Справа № 805/3836/16-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

805/3836/16-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 р. Справа №805/3836/16-а

час прийняття постанови:

ухвалено у нарадчій кімнаті

Донецький окружний адміністративний суд в складі: головуючого судді – Троянової О.В., при секретарі судового засідання Кудрі В.Г. розглянувши адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Краматорський феросплавний завод”

до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області

про визнання бездіяльності протиправною, зобов’язання прийняти рішення про списання податкового боргу з плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності у сумі 5 028 082,95 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Краматорський феросплавний завод” звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов’язання прийняти рішення про списання податкового боргу з плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності у сумі 5 028 082,96грн. (ар.с.5-11).

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що з урахуванням положень Податкового кодексу України та Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» вважає, що податковий борг з плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності у сумі 5 028 082,96грн. має бути списаний у встановленому законодавством порядку.

Просить суд визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області щодо незастосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» податкової пільги - звільнення від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, встановленої Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»; зобов’язати Державну податкову інспекцію у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області прийняти рішення про списання податкового боргу плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, що утворився за період березень-травень 2016 року і обліковується за особовим рахунком Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» в сумі 5 028 082,96грн. Представник позивача надав суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої зазначив, що за особовим рахунком Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» в сумі 5 028 082,95грн.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження (ар.с.85).

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову в яких зазначив, що положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не скасовують обов’язків сплати податку з орендної плати за землі. Просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі(ар.с.83-84).

Враховуючи, що позивач та відповідач були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, позивач подав клопотання про розгляд справи без його участі, зважаючи на відсутність визначених ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України перешкод для розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання по справі не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Відповідач – Державна податкова інспекція у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області діє на підставі положення про Державну фіскальну службу України та керується Податковим кодексом України.

Таким чином, відповідач у справі - суб'єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Так, судом встановлено наступне.

19 лютого 2016 року позивачем подана звітна податкова декларація з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки комунальної власності) за 2016 рік відповідно до якої позивач щомісячно повинен сплачувати суму орендної плати з січня по квітень у розмірі 1 353 382,97 грн., а з травня по грудень 1 353 382,96 грн., про, що свідчить квитанція 1,2 щодо прийняття звітності в електронному вигляді (ар.с.37-41).

В звітній податковій декларацій з плати за землю вбачається що, земельні ділянки промислового призначення, що належать підприємству на праві користування згідно договорів оренди від 20.12.2012 року. Договори оренди земельних ділянок промислового призначення, що розташовані за адресою: вул. Моріса Тореза, 18, м. Краматорськ укладені з Краматорською міською радою загальною площею 128,1667 га. (ар.с.96-175).

Відповідно до даних підприємства вбачається, що станом на серпень 2016 року заборгованість в розмірі 4 546484,34 грн. утворилась в результаті несплати орендної плати з юридичних осіб за період березень-травень 2016 року.

22 серпня 2016 року позивач звернувся до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області із заявою, в якій просив провести списання безнадійного податкового боргу ТОВ «Краматорський феросплавний завод», яка утворилась в результаті несплати земельного податку в сумі 4 546 484,34 грн.(ар.с.26-30).

До вказаної заяви позивачем додано сертифікат (висновок) № 1950/05-4 про настання обставин непереборної сили, виданий 22 липня 2014 року Донецькою торгово-промисловою палатою, в якому зазначено, що відповідно до пунктів 100.4 і 100.5 ст.100 Податкового кодексу України Донецька торгово-промислова палата засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 14 квітня 2014 року ТОВ «Краматорський феросплавний завод» при здійсненні господарської діяльності та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів(ар.с.31).

Не погоджуючись із даною відмовою податкового органу у списанні безнадійного податкового боргу позивач звернувся до суду із даним позовом.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено);5)добросовісно;6) розсудливо;7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9)з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд не погоджується із зазначеними висновками податкового органу виходячи з наступного.

Зазначені правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення правовідносин, далі ПК України) та Законом № 1669-VІІ.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов'язання це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно пп.14.1.175 п. 14.1ст.14 Податкового кодексу України до Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Тобто, узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником в строки, визнається сумою податкового боргу платника податків, відповідно до п.п. 14.1.175 п.14.1 ст.14 вказаного Кодексу.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 286.2. статті 286 Податкового кодексу України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця, як визначено в пункті 287.3 статті 287 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що позивачем не сплачувався земельний податок починаючи з квітня 2014 рік, наявність у відповідача узгодженого податкового боргу підтверджено обліковою карткою платника податку, станом на 31.12.2015 року недоїмка складала 17327949,8 грн. та залишок несплаченої пені у розмірі 365626,24 грн. Як вставлено в судовому засіданні, відповідно облікової картки ТОВ «КФЗ» за платежем орендна плата з юридичних осіб станом на 30.09.2016 року обліковується недоїмка у розмірі 4 060148,88 грн., залишок несплаченої пені становить 967 934,08 грн., загальна сума заборгованості всього складає 5 028082,96 грн.

Відповідно до облікової картки сума, яка була списана податковим органом у вересні 2016 р. складає 20 978962 грн.

Станом на 30.10.2016 року за податковим розрахунком нарахована платником самостійно по терміну сплати за декларацією сума обов’язкового платежу 1 353 382,96 грн., враховуючи часткову сплату зобов’язань у період жовтня 2016 року загальна сума заборгованості склала 5 028 082, 95 грн., в тому числі недоїмка в розмірі 4 546 484,31 грн. та залишок несплаченої пені в розмірі 481598,64 грн.(ар.с. 176-189).

При цьому, суд зазначає, що Податковий кодекс України передбачає можливість встановлення податкової пільги.

Згідно із п. 30.1 ст. 30 Податкового кодексу України податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених п. 30.2 ст. 30 Кодексу .

Так, відповідно до п.30.2 ст.30 Кодексу, підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об'єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Відповідно до п. 30.9 ст. 30 Податкового кодексу України податкова пільга надається шляхом, зокрема звільнення від сплати податку та збору.

У відповідності до п.30.5 ст. 30 Податкового кодексу України податкові пільги, порядок та підстави їх надання встановлюються з урахуванням вимог законодавства України про захист економічної конкуренції виключно Податковим кодексом України, рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування.

Статтею 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669-VII) встановлено, що під час проведення антитерористичної операції суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, звільняються від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14.04.2014 р. № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України (абзац перший статті 1 Закону № 1669).

З аналізу зазначених норм Закону № 1669-VII та Податкового кодексу України вбачається, що зазначеним Законом встановлено пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території, а саме щодо податку який сплачується суб'єктами господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення АТО. Зазначені норми Закону № 1669-VII не суперечать вимогам Податкового кодексу України.

Перелік земельних ділянок державної та комунальної власності, на які розповсюджуються пільги, встановлені статтею 6 Закону № 1669-VII, визначається виходячи з переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, згідно переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до вимог п. 5 ст. 11 Закону № 1669-VII.

02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053».

Згідно з додатками до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р та № 1053-р від 30.10.2014 року, до зазначених населених пунктів належить м. Краматорськ.

З огляду на викладене, оскільки відповідач зареєстрований та здійснює свою господарську діяльність на адміністративній території м. Краматорська Донецької області - у населеному пункті, на території якого здійснювалась та здійснюється антитерористична операція, період проведення антитерористичної операції триває, пільги, встановлені ст. 6 Закону № 1669-VII, поширюються на відповідача як платника земельного податку, який перебував та перебуває на території проведення антитерористичної операції.

Відповідно до статті 10 Закону № 1669-VII, протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідно до статті 11 Закону № 1669-VII, Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ст. 101 Податкового кодексу України, списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Під терміном "безнадійний" розуміється: зокрема, податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), відповідно до вимог п.п. 101.2.4 п.101.2 ст. 101 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 2.1 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 10.10.2013 року № 577 (далі - Порядок № 577), під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти: зокрема, податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Такий факт непереборної сили підтверджується: Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України .

Пунктом 4.1 Порядку № 577 визначено, що у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню.

До заяви обов'язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

До вказаної вище заяви позивачем було додано сертифікат (висновок) № 1950/05-4 про настання обставин непереборної сили, виданий 22 липня 2014 року Донецькою торгово-промисловою палатою, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 14 квітня 2014 року ТОВ «Краматорський феросплавний завод» при здійсненні господарської діяльності та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів (ар.с.31).

Таким чином, позивач надав контролюючому органу належні докази настання форс-мажорних обставин для списання безнадійного податкового боргу, визначені статтею 101 Податкового кодексу України.

Тобто, у відповідності до статті 101 Податкового кодексу України, з урахуванням поданої 22 серпня 2016 року позивачем заяви про списання податкового боргу, податковий борг відповідно до статті 101 підлягає списанню.

Крім того, вищезазначені вище обставини неодноразово були встановлені в рішеннях судів, що набрали чинності.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, позивачем доведено його право на списання безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), оскільки в розумінні статті 101 Податкового кодексу України та наказу Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 577 "Про затвердження Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків" позивач має всі відповідні докази настання таких обставин, з огляду на що,суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог ТОВ “Краматорський феросплавний завод” у повному обсязі.

Оскільки прийняте рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, відповідно до вимог ст.94 КАС України суд присуджує Товариству з обмеженою відповідальністю “Краматорський феросплавний завод” судові витрати у сумі 2756 (дві тисячі сімсот п’ятдесят шість) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Краматорський феросплавний завод” до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов’язання прийняти рішення про списання податкового боргу з плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності у сумі 5 028 082,95 грн.– задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області щодо незастосування до Товариства з обмеженою відповідальністю “Краматорський феросплавний завод” податкової пільги - звільнення від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, встановленої Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Зобов’язати Державну податкову інспекцію у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області прийняти рішення про списання податкового боргу зі сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, що обліковується по особовому рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю “Краматорський феросплавний завод” в сумі 5 028 082,95 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Краматорський феросплавний завод” судові витрати у сумі 2756 (дві тисячі сімсот п’ятдесят шість) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області.

Вступну та резолютивну частини постанови ухвалено та підписано у нарадчій кімнаті 16 листопада 2016 року.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 18 листопада 2016 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб’єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п’ятиденного строку з моменту отримання суб’єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Троянова О.В.