Справа № 752/6828/16-а
Суддя: Колдіна О. О.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/6828/16-а
Провадження № 2-а/752/192/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києв про визнання неправомірними дій відповідача щодо виплати пенсії у меншому розмірі, зобов»язання здійснити перерахунок пенсії в період з 30.05.2012 р. по 22.09.2014 р. як інваліду 3 групи, а з 22.09.2014 р., як інваліду 2 групи, по дату фактичного прийняття рішення відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру основної пенсії 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком за період з 30.05.2012 р. по 22.09.2014 р. та в період з 22.09.2014 р. в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком; зобов»язання виплатити після здійснення перерахунку недоплачену суму пенсії; зобов»язання встановити пенсію на день прийняття рішення в розмірі 8 мін6імальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком із подальшим її збільшенням на підставі положень ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до висновку медико-соціальної експертної комісії 30.05.2012 р. позивачу була встановлено інвалідність 3 групи безстроково, а з 22.09.2014 р. - 2 група інвалідності безстроково в зв»язку з захворюванням, пов»язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, яка діяла на час призначення пенсії, позивачу гарантована як основна, так і додаткова пенсія, виходячи з відповідних розмірів, встановлених Законом мінімальних пенсій за віком.

Однак, як зазначає позивач, відповідач визначив йому розмір пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 22.11.2011 р., №745 від 06.07.2011 р., що є значно меншим, ніж передбачено Законом.

Зазначені дії відповідача позивач вважає протиправними, в зв»язку з тим, що вони значно звужують його права на отримання пенсії у належному розмірі, в зв»язку з чим він звернувся до суду.

В ході судового розгляду позивач та його представник підтримали позовні вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі та просили суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що позивачу повинна нараховуватись основна пенсію та додаткова пенсія відповідно до положень ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а постанова Кабінету Міністрів України, на підставі якої позивачу визначено розмір пенсії, значно звужує обсяг його соціальних прав і гарантій, а тому не може бути застосована. Також позивач зазначив, що за станом здоров»я не міг своєчасно звернутись до суду з даними вимогами, в зв»язку з чим просив поновити йому строк звернення до суду.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, обґрунтовуючи тим, що позивач перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настали внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв»язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України, що передбачено відповідними Законами України «Про Державний бюджет» на відповідні роки, в зв»язку з чим відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії позивачу.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Оцінюючи строки звернення позивача до суду встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом 04.05.2016 р., пред»явивши позовні вимоги за період, починаючи з 30.05.2012 р.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Позивач та його представник в ході судового розгляду просили поновити позивачу строк звернення до адміністративного суду, посилаючись на те, що він був пропущений з поважних причин, а саме за станом здоров»я і необхідністю проходження постійного лікування

З наданих суду доказів вбачається, що позивач з 30.05.2012 р. є інвалідом 3 групи, а з 22.09.2014 р. інвалідом 2 групи.

Позивач страждає на цереброваскулярну хворобу, стан після перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу.

Відповідно до наданих суду виписок з історії хвороби перебував на лікування в жовтні 2012 р., , січень-лютий 2013 р., березень 2013 р., січень-лютий 2014 р., липень 2014 р., січень 2015 р., лютий-березень 2016 р.

З врахуванням викладених обставин, суд вважає за можливе поновити позивачу строк для звернення до адміністративного суду за захистом порушеного права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з 27.11.2010 року отримував пенсію за віком відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", призначену Протоколом № 90526 від 16.03.2011 року.

Відповідно до Розпорядження № 815899 від 13.07.2012 року позивача було переведено на пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 09.07.2012 року.

Згідно з випискою із акта огляду МСЕК до довідки серії 10 ААА №791551, дата огляду - 30.05.2012 року ОСОБА_1 з 28.05.2012 року довічно встановлена Ш група інвалідності, ступінь втрати професійної здатності у відсотках - 30%ь У відповідності до виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії АВ 16 0082691, дата огляду - 22.09.2014 рок> позивачу довічно встановлена ІІ група інвалідності, ступінь втрати професійної здатності у відсотках - 60%.

16 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва про здійснення йому нарахування основної пенсії та додаткової пенсії у розмірах, встановлених ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідач відмовив ОСОБА_1 у задоволенні його заяви з посиланням на положення постанова Кабінету Міністрів України №745 від 06.07.2011 року «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», та постанову Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 23.11.2011 р.

