Справа № 812/850/16
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Борзаниця С.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року справа №812/850/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Васильєвої І.А.

Судді: Жаботинська С.В.

ОСОБА_2

Секретаря судового засідання: Борисова А.А.,

За участю:

позивача ОСОБА_3

представників:

позивача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Луганську окружного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року по справі № 812/850/16 за позовом ОСОБА_3 до Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області про встановлення відсутності у Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області компетенції (повноважень) щодо встановлення наявності та/або відсутності реального та/або потенційного конфлікту інтересів визначеного Законом України «Про запобігання корупції», -

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2016 року ОСОБА_3 (далі - позивач) через свого представника звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області (далі відповідач, прокуратура) з вимогами про встановлення відсутності у Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області компетенції (повноважень) щодо встановлення наявності та/або відсутності реального та/або потенційного конфлікту інтересів визначеного Законом України «Про запобігання корупції» (арк. справи 3-5).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року у задоволенні вищенаведеного позову відмовлено (арк. справи 50-54).

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу (далі - апелянт), в доводах якої зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального і процесуального права, неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки судом не прийнято до уваги, що у відповідача не має компетенції (повноважень) щодо визначення наявності чи відсутності реального та/або потенційного конфлікту інтересів згідно із Законом України «Про запобігання корупції», так як такі функції (повноваження) покладено на інший державний орган, а саме на Національне агентство з питань запобігання корупції, тому відповідач має лише право на складання протоколу згідно з КУпАП (арк. справи 61-67).

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, з урахуванням чого просив суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, доводи апеляційної скарги та доповнення до апеляційної скарги, встановила наступне.

22.06.2016 керівником Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області старшим радником юстиції ОСОБА_6 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного із корупцією (далі - Протокол) відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оперуповноваженого Лисичанського відділу поліції ГУНП в Луганській області (арк. справи 8-10).

Керівник Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області відповідно до зазначених в протоколі обставин вчинення правопорушення, зокрема, вбачаючи ознаки адміністративного правопорушення, зазначив що 04.04.2015 року ОСОБА_3, перебуваючи на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Лисичанського МВ ГУМВС, разом з іншими співробітниками міліції, здійснив затримання ОСОБА_7 та вилучення у останнього наркотичної речовини. Відомості за фактом зберігання ОСОБА_7 наркотичних засобів внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000744 від 04.04.2015 за ч. 1 ст. 309 КК України. Під час затримання ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому заднього краю великогомілкової кістки справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. За фактом протиправних дій співробітників міліції розпочато кримінальне провадження за № 0000095 від 06.05.2015.

27.10.2015 старшим слідчим в ОВС другого слідчого відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_8 складено повідомлення про підозру ОСОБА_3, яке особисто вручене останньому 09.11.2015.

26.11.2015 обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 спрямовано до Лисичанського міського суду Луганської області для розгляду по суті. Потерпілим у вказаному кримінальному провадженні є ОСОБА_7

17.12.2015 у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000744, слідчим СВ Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_9 працівниками ВКР Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області надано доручення про проведення слідчих (розшукових): дій у порядку ст. 40 КПК України щодо встановлення свідків скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 cт. 309 КК України та з інших питань.

Згідно Журналу обліку доручень слідчих ВКР за 2015 рік його виконання доручено начальнику відділення Лисичанського ВП ГУНП в області ОСОБА_10 Однак останній вказане доручення не отримував. Доручення особисто отримано та виконувалося оперуповноваженим Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_3, що підтверджується складеним ним рапортом від 22.12.2015.

При цьому рішення про отримання та виконання доручення слідчого було прийнято ОСОБА_3 самостійно, без відома та резолюції безпосереднього керівника - ОСОБА_10 (що вбачається із письмових пояснень останнього).

ОСОБА_3, призначений на посаду оперуповноваженого Лисичанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області (наказ № 8 о/с від 07.11.2015), відповідно до п. з ч. 1 ст. 3 Закону України Про запобігання корупції є поліцейським, а, отже, суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, а також адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією. Крім того, при виконанні доручення слідчого. ОСОБА_3 як працівник оперативного підрозділу відповідно до ч. 2 ст. 41 КПК України користувався повноваженнями слідчого.

Таким чином, у оперуповноваженого Лисичанського ВГІ ГУНП в області ОСОБА_3, який користувався повноваженнями слідчого під час виконання слідчих (розшукових) дій, у рамках кримінального провадження стосовно ОСОБА_7, за ч. 2 ст. 309 КК України, виникла суперечність між приватним інтересом - немайновим інтересом, зумовленим особистими стосунками із ОСОБА_11 - потерпілим від неправомірних дій ОСОБА_3 (відносини: Обвинувачений - Потерпілий), та його службовими повноваженнями щодо здійснення неупередженого розслідування кримінального правопорушення.

Із матеріалів перевірки Управління внутрішньої безпеки в Луганській області ДВБ НП України вбачається, що ОСОБА_3 не повідомляв безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів та не вжив заходів, передбачених законом щодо його врегулювання.

Разом з тим, ОСОБА_3 прийняв рішення та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів (арк. справи 8-10). Протоколом про вчинення адміністративного правопорушення зроблено висновок про те, що ОСОБА_3 прийняв рішення про виконання доручення та вчинення дій, які виразилися у виконанні слідчих (розшукових) дій в умовах реального конфлікту інтересів, а також неповідомленням безпосереднього керівника не пізніше наступного дня з моменту, коли він дізнався про наявність у нього реального конфлікту інтересів порушив вимоги, передбачені ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Як встановлено судовою колегією, постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 12 вересня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення повязаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. Постановою судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області від 12 жовтня 2016 року постанову судді Лисичанського міського суду Луганської області від 12.09.2016 року залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (арк. справи 107-109, 110-114).

Отже спірним питанням даної справи є встановлення у Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області компетенції (повноважень) щодо встановлення наявності та/ або відсутності реального та/або потенційного конфлікту інтересів визначеного Законом України «Про запобігання корупції», що не повязано з правом складання адміністративного протоколу про адміністративне правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в цій справі, суд першої інстанції аналізуючи вимоги закону України «Про запобігання корупції» та вимоги Кодексу України про адміністративні правопорушення, зробив висновок про те, що протокол про адміністративне правопорушення не є кінцевою стадією встановлення в діях чи бездіяльності певної особи складу адміністративного правопорушення. Протокол є документом, в якому орган або посадова особа зазначає ознаки певного правопорушення, що виключає наявність у цього органу компетенції (повноважень) щодо встановлення певних обставин. За результатами розгляду протоколу від 22.06.2016 року, місцевий загальний суд може прийняти рішення про відсутність в діях ОСОБА_3 події і складу адміністративного правопорушення, ці обставини автоматично виключають можливість стверджувати, що відповідач наділений оспорюваними повноваженнями.

Судова колегія погоджуючись з висновками суду першої інстанції крім іншого вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності (п.1 ч.2 ст. 17 КАС України). Отже крім іншого справи поділяються за субєктним складом. Позивачем у даній справі є фізична особа, яка ставить питання щодо відсутності компетенції на встановлення наявності та /або відсутності реального та /або потенційного конфлікту інтересів, а відповідно до вимог ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють чи прийняті (вчинені) вони крім іншого, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано. Отже перелічені процесуальні норми дають можливість зробити висновок про те, що одночасно з оскарженням рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень фізична особа має ставити питання використання їх повноважень. З тексту адміністративного позову не вбачається що позивач оскаржує рішення, дії чи бездіяльність Лисичанської місцевої прокуратури.

При цьому встановлення наявності у прокуратури компетенції на складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення було предметом розгляду у справі № 413/3133/16-а за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 12 вересня 2016 року про накладення на ОСОБА_12 адміністративного стягнення (арк. справи 113).

Крім того, як встановлено судовою колегією, як під час розгляду справи в суді першої так і апеляційної інстанції позивач та його представник не ставили під сумнів повноваження прокуратури на складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення, повязаного із корупцією, ставили під сумнів тільки компетенцію встановлення наявність або відсутності реального та /або потенційного конфлікту інтересів визначеного Законом України «Про запобігання корупції».

Отже «компетенція» - це сукупність юридично установлених повноважень, прав і обов'язків конкретного органа чи посадової особи. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», спеціально уповноважені субєкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції. Отже повноваження конкретного органа чи посадової особи реалізуються шляхом їх процедурної діяльності, а прокуратури (у даному випадку) шляхом процесуальної діяльності у вигляді складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення. Визначення термінів «потенційний конфлікт інтересів», «реальний конфлікт інтересів» наводиться в Законі України «Про запобігання корупції» та не потребує додаткового визначення.

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що судом першої інстанції постанова прийнята з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Луганську окружного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року по справі № 812/850/16, - залишити без задоволення.

Постанову Луганську окружного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року по справі № 812/850/16, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 22 листопада 2016 року.

Головуючий суддя: Васильєва І.А.

Судді: Жаботинська С.В.

ОСОБА_2