Справа № 815/3565/15
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року м. Київ К/800/1719/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

головуючого: Мороз Л.Л.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07.09.2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2015 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Відділу Держземагенства у м. Ізмаїлі Одеської області, про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ФОП ОСОБА_2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу Держкомзему України в м.Ізмаїлі області (правонаступник - відділ Держгеокадастру у м.Ізмаїлі Одеської області), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача в частині застосування коефіцієнту функціонального використання для земельних ділянок комерційного призначення - 2.5 при здійсненні розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 0,0271 га, яка розташована за адресою м Ізмаїл, вул. Леніна,43 та знаходиться в його користуванні на підставі договору оренди від 11.04.2011 року;

- зобов'язати відповідача провести перерахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 0,0271 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 з використанням коефіцієнта функціонального використання для земель, зайнятих поточним відведених для майбутнього будівництва - 0,5;

- зобов'язати відповідача видати йому новий Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку площею 0,0271 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 із застосуванням коефіцієнта функціонального використання для земель зайнятих поточним будівництвом і відведених на майбутнє будівництво - 0,5.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07.09.2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, позивач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 11.04.2011 року між Ізмаїльською міською радою та ФОП ОСОБА_2 укладено Договір оренди землі, відповідно до умов якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне володіння та користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 0.0271 га, що знаходиться за адресою: Україна, Одеська область, АДРЕСА_1 для будівництва та експлуатації юридичної консультації згідно з планом земельної ділянки.

11 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Держземагентства у м. Ізмаїлі Одеської області із заявою про надання Витягу з нормативної грошової оцінки на орендовану ним земельну ділянку.

17 лютого 2015 року Держземагентством у м. Ізмаїлі Одеської області сформовано Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку зазначеної земельної ділянки, в якому було зазначено Коефіцієнт Кф на рівні 2,5.

Не погоджуюсь з такими діями Відділу Держкомзему України щодо встановлення коефіцієнту Кф - 2.5, позивач оскаржив їх до суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідно до Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства аграрної політики України, Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, Української академії аграрних наук від 27.01.2006 року № 18/15/21/11 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.04.2006 року за № 388/12262; далі - Порядок оцінки земель) землі, зайняті поточним та майбутнім будівництвом, підлягають нормативній грошовій оцінці із застосуванням коефіцієнту Кф - 0,5. При цьому, позивач зазначає, що здійснює будівництво, але не ввів його в експлуатацію, оскільки місцева рада чинить перешкоди у завершенні будівництва.

У статі 19 Земельного кодексу України (далі ЗК) визначено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до статті 20 ЗК віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення; об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, з системного аналізу наведених правових норм убачається, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії та зміна їх цільового призначення проводиться виключно відповідним рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування.

У статті 1 Закону України від 11.12.2003 року № 1378-ІV «Про оцінку земель» (далі - Закон № 1378-ІV) визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

За приписами частини четвертої статті 5 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною. У частині п'ятій цієї статті визначено використання нормативної грошової оцінки земельних ділянок для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

У частині першій статті 15 Закону № 1378-ІV також визначено, що підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Пунктом 3 Порядку оцінки земель передбачено, що в основі нормативної грошової оцінки земель населених пунктів лежить капіталізація рентного доходу, що отримується залежно від місця розташування населеного пункту в загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва та розселення, облаштування його території та якості земель; з урахуванням природно-кліматичних та інженерно-геологічних умов, архітектурно-ландшафтної та історико-культурної цінності, екологічного стану, функціонального використання земель.

Населені пункти включають землі всіх категорій за основним цільовим призначенням, які розташовуються в їх адміністративних межах. Нормативна грошова оцінка населених пунктів для всіх категорій земель та земельних ділянок (за винятком сільськогосподарських угідь) визначається згідно з формулою 8.

Віднесення земель до категорії земель за функціональним використанням провадиться згідно з Інструкцією з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем), затвердженою наказом Держкомстату України від 05.11.1998 року № 377 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.12.1998 року за № 788/3228), відповідно до видів економічної діяльності, зазначених у довідках, що надають юридичним особам органи державної статистики.

Порядок оцінки земель встановлює категорії земель за функцією використання, якими, в свою чергу, є: землі житлової забудови; землі промисловості; землі досліджень та розробок; землі гірничої промисловості і гірничих розробок; землі комерційного використання; землі громадського призначення; землі транспорту та зв'язку; землі технічної інфраструктури; інші землі; землі змішаного використання.

Таким чином, поняття цільового призначення земельної ділянки та функціонального використання є різними за своїм правовим змістом.

Відтак, в межах однієї категорії земель за цільовим призначенням можуть знаходиться земельні ділянки різного функціонального використання.

У цій справі встановлено, що відповідно до пункту 1.2 Договору оренди цільове використання земельної ділянки за цим договором - інша комерційна діяльність.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що оскільки зміна категорії земельної ділянки передбачає законодавчо-визначену процедуру і прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування, яке є підставою для зміни юридичного статусу земельної ділянки і застосування нового коефіцієнта її функціонального використання, будівництво, яке здійснює позивач, не змінює цільового призначення використання земельної ділянки і, відповідно, коефіцієнта її функціонального використання.

Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 року у справі № 2а/0470/5301/12.

З урахуванням даних Таблиці 1.1, що є Додатком 1 до Порядку оцінки земель, для земель комерційного використання застосовується Кф у розмірі 2,5, що і було правомірно визначено відповідачем у спірному витязі.

Також, судами встановлено, що згідно даних органів державної статистики про основний вид економічної діяльності фізичної особи-підприємця, визначений на підставі даних державних статистичних спостережень відповідно до статистичної методології за підсумками діяльності за рік, що містяться у Витягу з ЄДР ЮО та ФОП, основним видом економічної діяльності ФОП ОСОБА_2 є нотаріальна та інша юридична діяльність (код КВЕД 74.11.2).

Отже, з зазначеного слідує, що ФОП ОСОБА_2 зареєстрував свою підприємницьку діяльність з метою отримання прибутку, що також підтверджується і самою метою надання земельної ділянки в оренду позивачу згідно Договору оренди, а саме для будівництва й експлуатації юридичної консультації.

Що ж стосується доводів позивача про те, що будівля, яка розташована на орендованій земельній ділянці, ще не введена в експлуатацію, а тому, дана земельна ділянка ще не може використовуватись ним в комерційних цілях, то суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що закон не пов'язує вказану обставину із можливістю зміни цільового призначення орендованої земельної ділянки та, відповідно, коефіцієнту функціонального використання цієї земельної ділянки.

При цьому, відповідно до статті 42 Господарського кодексу України (ГК України), підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Касаційну скаргу слід відхилити, оскільки рішення судів ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України як підстави для зміни, скасування судового рішення, залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відхилити, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07.09.2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: