Справа № 686/19901/16-а
Суддя: Мороз В. О.
Дата ухвалення: 2016-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2016 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області у складі

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови, -

встановив:

07 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 077316 від 12.09.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, згідно якої його оштрафовано на 425 грн. за те, що він о 07 год. 40 хв. 12 вересня 2016 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 у м. Хмельницькому на перехресті вул. ОСОБА_4 та вул. Залізняка під час керування транспортного засобу, користувався засобом звязку, тримаючи його у руці, а саме розмовляв по телефону, допустивши порушення п. 2.9 «д» ПДР України. Правопорушення зафіксовано на камеру DM4342і.

Позивач посилається на те, що він правил дорожнього руху не порушував, вважає, що дії працівників не відповідають законодавству України, а факти, викладені працівником поліції, містять невідповідність як обставинам справи так і нормам ПДР та КУпАП. Вказує, що у вказаний час та місці він дійсно перевозив пасажирів на маршрутному автобусі за маршрутом. Під'їхавши до зупинки і зупинивши авто для посадки-висадки пасажирів, до нього зателефонували на телефон і він відповів на дзвінок. Розмовляючи по телефону під час зупинки, до нього підійшов працівник патрульної поліції і сказав надати техпаспорт на авто і посвідчення водія, щоб оформити факт вчинення правопорушення за те, що він нібито почав розмовляти по телефону ще під час руху авто. Вказує, що він пояснив поліцейському, що почав розмовляти по телефону вже тоді, коли авто стояло на зупинці, проте останній з його поясненнями не погодився і склав постанову про накладення адміністративного стягнення. Також зазначає, що копію оскаржуваної постанови від 12.09.2016р. він отримав поштою лише 13.09.2016 року, проте оскаржив її спочатку керівнику патрульної поліції м Хмельницького, але відповіддю останнього від 29.09.2016р. в задоволенні його скарги було відмовлено. Вважає, що рішення інспектора є незаконним, в звязку з чим вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог, вказавши, що інспектором роти під час виконання своїх службових обовязків, було встановлено, що позивач керуючи автомобілем НОМЕР_1 у м. Хмельницькому на перехресті вул. ОСОБА_4 та вул. Залізняка під час керування транспортного засобу розмовляв по телефону, допустивши порушення п. 2.9 «д» ПДР України. Вказує, що оскаржувана постанова відповідає всім вимогам закону, її суть обставинам правопорушення.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЗУ "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та ЗУ "Про Національну поліцію", поліцейський, під час виконання своїх службових обов"язків, зобов"язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 077316 від 12.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. у зв'язку із тим, що він о 07 год. 40 хв. 12 вересня 2016 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 у м. Хмельницькому на перехресті вул. ОСОБА_4 та вул. Залізняка під час керування транспортного засобу розмовляв по телефону, допустивши порушення п. 2.9 «д» ПДР України. Правопорушення зафіксовано на камеру DM4342і.

Позивач оскаржив дану постанову спочатку керівнику патрульної поліції м Хмельницького, але згідно з висновку від 29.09.2016р. та відповіді від 29.09.2016 р. в задоволенні його скарги було відмовлено, яку мотивовано тим, що дії інспектора щодо винесення оскаржуваної постанови визнано правомірними.

Представник відповідачів в заперечення щодо адміністративного позову та на підставу доказів законності винесеної постанови посилається на висновок службової перевірки від 29.09.2016 р., посьмові пояснення інспекторів Андреєвої Д.П., Цісара А.І. та на відеозаписи з нагрудних камер інспекторів.

Проте, із переглянутих в судовому засіданні відеозаписів вбачається лише факт того, що в м. Хмельницькому на перехресті вул. ОСОБА_4 та вул. Залізняка їхав автомобіль НОМЕР_1, який потім був зупинений працівниками патрульної поліції. Факту розмови по телефону під час руху не вбачається.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху : створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього рухулише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

У відповідності до п. 2.9 «д» ПДР, під час руху транспортного засобу водієві забороняється користуватися засобами звязку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до положень ч.1 ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових, доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Із наявних у суду матеріалів, окрім постанови про адміністративне правопорушення, не вбачається сукупності доказів, передбачених ст. 251 КУпАП України, які б свідчили про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Так, судом не встановлено, що ОСОБА_3 07 год. 40 хв. 12 вересня 2016 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 у м. Хмельницькому на перехресті вул. ОСОБА_4 та вул. Залізняка під час керування транспортного засобу розмовляв по телефону, а відповідачем таких доказів суду не надано.

При цьому суд не бере до уваги пояснення представника відповідачів про те, що ОСОБА_3 фактично визнавав свою вину, оскільки ОСОБА_3 вини не визнавав, не визнає її і під час розгляду справи в суді, а із переглянутого відеозапису вбачається, що останній вказує працівникам поліції що взяв слухавку (почав розмовляти) коли транспортний засіб зупинив на зупинці.

Так, інспектором поліції не враховані положення ст. 62 Конституції України - обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість.

Відповідачем, в порушення ч. 2 ст. 71 КАС України не доведено та не надано суду доказів щодо правомірності прийнятого рішення, а саме, про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З огляду на вищезазначене, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд вважає за необхідне прийняти пояснення та доводи позивача та вважати їх обґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме , що о 07 год. 40 хв. 12 вересня 2016 року, позивач керуючи автомобілем НОМЕР_1 у м. Хмельницькому на перехресті вул. ОСОБА_4 та вул. Залізняка під час керування транспортного засобу розмовляв по телефону, а тому постанова серії ДР № 077316 від 12.09.2016 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП винесена без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 284 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 71, 86, 159, 160, 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5, серії ДР № 077316 від 12.09.2016 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 2015 року № 3-рп/2015 щодо відповідності Конституції України(конституційності) положень частини другої статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, - постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя