Справа № 265/6322/16-а
Суддя: Козлов Д. О.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/6322/16-а
Провадження №2-а/265/216/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Азаровій А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що рішенням УПФУ в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя № 4536 від 25 жовтня 2016 року позивачу відмовлено в призначенні, нарахуванні та виплаті пенсії за вислугу років, як працівнику прокуратури, що має спеціальний стаж роботи 21 рік 7 місяців 10 днів, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури 19 років 2 місяці 10 днів. Вважаючи вказане рішення незаконним, зазначав, що 19 жовтня 2016 року він, перебуваючи на посаді прокурора відділу роботи з кадрами прокуратури Донецької області, звернувся до представників відповідача із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років за Законом України «Про прокуратуру». Представники відповідача відмовили у призначенні пенсії позивачу у зв'язку з тим, що за п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Натомість за ст. 86 такого закону прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Однак передбачено поступове збільшення необхідної для призначення пенсії вислуги років. Зокрема, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років. Такими нормами кожного року погіршуються умови, за якими прокурор може отримувати пенсію. В той же час до липня 2011 року діяв інший Закон України «Про прокуратуру» (в редакції від 2001 року), за ст. 50-1 якого вказано, що право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку мають прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, яке призначається в розмірі 80% від суми їхньої місячної заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії, а за кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2%, але не більше 90% від суми місячного заробітку. Вважав, що з 2001 року по 2011 рік, коли він працював на посадах в органах прокуратури, для нього діяли гарантії пенсійного забезпечення, що суттєво відрізняються від положень, передбачених нині діючим Законом. Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації й правовідносини залишалися передбачуваними, а забезпечення верховенства права має враховуватися законодавцем і при внесенні змін до законів, щоб не допустити звуження змісту й обсягу існуючих прав і свобод. Рішенням від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 Конституційний Суд України визначив, що Конституція України відокремлює категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій держави, зокрема гарантій соціального захисту, в тому числі, які перебувають на службі у правоохоронних органів, тому зупинення пільг, компенсацій і гарантій для зазначених категорій громадян без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державою права на їх соціальний захист. В свою чергу ЄСПЛ робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) - на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність. Таким чином ст. 1 Першого протоколу слід застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Крім цього за ст. 58 Конституції України закріплено принцип того, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Зазначав, що Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року звужено обсяг його прав на соціальний захист як прокурора та слідчого, установлений Конституцією України та спеціальним законами щодо права на отримання пенсії, яке існувало до 2011 року. Вказував, що на момент його звернення до відповідача він мав спеціальний стаж роботи, потрібний для призначення пенсії за вислугу років, серед якого 2 роки 5 місяців є половиною строку навчання у вищому навчальному юридичному закладі, та 19 років 2 місяці 10 днів робота в органах прокуратури. Заробітна ж плата позивача складає 11291,55 грн. На підставі викладеного просив визнати відмову відповідача у призначенні йому пенсії за вислугу років неправомірною та скасувати рішення № 4536 від 25 жовтня 2016 року. Також просив суд визнати достатнім для призначення пенсії за вислугу років позивачу спеціальний стаж 21 рік 7 місяців 10 днів (за посадами прокурорів і слідчих прокуратури 19 років 2 місяці 10 днів), зобов'язавши УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у розмірі 90% від місячного заробітку без обмеження граничного розміру та з урахуванням середньомісячної суми виплат за 60 календарних місяців роботи перед зверненням за призначенням пенсії, яка становить 11291,55 грн., починаючи з 19 жовтня 2016 року.

В судовому засіданні позивач, ОСОБА_1, підтримуючи заявлені ним позовні вимоги, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. На підставі наявності у нього необхідного стажу для отримання пенсії за вислугу років просив суд задовольнити його позов повністю.

Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності, Кірсанова Т. І., заперечуючи проти заявлених вимог ОСОБА_1, вказувала, що позивачем не було доведено незаконність рішення УПФУ в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя від 25 жовтня 2016 року. Таким чином підстав для задоволення пред'явленого позову немає.

За письмовими запереченнями на поданий позов представники відповідача, не визнаючи заявлені позовні вимоги ОСОБА_1, вказували, що позивач звернувся до управління із заявою про призначення пенсії за вислугу років 19 жовтня 2016 року, додавши заяву від 18 жовтня 2016 року про призначення пенсії з 11 жовтня 2016 року, а також документи: копія трудової книжки, копія диплому, довідку про розмір заробітної плати, довідку про розрахунок стажу роботи, паспорт та ІПН. 25 жовтня 2016 року на підставі рішення № 4536 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років позивачу. Так заява позивача від 18 жовтня 2016 року про призначення пенсії за ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» не відповідає формі, затвердженої Постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1. Заява позивача від 19 жовтня 2016 року про призначення пенсії не містить посилання на відповідний Закон «Про прокуратуру», за яким позивач просить призначити йому пенсію за вислугу років. За ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року 22 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців, яким пенсія призначається в розмірі 60% від суми їхньої місячної заробітної плати. Вказаний Закон України «Про прокуратуру» з 15 липня 2015 року втратив чинність (за виключенням окремих положень) у зв'язку із набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року. Згідно із п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Питання наявності у позивача достатнього стажу для призначення пенсії за вислугу років предметом розгляду ПФУ не було, у зв'язку з чим суд не може підмінити відповідача. Додавали, що позивач був прийнятий на роботу до органів прокуратури 1 серпня 1997 року. При цьому тоді посадовий оклад, надбавки за класний чин та вислугу років при призначенні пенсії враховувалися в розмірах, встановлених на день звільнення з роботи прокурора, що давало право на даний вид пенсії. Однак позивач продовжує працювати на посаді прокурора та його посадовий оклад, надбавки за класний чин, за вислугу років визначені в довідці про його заробіток станом на 17 жовтня 2016 року на час роботи позивача в прокуратурі, яка містить розрахунок заробітної плати для призначення пенсії не відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 2001 року, а відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 2014 року. Оскільки навчання на заочному факультеті у вищому навчальному закладі не зараховується до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, то позивачем не було підтверджено факт його денного навчання у вищому навчальному закладі. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються. Крім цього за Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24 грудня 2015 року з 1 січня 2016 року ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» викладено у новій редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, призначені пенсії не виплачуються, а після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Конституційний Суд України у рішенні від 25 січня 2012 року №3рп/2012 зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. Також з 1 квітня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 1991 року): максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Аналогійні зміни на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 2014 року). На час працевлаштування позивача до прокуратури діяв Закон України «Про прокуратуру», ст. 50-1 якого було передбачала право працівників прокуратури, яким присвоєно класні чини, із стажем роботи в органах прокуратури 20 років і більше, на пенсійне забезпечення за вислугу років із розрахунку 50% місячного заробітку, а за кожний рік вислуги понад 20 років пенсія збільшується: на слідчій роботі - на 3 відсотки, а на будь-якій прокурорській посаді - на 3 відсотки заробітку, з якого обчислюється пенсія, та не було передбачено зарахування до стажу роботи за вислугу років половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах. Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року з 1 жовтня 2011 року внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» шляхом поступового залежно від дати звернення за призначенням пенсії збільшення стажу роботи за вислугу років. Станом на 1 жовтня 2011 року позивач не набув право для призначення пенсії за ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», тому не мав законних сподівань на призначення, при відпрацюванні 20 років, пенсії за вислугу років із розрахунку 80%. Таким чином просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши учасників процесу, які з'явились, дослідивши письмові докази, вважає заявлений ОСОБА_1 позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного вмотивування.

Подання ОСОБА_1 представникам відповідача заяви про призначення йому пенсії за вислугу років підтверджується копією такої заяви позивача від 19 жовтня 2016 року (а. с. 46).

На підставі рішення від 25 жовтня 2016 року № 4536 вбачається, що УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя, розглянувши заяву ОСОБА_1 від 19 жовтня 2016 року про призначення пенсії за вислугу років за Законом України «Про прокуратуру» та дослідивши надані позивачем документи: заява про призначення пенсії за ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», копія трудової книжки, копія диплому з додатком, довідка прокуратури Донецької області про розмір заробітної плати від 18 жовтня 2016 року з додатком, довідка прокуратури Донецької області із розрахунком стажу роботи від 10 жовтня 2016 року, копії паспорта та ІПН, вирішив відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років за Законом України «Про прокуратуру». В обґрунтування такого рішення було зазначено, що заява ОСОБА_1 від 18 жовтня 2016 року не відповідає формі, затвердженої Постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року, а з наданої копії диплому Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого не вбачається вид форми навчання позивача. Крім цього вказано, що за п. 5 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 1 червня 2015 року було скасовано призначення пенсій за Законом України «Про прокуратуру» (а. с. 9, 47-48).

Відповідно до довідки від 10 жовтня 2016 року № 11/902 Прокуратури Донецької області вбачається, що ОСОБА_1 працює в органах прокуратури Донецької області з серпня 1997 року по теперішній час, стаж роботи якого в органах прокуратури на 11 жовтня 2016 року складає 19 років 2 місяці 10 днів, що також підтверджується копією трудової книжки позивача від 1 серпня 1997 року (а. с. 12-16, 20).

На підставі архівної довідки від 31 жовтня 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 з 1 вересня 1992 року по 30 червня 1997 року навчався на денному факультеті Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (інститут підготовки кадрів для органів прокуратури України), отримавши повну вищу освіту за спеціальністю «правознавство» за кваліфікацією юриста, що також підтверджується копією виданого позивачу диплома (ЛД ВЕ № 009272) від 30 червня 1997 року та додатком до нього (а. с. 17, 18-19, 50).

Згідно із довідкою Прокуратури Донецької області № 18-57-1807 від 18 жовтня 2016 року, наданої ОСОБА_1, вбачається, що позивач працює в прокуратурі Донецької області, у якого станом на 17 жовтня 2016 року сума заробітної плати (за останні 60 місяців перед зверненням за призначенням пенсії) для нарахування пенсії за відповідною посадою у межах максимальної становить відповідно 11291,55 грн., що також підтверджується додатком до такої довідки (а. с. 21-22, 23-24).

Суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року (в редакції до 1 жовтня 2011 року) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

За ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року (в редакції до 15 липня 2015 року) прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, крім іншого, з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років; а також з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року (в редакції до 15 липня 2015 року) пенсія призначається в розмірі 60% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

На підставі ч. 6 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року (в чинній редакції) до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується також половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Однак на підставі набуття чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року втратив законну силу Закон України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року, окрім ч. 6 ст. 50-1 такого Закону.

За ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року (в чинній редакції) прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, крім іншого, з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

На підставі ч. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року пенсія призначається в розмірі 60% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до змісту ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, призначені пенсії не виплачуються. При цьому після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Однак максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, та тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10740 грн.

Суд встановив, виходячи з положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року та ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року, що довідка, надана ОСОБА_1 представникам відповідача, була видана позивачу Прокуратурою Донецької області 18 жовтня 2016 року саме на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року, а не на виконання ст. ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року.

При цьому суд зауважує, що станом до 1 жовтня 2011 року позивач не набув право для призначення йому пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (яка діяла в редакції на той момент), тому не мав законних сподівань на призначення при відпрацюванні 20 років пенсії за вислугу років із розрахунку 80 % та додатково 2% за кожний повний рік роботи понад 10 років роботи на спеціальних посадах, бо мав тоді спеціальний стаж менше 17 років.

Також суд дійшов висновку, що станом на момент чинності положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року (в редакції після 1 жовтня 2011 року) до скасування їх 15 липня 2015 року Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року ОСОБА_1 також не мав необхідного спеціального стажу для отримання пенсії за вислугу років, стаж якого тоді складав менше 21 року при необхідних 22 років.

На підставі переліченого суд не приймає посилання ОСОБА_1 на практику Європейського суду з прав людини щодо порушення прав позивача з приводу недотримання принципу «законного очікування», бо «правомірні очікування» в практиці ЄСПЛ виникають в особи, якщо вона дотримала всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, чого у розглянутій судом справі не відбулось через відсутність у позивача необхідного для отримання права на пенсію за вислугу років спеціального стажу протягом усього часу перебування ОСОБА_1 на посадах в органах прокуратури згідно з вимогами законодавства, що діяло.

За чинною редакцією ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року позивач також не мав необхідного для призначення пенсії за вислуги років на день його звернення спеціального стажу, стаж якого становить менше 22 років при необхідних 23 років.

При цьому за змістом ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року (в чинній редакції) у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, яким є відповідно ОСОБА_1, як працівник прокуратури Донецької області, пенсії не виплачуються до їх звільнення з таких посад.

Вказані норми є чинними, рішенням Конституційного суду України чи іншими законами України не скасовані, тому підлягають застосуванню, в тому числі представниками відповідача.

Посилання ж позивача на низку рішень Конституційного суду України не впливають на застосування судом норм, що регулюють спірні правовідносини, бо такі правові норми не визнавались неконституційними у встановленому законом порядку.

Суд при цьому також не приймає до уваги надану ОСОБА_1 для обґрунтування своїх позовних вимог судову практику, яка не відповідає діючому законодавству України.

Крім цього за п. 5 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» в разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, в тому числі, відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до рішення Конституційного Суду України по справі № 1-8/2016 від 8 червня 2016 року було визнано неконституційним положення п. 5 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» щодо скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання за Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином суд дійшов висновку, що вказане рішення Конституційного Суду України не визнало неконституційними положення п. 5 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються за Законом України «Про прокуратуру».

Тому через неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах та через невизнання неконституційними таких норм «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 1 червня 2015 року були скасовані положення щодо призначення пенсій за Законом України «Про прокуратуру».

Водночас суд зазначає, що на підставі наданої довідки ОСОБА_1 про його навчання в Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого з 1 вересня 1992 року по 30 червня 1997 року на денній формі навчання, з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 5 листопада 2013 року по справі № 21-289а13, вбачається необхідність зарахування половини строку такого навчання позивача до його спеціального стажу.

Однак, оскільки за своїм змістом рішення представників відповідача від 25 жовтня 2016 року є таким, що відповідає закону, то визначена у ньому така підстава для відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1, як відсутність підтвердження позивачем його навчання з 1 вересня 1992 року по 30 червня 1997 року на денній формі, не може свідчити про незаконність такого рішення, тому у вимогах позивача щодо скасування рішення УПФУ в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області слід відмовити.

На підставі наведеного обґрунтування суд дійшов висновку, що відмова представників відповідача у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років була правомірною.

Таким чином вимоги позивача про зобов'язання відповідача призначити йому та виплачувати пенсію за вислугу років у розмірі 90% від місячного заробітку без обмеження граничного розміру, враховуючи середньомісячну суму виплат за 60 календарних місяців роботи перед зверненням за призначенням пенсії, в розмірі 11291,55 грн., починаючи з 19 жовтня 2016 року, не підлягають задоволенню через недостатність для призначення такої пенсії ОСОБА_1 спеціального стажу у позивача на момент його звернення до управління пенсійного фонду.

Керуючись ст. ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 159-167 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення, а особами що не були присутні при проголошенні - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя