Справа № 335/6619/16-а(2-а/335/204/2016)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2016 рокусправа № 335/6619/16-а(2-а/335/204/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Фірсік Д.Ю.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

третьої особи: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції

на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2016 року

у справі № 335/6619/16-а

за позовом ОСОБА_1

до поліцейського патрульної поліції роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Турківа Максима Васильовича

третя особа Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського патрульної поліції роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Турківа Максима Васильовича, за участю третьої особи Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати нечинною та скасувати постанову ПС2 №989017 від 01.06.2016 у справі про адміністративне правопорушення, винесену відповідачем, та закрити провадження у справі щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності з ч.1 ст. 122 КУпАП за відсутністю в його діях такого складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю підстав для накладення на позивача штрафу на підставі ч.1 ст.122 КУпАП за порушення Правил дорожнього руху з огляду на те, що знак «Зупинка і стоянка заборонена» знаходився за деревами, його видимість була обмежена, проте, зазначена обставина не була врахована поліцейським.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2016 адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення від 01.06.2016 серії ПС2 № 989017, прийняту поліцейським патрульної поліції роти № 3 батальйону № 2 УПП м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Турківим М. В. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постанову суду в частині задоволених позовних вимог мотивовано тим, що відповідачем не забезпечено повного та об'єктивного з'ясування обставин справи, оскільки по проспекту Соборному в місті Запоріжжя за перехрестям з вулицею Чекістів в напрямку вулиці Поштова встановлено дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено», який не відповідає вимогам п.8.2-1 Правил дорожнього руху України, оскільки цей знак розміщений таким чином, що його не було добре видно учасникам дорожнього руху, а також зазначений знак було закрито листами дерев, які розташовані на узбіччі проспекту, що підтверджується фотографіями з місця події, відеозаписом, наданими позивачем суду.

Постанову суду в частині відмовлених у задоволенні позовних вимог про визнання постанови нечинною мотивовано тим, що такий правовий наслідок як визнання нечинним відноситься до нормативно-правових актів, а не актів індивідуальної дії, яким є спірна постанова.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст.247 КУпАП закривати провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, а не адміністративний суд, який перевіряє правомірність такої постанови.

Не погодившись з постановою суду, третя особа - Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норма матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі. Третя особа зазначає, що судом першої інстанції не досліджено всі обставини справи, що призвело до не вірного вирішення спору по суті, вважає, що оскаржувана постанова винесена правомірно, на законних підставах, з дотриманням вимог КУпАП.

Позивач здійснив зупинку та стоянку безпосередньо перед дорожнім знаком 3.34, тобто у місці, де зупинка транспортних засобів заборонена. При цьому вказаний знак добре видно, що підтверджується роздруківкою скріншоту з інтернет-сервісу «Google Карти», навіть за тієї умови, що правопорушення позивачем було вчинене у нічний час.

Крім того, третя особа зауважує, що ОСОБА_3 безпідставно звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяві, оскільки стаття 1 Закон України «Про судовий збір» визначає судовий збір, як збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Представники сторін, третьої особи у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання означені особи повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 01.06.2016 поліцейським патрульної поліції роти №3 батальйону № 2 УПП у м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Турківим М. В. (відповідачем) винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 989017 стосовно позивача ОСОБА_1 (а. с.12).

Підставою для її прийняття стали наступні обставини: 01.06.2016 о 23.35 год. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Dacia Logan, державний номер НОМЕР_1, у м.Запоріжжя по проспекту Соборному напроти будинку № 44 в бік вулиці Поштової зі сторони вулиці Чекістів не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Запинку заборонено» та припинив рух транспортного засобу у зоні дії дорожнього знаку 3.34, чим порушив вимоги п.8.4 «в» Правил дорожнього руху, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

За результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відповідач, керуючись ст.ст.33, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. на підставі ч.1 ст.122 КУпАП.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі,: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Разом з тим, ч.3 ст.254 КУпАП встановлено, що протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно вказаної норми ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Вимоги щодо змісту такої постанови встановлені цією ж нормою ст.283 КУпАП.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції №1395).

