Справа № 826/26667/15
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

15 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є.

При секретарі судового засідання: Грабовській Т.О.

За участі:

позивача: ОСОБА_2;

відповідача-1: Петришина Н.А.;

відповідача-2: Танчик А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.08.16р. у справі №826/26667/15 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС України у м. Києві, Солом'янського РУ ГУ МВС України у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом до суду, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с 106-109), просив:

визнати протиправним та скасувати наказ ГУ МВС України в м. Києві №1019/о/с від 06.11.15р. у частині звільнення зі служби за скороченням штату;

поновити на посаді, а в разі неможливості внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, зобов'язати відповідача виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу;

стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 07.11.15р. і до моменту фактичного поновлення на публічній службі або за час вимушеного прогулу;

відшкодувати суму завданої моральної шкоди у розмірі 144 000 грн.;

зобов'язати МВС України виділити бюджетні кошти на виконання п.3,4 та 5 позовних вимог.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.08.16р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги те, що позивач у період проходження служби сумлінно виконував посадові обов'язки; позивача не було попереджено про звільнення у встановленому трудовим законодавством порядку, а також те, що позивач звертався до керівництва з приводу бажання надалі працювати в органах поліції.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представники відповідачів 1, 2 заперечили вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представників відповідача - 1 та 2, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний наказ відповідає вимогам закону.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 06.11.15р. наказом ГУ МВС України в м. Києві №1019о/с «Щодо особового складу» згідно з п.п. 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено 06.11.15р. в запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) майора міліції ОСОБА_2 (У-310624), старшого інспектора - чергового чергової частини штабу Солом'янського районного управління, установивши щомісячну премію за жовтень 2015 року в розмірі 121 відсотків.

Згідно вказаного наказу, вислуга на день звільнення в календарному обчисленні складає 17 років 10 місяців 26 дні, у пільговому обчисленні - 20 років 06 місяців 04 дні, для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби - 17 років 10 місяців 26 дні.

Пунктом 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.91р. № 114, передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік), при відсутності можливості подальшого використання на службі, через скорочення штатів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.15р. № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України та утворити територіальні органи Національної поліції.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.15р. № 1388 «Про організаційно-штатні питання» визнано такими, що втратили чинність штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України згідно з переліком змін у штатах МВС.

Зважаючи на встановлені обставини та приведені норми, починаючи з 06.11.15р. позивач звільнений зі служби в органах внутрішніх справ - із посади, яку займав станом на день звільнення, - старший інспектор - черговий чергової частини штабу Солом'янського районного управління і вказана посада скорочена.

Пунктом 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року N 580-VIII передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Вказаний Закон опубліковано 06 серпня 2015 року (газета «Голос України» № 141-142).

Отже, з дня опублікування цього Закону позивач вважається таким, що попереджений у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів. Цей Закон є спеціальним по відношенню до трудового законодавства в частині, що регулює попередження про можливе майбутнє звільнення працівника, а тому доводи апелянта у частині порушення вимог трудового законодавства є необґрунтованими.

Згідно пунктів 9, 10 «Прикінцеві та перехідні положення» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Отже, Законом України «Про Національну поліцію» передбачено право осіб, які проходили службу в органах внутрішніх справ (міліції) і відповідають вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, за їх бажанням (згодою) бути прийнятими на службу до поліції.

Поміж тим, за Законом N 580-VIII передумовою видання наказу про призначення особи на посаду в поліцію в першу чергу, окрім іншого, є волевиявлення особи на проходження служби в поліції.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження доводів апелянта щодо подання ним відповідного рапорту чи то будь-які інші докази його волевиявлення на проходження служби в поліції.

Отже, з огляду на те, що питання щодо подальшого проходження позивачем служби органах національної поліції не було вирішено в порядку п. 9-10 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про національну поліцію», при прийнятті оскаржуваного наказу відповідачач-3 діяв відповідно до вимог Закону України «Про національну поліцію».

Таким чином, суд пршої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

у х в а л и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.08.16р. у справі №826/26667/15 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.08.16р. у справі №826/26667/15- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.

Повний текст ухвали складений: 21.11.16р.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.