Справа № 753/17257/16-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

17 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Бєлової Л.В.,

розглянувши в приміщенні суду в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_3 та Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Дарницького районного суду Черкаської області від 06 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірною відмови відповідача включити суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення в заробітну плату при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та зобов'язання здійснити такий перерахунок з 11.05.2007, а також визнання протиправними дій відповідача щодо утримання зі складу пенсійних виплат індексації пенсії за період з 01.06.2011 по 31.10.2014.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 вересня 2016року позовні вимоги ОСОБА_3 за період з травня 2007 року по 20 березня 2016 року було залишено без розгляду з підстав, визначених ст.100 КАС України, - у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Постановою Дарницького районного суду Черкаської області від 06 жовтня 2016 року решта позовних вимог були задоволені частково: визнано протиправними дії Лівобережного ОУПФУ в м. Києві щодо відмови здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 з урахуванням до розміру заробітної плати для обчислення пенсії сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та зобов'язано провести відповідний перерахунок пенсії з 01.05.2016. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції, в частині відмови в задоволенні позовних вимог, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Також не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, з апеляційною скаргою звернувся відповідач, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт вказує на те, що відповідно до ст.33 Закону України «Про державну службу» такі види виплат, як матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати та матеріальна допомога на оздоровлення не враховуються для обчислення пенсії.

Перевіряючи правильність встановлення обставин справи судом першої інстанції та його висновків, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 з 11.05.2007 отримує пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Проте, при розрахунку вказаної пенсії, у розрахунок заробітку для обчислення пенсії, Управлінням Пенсійного фонду не було включило матеріальну допомогу на оздоровлення і вирішення соціально-побутових питань, індексацію заробітної плати. Не зважаючи на те, що на зазначені види виплат були нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування нараховувався на всі виплати, отримані позивачем за місцем роботи, в тому числі й матеріальну допомогу на оздоровлення, індексацію заробітної плати та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, а тому такі виплати повинні бути включення до складу заробітної плати для розрахунку розміру пенсії, з огляду на що дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині. В решті ж позовних вимог дійшов висновку про їх необґрунтованість та передчасність, що стало підставою до відмови у їх задоволенні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» ( у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 86% від суми їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 37-1 цього Закону, перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Таким чином, з наведених положень вбачається, що призначення державному службовцю пенсії та її перерахунок здійснюється з сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно положень ч.2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок

Згідно ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Враховуючи зазначене, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи довідку про заробітну плату, згідно якої єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування нараховувався на всі виплати, отримані позивачкою за місцем роботи, в тому числі й матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексацію заробітної плати, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що неврахування при обчисленні пенсії позивача матеріальної допомоги, з якої сплачено страхові внески, призвели до неправильного розрахунку і нарахування ОСОБА_3 пенсії, а, відтак, обґрунтовано визнав такі дії протиправними та правомірно зобов'язав відповідача провести відповідний перерахунок та виплату пенсії позивачці.

Аналогічні висновки були викладені Верховним Судом України в постанові від 28 травня 2013 року у справі № 21-97а13.

Так само колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо утримання зі складу пенсійних виплат індексації пенсії за період з 01.06.2011 по 31.10.2014 та надання розрахунку з урахуванням утриманих коштів з червня 2015 року, з огляду на наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 20.04.2015 Управління з координації та контролю за виплатою пенсії ГУПФУ в м. Києві було виявлено переплату пенсії позивачці у розмірі 9477,07 грн., яка виникла в наслідок неповідомлення про працевлаштування.

Листом від 22.04.2015 №449/303 ОСОБА_3 було повідомлено про необхідність повернення безпідставно отриманих коштів.

Однак, в зв'язку з несплатою їх у добровільному порядку, УПФУ в Дарницькому районі м. Києва було прийнято рішення від 07.05.2015 №337 про утримання надміру виплачених коштів. Вказане рішення позивачем не оскаржувалось та є чинним на час розгляду справи.

Таким чином, на переконання колегії суддів при утриманні надмірно виплачених коштів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стосовно посилань позивачки на те, що індексація пенсії була утримана з неї і за період, коли вона офіційно не працювала. Однак, вказані твердження не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Отже, доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, визнавши, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197 ч.1, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду Черкаської області від 06 жовтня 2016 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуюча:

Судді:

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Мамчур Я.С

Бєлова Л.В.