Згідно п.4 р.І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

У відповідності до п.1 р.III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р.III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до п.1 р.IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч.1 ст.122 КУпАП.

Стосовно суті виявлених відповідачем порушень Правил дорожнього руху, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За визначенням, наведеним у статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В даному випадку оскаржуваною постановою серії ПС2 №989017 від 01.06.2016 позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу на підставі ч.1 ст.122 КУпАП за порушення вимог знаку 3.34 та п.8.4 «в» Правил дорожнього руху.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В свою чергу, у п.8.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (в редакції на момент виникнення спірних відносин), наведені групи дорожніх знаків, серед яких заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі (підпункт «в»).

Відповідно до Правил дорожнього руху дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» відноситься до категорії «Заборонні знаки» і означає, що забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Зона дії знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Дія знака поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

Отже, у ч.1 ст.122 КУпАП відповідальність у вигляді штрафу передбачена за зупинку і стоянку транспортних засобів від місця встановлення дорожнього знаку «Зупинку заборонено» до найближчого перехрестя за ним.

В свою чергу, у пункті 1.10 Правил дорожнього руху наведені наступні визначення термінів:

зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо);

стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу;

обмежена оглядовість - видимість дороги в напрямку руху, яка обмежена геометричними параметрами дороги, придорожніми інженерними спорудами, насадженнями та іншими об'єктами, а також транспортними засобами;

оглядовість - об'єктивна можливість бачити дорожню обстановку з місця водія;

дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Наказом Мінрегіонрозвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 14.02.2012 № 54, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.03.2012 за №365/20678 затверджено «Технічні правила ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів», згідно пункту 1.3 яких дорожні знаки - вироби, малюнки і написи, що призначені для інформування учасників дорожнього руху щодо умов і режимів руху на вулицях та дорогах.

Розміри, форма та розміщення дорожніх знаків повинні відповідати положенням постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 «Про правила дорожнього руху» та ДСТУ 4100-2002 "Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування".

Водночас, у п.8.2-1 Правил дорожнього руху визначено, що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Отже, наведені норми свідчать, що існують певні вимоги для розміщення дорожніх знаків.

ОСОБА_1, заперечуючи в позовній заяві проти порушення ним вимог дорожнього знаку 3.34 Правил дорожнього руху, зазначив, що він допустив порушення дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» з огляду на те, що цей знак він не бачив, знак висів на стовпі, знаходився за деревами і його не було видно з відстані не більш 15-20 метрів, у доказ чого надав фота та відео.

Тобто фактично ОСОБА_1 визнає здійснення зупинки в порушення вимог дорожнього знаку п.3.34 ПДР, яку пояснює обмеженою оглядовістю.

З досліджених колегією суддів наданих позивачем фото (а. с.30) та відео вбачається, що знак «Зупинку заборонено» знаходиться у видимості дороги в напрямку руху і його видимість не обмежена будь-якими деревами та іншими об'єктами, що також підтверджується роздруківкою скріншоту з інтернет-сервісу «Google Карти», наданою відповідачем.

Тобто обмежена оглядовість дорожнього знаку «Зупинку заборонено» у даному випадку відсутня.

Щодо посилань позивача на невірно встановлений знак, то останнім не наведено правову норму, яка б звільняла водіїв від відповідальності за порушення Правил дорожнього руху у разі встановлення знаку не у відповідності до вимог цих Правил або вимог ДСТУ 4100-2002 "Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування".

Враховуючи наведені обставини, а також те, що позивач всупереч ч.1 ст.71 КАС України не надав суду жодних доказів на спростування зафіксованого відповідачем порушення Правил дорожнього руху, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне порушення серії ПС2 № 989017 від 01.06.2016.

Разом з тим, колегією суддів не приймаються доводи скаржника про безпідставну несплату позивачем судового збору, оскільки статтею 288 КУпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати судового збору.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, невірно застосував норми права, що відповідно до ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2016 року у справі № 335/6619/16-а скасувати, прийняти нову постанову.

В позові відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко