Справа № 803/3716/15
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 р. № 876/8121/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Петроль" до Луцької об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,-

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2015 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр-Петроль" звернулось до суду із позовом до відповідача - Луцької об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 09 жовтня 2015 року №, №, №, №, №, якими підприємству збільшено суму грошового зобовязання по акцизному податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів з основного платежу на суму 194 817,00 грн та 97 408, 50 за штрафними санкціями.

В обґрунтування позовних вимог ТзОВ "Укр-Петроль" зазначає, що камеральна перевірка була проведена контролюючим органом виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях платника податків, без дослідження документів первинного обліку платника податків, що стосуються реалізації підакцизних товарів на АЗС, а тому безпідставним є висновок про порушення підприємством положень Податкового кодексу України щодо заниження акцизного податку. Позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Луцької об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 09 жовтня 2015 року №, №, №, №, №.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги контролюючий орган покликається на те, що відповідно до Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 № 1442, через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів, а не оптовий, оскільки продаж нафтопродуктів відбувається через паливо-, масло- та газороздавальні колонки кінцевому споживачу, тому податкові зобовязання зі сплати 5-відсоткового акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів виникають у особи, яка безпосередньо здійснює відпуск нафтопродуктів з колонок через мережу заправних комплексів (АЗС) безпосередньо споживачам незалежно від умов продажу нафтопродуктів та форми розрахунків (готівкова, безготівкова) під час здійснення розрахункових операцій. В даному випадку ТзОВ «Укр-Петроль» реалізує нафтопродукти через мережу АЗС, тобто здійснює їх роздрібний продаж кінцевому споживачу. Враховуючи наведене, Луцька об"єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень рішень діяла на підставі своїх повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

В судове засідання сторони не зявились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 18 вересня 2015 року Луцькою ОДПІ проведена камеральна перевірка податкової звітності з акцизного податку за липень 2015 року ТзОВ Укр-Петроль, за результатами якої складено акт від 18 вересня 2015 року №4019/21.0/39610216 (а.с.12-17).

Перевіркою встановлено, що позивачем в Додатку 6 податкової декларації акцизного податку за липень 2015 року відображено факт реалізації товарів для комерційного використання в сумі 603 207, 35 грн, однак дана сума не була включена до обєкта оподаткування акцизним податком, в результаті чого позивачем занижено податкове зобовязання зі сплати 5-відсоткового акцизного податку з роздрібного продажу палива, яке було безпосередньо реалізоване позивачем з колонок АЗС кінцевим споживачам у загальному розмірі 194 817,00 грн (а.с.17).

На підставі акта перевірки Луцькою ОДПІ винесені податкові повідомлення-рішення від 09 жовтня 2015 року №, №, №, №, №, якими підприємству збільшено суму грошового зобовязання по акцизному податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів з основного платежу на суму 194 817,00 грн та 97 408,5 грн за штрафними санкціями (а.с.18-22).

Не погоджуючись із вищевказаними рішеннями податкового органу, позивач оскаржив їх у судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів правомірності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, оскільки під час проведення Луцькою ОДПІ камеральної перевірки (без дослідження будь-яких первинних бухгалтерських документів на підприємстві) неможливо було зробити висновок про реалізацію нафтопродуктів позивачем, які підлягають акцизному оподаткуванню.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Приписами пп. 14.1.4. п. 14.1. ст. 14 ПК України передбачено, що акцизним податком є непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, який включається до ціни таких товарів (продукції).

Відповідно до пп. 212.1.11. п. 212.1 ст. 212, пп. 213.1.9. п. 213.1. ст. 213 КП України платниками акцизного податку є особи-суб'єкти господарювання роздрібної торгівлі, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів.

За правилами пп. 14.1.212. п. 14.1 ст. 14 ПК України реалізацією суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є продаж, зокрема, товарів, зазначених у пр. 215.3.4 п. 215.3 ст. 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання, незалежно від форми розрахунків.

Згідно із пп. 14.1.202 п. 14.1 ст.14 ПК України продажем (реалізацією) товарів є будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі права власності на такі товари.

Відтак, виходячи з наведеного, не вважаються продажем (реалізацією), а отже не є обєктом оподаткування акцизним податком операції з надання (відпуску), в тому числі через мережу АЗС, зазначених у пп. 215.3.4 п. 215.3 ст. 215 ПК України товарів, у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

З огляду на викладене, особа, яка безпосередньо здійснює відпуск нафтопродуктів з колонок при здійсненні відпуску нафтопродуктів в межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі права власності, не є платником акцизного податку в розумінні пп. 212.1.11. п.212.1 ст. 212 ПК України при здійсненні таких операцій.

Відповідно до приписів п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій) (пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України).

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і повязані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (пп.75.1.2 п.75 .1 ст.75 ПК України).

Проаналізувавши зазначені положення Податкового кодексу України, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що під час проведення камеральної перевірки контролюючий орган не може використовувати документи первинного обліку платника податків, проводити вивчення та оцінку укладених таким платником податків угод, оскільки дані про укладення зазначених угод не відображаються у податковій звітності.

Відповідно до акту камеральної перевірки від 18.09.2015 №4019/21.0/39610216 перевірці підлягала податкова звітність позивача з акцизного податку за липень 2015 року, однак, контролюючим органом фактично було перевірено порядок визначення складу податкових зобовязань та повнота їх нарахувань, що відповідно до пп.75.1.2 п.75 .1 ст. 75 ПК України є предметом документальної, а не камеральної перевірки.

Таким чином, під час проведеної Луцькою ОДПІ камеральної перевірки (без дослідження будь-яких первинних бухгалтерських документів на підприємстві) неможливо було зробити висновок про реалізацію нафтопродуктів позивачем, які підлягають акцизному оподаткуванню.

Щодо посилань апелянта на те, що відповідно до Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 №1442 через мережу АЗС здійснюється роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачеві, тому такі операції є обєктом оподаткування акцизним податком згідно підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 Податкового кодексу України, апеляційний суд зазначає, що дані Правила регулюють саме порядок роздрібної торгівлі нафтопродуктами та не регулюють правовідносин з оптового продажу.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що викладені в акті перевірки від 18.09.2015 №4019/21.0/39610216 висновки про порушення позивачем статей 213-216 ПК України є безпідставними, передчасними та ґрунтуються на припущеннях, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області від 09 жовтня 2015 року №, №, №, №, № є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцької об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року у справі №803/3716/15 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І. В. Глушко

Судді О.О. Большакова

ОСОБА_1

Ухвала складена в повному обсязі 22.11.2016.