Згідно з положеннями ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

При вирішенні даного спору суд застосовує положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, яка діяла на час виникнення у позивача права на отримання пенсії, як інваліда 3 групи, а в подальшому 2 групи в зв»язку з захворюванням, пов»язаним з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, керуючись конституційним принципом дії закону в часі.

Згідно з ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції станом на 30.05.2012 р.) позивач, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що є інвалідом 3 групи має право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, а як інвалід 2 групи - 75% мінімальної пенсії за віком.

Крім того, згідно з ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач має право на отримання державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком

Відповідно до ч. 3 ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною ч. 2 ст. 8 Конституції України закріплено, що Закони України приймаються виключно на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» передбачено, що у 2012р. норми положень ст.39,50,51,52,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявного фінансового* ресурсу бюджет-Пенсійного Фонду України на 2012 рік.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» № 5515- VI від 06.12.2012, передбачено, що у 2013р. норми положень ст.39,50,51,52,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються > порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного Фонду України на 2013 рік.

01 січня 2014 року Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» в редакції від 16 січня 2014 року, не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Законом України №1622-VII від 31.07.2014, що набрав чинності 03.08.2014, Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» доповнено пунктом 6-7, яким зокрема установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22,23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Зазначені обмеження були також встановлені Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» № 80-УШ від 28.12.2014 р., відповідно до якого з 01.01.2015 р. норми і положення норми статей 20.21.22.23.30.31.37.39.48.50.51.52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов»язкового державного соціального страхування.

Як зазначалось судом вище, позивачу була призначена і виплачується пенсію в розмірі фактичних збитків.

Дійсно, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 31.12.2014 р. норми і положення ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» були викладені в нові редакції.

Згідно з ст.50 Закону (в редакції від 28.12.2014 р.) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

Новою редакцією ст.54 Закону встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань";

Однак, зазначені норми статей 50 та 54 Закону не можуть бути застосовані до правовідносин, що виникли між сторонами, при визначенні розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2015 р., оскільки вони значно звужують обсяг прав позивача і були прийняті після виникнення у нього права на пенсію, а тому можуть застосовуватись лише до осіб, які набули право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» після набрання законної сили зазначеними змінами і не застосовуються до перерахунку пенсії.

Положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» не містить будь-яких обмежень щодо застосування положень ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції закону, яка діяла до 01.01.2015 р., а тому з 01.01.2016 р. позивач має право на отримання державної пенсії в розмірах, встановлених положеннями ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції яка діяла станом на момент виникнення права на пенсію.

Держава взяла на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов'язалась відшкодувати її (ст.13 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 8 КАС України, у відповідності до якої суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На момент розгляду справи з боку відповідача не надано будь-яких заперечень або ж доказів, які б підтверджували правомірність його дій щодо нарахування позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, та пенсії по інвалідності в розмірі, нижчому ніж встановлено спеціальним Законом, в редакції, чинній на момент виникнення права на пенсію.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги позивача про визнання дії Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві в частині нарахування і виплати йому основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі меншому, ніж передбаченого ст..ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2014 р. по 02.08.2014 р. та за період з 01.01.2016 р. по день звернення до суду протиправними, зобов'язання Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 основну пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, в розмірі розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 01.01.2014 р. по 02.08.2014 р. та з 01.01.2016 р. по день ухвалення рішення суду, з урахуванням раніше виплачених сум за вказаний період є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Позовні вимоги в цій частині за період з 30.05.2012 р. по 01.01.2014 р., з 02.08.2014 р. по 01.01.2016 р. не підлягають задоволенню судом, в зв»язку з наявними обмеженнями застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинні на момент виникнення права на пенсію) відповідними Законами України «Про Державний бюджет».

Також, не можуть бути задоволені вимоги позивача про зобов»язання відповідача в подальшому, після ухвалення рішення виплачувати йому пенсію у визначеному судом розмірі та збільшувати відповідно до положень ст..67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки захист права на майбутнє не передбачено чинним законодавством..

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст..94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 8, 9, 17, 71, 72, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом, починаючи з 30.05.2012 р.

Визнати дії Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві в частині нарахування і виплати ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі меншому, ніж передбаченого ст..ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2014 р. по 02.08.2014 р. та за період з 01.01.2016 р. по день звернення до суду протиправними.

Зобов'язати Правобережне об»єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 основну пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, в розмірі розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст.54,50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 01.01.2014 р. по 02.08.2014 р. та з 01.01.2016 р. по день ухвалення рішення суду, з урахуванням раніше виплачених сум за вказаний період.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя