримання збільшується на 2% заробітку, але не більше ніж 90% заробітку судді.

Наведене правило було закріплено і у статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ, згідно з ч. 3 якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідної посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2%, але не більше ніж 90 % заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Законом України № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року було змінено грошове утримання судді у відставці та передбачено, що щомісячне грошове утримання судді виплачується у розмірі 80% грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Конституційний Суд України Рішенням від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013частину третю, перше, друге, трете речення частини п'ятої ст. 138 Закону № 2453-VІ у редакції Закону № 3668-УІ визнав такими, що не відповідають Конституції України, що Законом 3668-VІ змінено визначений Законом № 2453-VІ порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного утримання суддів. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне утримання суддів, Закон № 3668-VІ звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного утримання. З моменту ухвалення вказаного рішення Конституційного суду України підлягає застосуванню частина третя ст. 138 Закону № 2453-VІ в редакції до змін внесених Законом № 3668-VІ, а саме: щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання працюючого судді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір грошового утримання збільшується на 2% заробітку, але не більше ніж на 90 % заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного утримання.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 Закону, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Частина третя статті 141 в редакції Закону № 213-VIII від 02.03.2015.

Тобто, як вбачається з наведених норм, що регулюють питання розміру грошового утримання судді у відставці, то у всіх випадках мова йде про виплату відповідного утримання від грошового забезпечення судді, який працює на відповідній посаді. Різниця складає лише певний відсоток, але ж не скасовується можливість на отримання суддею у відставці грошового забезпечення від розміру, який сплачується для працюючого судді.

Питання щодо призначення грошового утримання та перерахунку раніше призначеного утримання є різним за своїм правовим навантаженням та мають різний предмет правового регулювання.

Таким чином посилання відповідача на положення пункту 5 розділу III Прикінцевих положень Закону № 213, як на підставу для відмови у проведенні з 01.06.2015 року перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, є безпідставним.

Суд звертає увагу, що Положення пункту 5 розділу III Прикінцевих положень Закону № 213, якою було передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року.

Таким чином суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог позивача щодо визнання дій неправомірними, зобов'язання провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі наданих довідок про заробітну плату працюючих суддів, з 13.03.2016 року по 08.06.2016 року. Жодних законних правових підстав для прийняття рішення про відмову у перерахунку раніше призначеного довічного грошового утримання судді, яке залежить від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді у Відповідача не було, а тому така відмова є протиправною.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

На підставі викладеного, керуючись рішеннями Конституційного Суду України від 11.10.2005р. № 8-рп/2005, від 03.06.2013р. № 3-рп/2013, від 08.06.2016р. № 4-рп/2016, ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 8-11, 17, 18, 69, 71, 72, 94, 99, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Апеляційного суду Донецької області з 13 березня 2016 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя провести ОСОБА_2 та здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі наданих довідок про заробітну плату працюючих суддів, з 13 березня 2016 року по 08 червня 2016 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя сплатити суму різниці виплаченого та того, що підлягає сплаті, розміру щомісячного довічного грошового утримання згідно з наданими довідками про заробітну плату.

Стягнути на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.М. Томілін