Справа № 469/1115/16-а
Суддя: Чаус Л. В.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 469/1115/16-а
Провадження 2-а/483/46/2016
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 листопада 2016 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Чаус Л.В.

при секретарі Басовій Н.Г.,

за участю представника відповідача Могильницької І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

20 вересня 2016 року ОСОБА_2 в порядку, передбаченому КАС України, звернулася до Березанського районного суду Миколаївської області із зазначеним адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області (далі - управління ПФУ в Березанському районі). Свої вимоги обґрунтовує тим, що з листопада 1996 року вона працює на посаді судді Березанського районного суду Миколаївської області та з 07 червня 2008 року отримувала довічну пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року. З 01 квітня 2015 року відповідачем було припинено виплату вказаної пенсії. 18 серпня 2016 року управлінням ПФУ в Березанському районі відмовлено в задоволенні її заяви про поновлення виплати пенсії з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ. Просить визнати протиправними дії управління ПФУ в Березанському районі щодо відмови у виплаті призначеної пенсії за віком та зобов'язати останнього поновити їй з 01 червня 2015 року виплату вказаної пенсії.

18 жовтня 2016 року справа надійшла до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області для розгляду за підсудністю.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, вважаючи вимоги ОСОБА_2 безпідставними, оскільки на осіб, які працюють на посадах, які дають право на призначення пенсії за спеціальними законами, зокрема Законом України «Про судоустрій і статус суддів». розповсюджуються приписи ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) в редакції, чинній з 01 квітня 2015 року, якими встановлено заборону виплати пенсії з 01 квітня 2015 року вказаним особам, а тому відсутні підстави для поновлення виплати пенсії. Крім того, зазначила, що позивачкою пропущено строк звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_2 відповідно до Указу Президента України від 18 жовтня 1996 року № 973/96 призначена на посаду судді Березанського районного суду Миколаївської області, та відповідно до Постанови Верховної ради України від 20 вересня 2001 року № 2738-ІІІ обрана безстроково суддею вказаного суду, де працює по теперішній час (а. с. 8).

В судовому засіданні також встановлено, що позивачка перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області, та з 07 червня 2008 року отримує пенсію за віком довічно, призначену відповідно до Закону № 1058-ІV, виплату якої з 01 квітня 2015 року було припинено.

Вказані обставини не оспорюються відповідачем, а тому суд вважає їх встановленими.

Згідно зі ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені в ній, не є вичерпними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. В силу ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Конституційний Суд України у рішенні в справі про гарантії незалежності суддів від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, а також у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), наголошував, що частина 3 ст. 22 Конституції України встановила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону № 1058-ІV, в редакції, яка чинна з 01 квітня 2015 року, тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Отже, станом на 01 квітня 2015 року посада, яку обіймала позивачка, дійсно давала право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», у зв'язку з чим відповідачем було припинено виплату пенсії позивачці.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» тощо.

Зазначений в пункті 5 розділу ІІІ вказаних вище Прикінцевих положень закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнято не було.

У теперішній час особам, які підпадають під дію законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» тощо, пенсія призначається відповідно до Закону № 1058-ІV, а відтак з 01 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачці вказаної пенсії відсутні.

З огляду на викладене, суд вважає, що з 01 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачці, підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати. При цьому суд вважає, що поновити права та інтереси позивачки іншим шляхом, ніж відновлення виплати цієї пенсії, неможливо.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України (постанова від 24 травня 2016 року у справі № 21-948а16).

Згідно зі ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно з принципом законності, закріпленим у ст. 9 КАС України, органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем жодним чином не спростовано доводи позовної заяви, не надано належних доказів, які обґрунтовують правомірність дій органу Пенсійного фонду щодо відсутності підстав для поновлення виплати пенсії позивачці.

При вирішенні цього спору судом також враховується практика Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «Фабіан проти Угорщини» Європейський Суд з прав людини зазначив, що відмінність у ставленні є дискримінаційною в світлі статті 14, якщо вона «не має об'єктивного та розумного обґрунтування». Суд вважає, що різне трактування пенсіонерів, що працюють в державному і приватному секторах, з однієї сторони, і між різними категоріями державних службовців, з іншої сторони, щодо права на продовження отриманні пенсії за віком не ґрунтується на будь-якому «об'єктивному і розумному виправданні».

Провівши системний аналіз норм чинного законодавства та дослідивши обставини справи, суд дійшов переконання, що відповідачем неправомірно відмовлено у поновленні виплати пенсії позивачці ОСОБА_2 з 01 червня 2015 року, оскільки відсутні правові підстави для невиплати позивачці пенсії в зазначеному періоді.

Таким чином, порушені права позивачки підлягають захисту шляхом визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання відповідача поновити виплату пенсії та здійснити виплату неотриманої пенсії.

Суд також вважає, що позивачкою не порушено строки звернення до суду, визначені ст. 99 КАС України, оскільки відповідь на свою заяву про поновлення виплати пенсії, ОСОБА_2 отримала18 серпня 2016 року, а адміністративний позов подано до суду 20 вересня 2016 року.

Відповідно до вимог статті 94 КАС України з Державного бюджету України, на користь позивачки підлягають стягненню 551 грн 20 коп. в рахунок судового збору, оплата якого позивачкою підтверджується відповідною квитанцією.

Керуючись ст.ст. 9-12, 15, ст.ст. 158-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області щодо відмови ОСОБА_2 у виплаті призначеної їй пенсії за віком.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області поновити ОСОБА_2 з 01 червня 2015 року виплату пенсії за віком, призначеної у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування судових витрат 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги на постанову, а у разі подання апеляційної скарги - відразу після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий: