Справа № 826/7257/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 листопада 2016 року № 826/7257/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Кобилянського К.М., Мазур А.С., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Голденпак"

до Державної фіскальної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення від 17.03.2016 року

№5809/6/99-99-10-01-01-25.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Голденпак" (надалі - позивач), звернулося з позовом до Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач), в яких просить скасувати Рішення Державної Фіскальної служби України від 17.03.2016 р. № 5809/6/99-99-10-01-01-25.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Державною Фіскальною службою України не здійснено об'єктивного розгляду скарги позивача, не проведено службове розслідування протиправних дій посадових осіб ДПІ, та не надано належної оцінки позиції Головного Управління ДФС у м. Києві стосовно допущених ДПІ порушень. Розгляд скарги ТОВ ГОЛДЕНПАК» відбувся формально, про що, зокрема, свідчить описка на першій сторінці Рішення ДФС України, де помилково зазначено, що документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ГОЛДЕНПАК» проводила ДПІ у Ленінському районі Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області.

В судовому засіданні представник позивач наполягав на задоволення позовних вимог з підстав викладених в позовній заяві та додаткових поясненнях.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, відповідно до вимог статей 35, 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

На адресу Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли письмові заперечення на позовну заяву від відповідача.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву відповідач зазначає, що що рішення ДФС від 17.03.2016 № 5809/6/99-99-10-01-01-25 про результати розгляду скарги не впливає на права та обов'язки та не встановлює будь-яких обов'язків для Позивача, то не виникає необхідності у захисті порушеного права ТОВ «Голденпак» шляхом його скасування, а отже позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що в судове засідання не прибув представник відповідача, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмовому провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи Наказом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 17 червня 2015 року №1285 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Голденпак", податковий номер 38727922, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 29.05.2012 по 31.12.2014" призначено проведення перевірки позивача тривалістю 20 робочих днів, починаючи із 30 червня 2015 року.

Наказом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 27 липня 2015 року №1598 "Про продовження строку проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Голденпак", податковий номер 38727922" продовжено строк проведення перевірки позивача на десять робочих днів, починаючи із 28 липня 2015 року.

На підставі вище вказаних наказів, Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві у період із 30 червня по 10 серпня 2015 року проведено перевірку позивача, за результатами якої 17 серпня 2015 року складено відповідний акт №387/26-59-22-09/38727922 про результати документальної планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період із 29 травня 2013 року по 31 грудня 2014 року, валютного та іншого законодавства за період із 29 травня 2013 року по 31 грудня 2014 року (надалі - Акт перевірки).

Позивач зазначає, що Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві всупереч вимогам законодавства не направив на адресу ТОВ "Голденпак" Акт перевірки.

До Окружного адміністративного суду міста Києва було подано позовну заяву за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Голденпак" до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві про зобов'язати Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві утриматись від дій по реалізації акта перевірки позивача у вигляді нарахування йому податкових зобов'язань до моменту вручення акта перевірки одним із способів, передбачених Податковим кодексом України, а також зобов'язання Державну податкову інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві надати позивачу акт або довідку перевірки.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 826/22096/15 від 02.11.2015 року, зобов'язано Державну податкову інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві направити позивачу акт перевірки у встановлений Податковим Кодексом України спосіб.

На підставі акту перевірки Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві прийнято податкові повідомлення-рішення № , N . та № від 16 вересня 2015 року.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомлення-рішеннями позивачем подано скаргу до Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - ГУ ДФС у м. Києві), за результатом розгляду скарги ГУ ДФС у м. Києві прийнято рішення від 24.12.2015 р. №195583/10/26-15-10-05-35, залишено без змін податкові повідомлення-рішення, а скаргу ТОВ "Голденпак" без задоволення (надалі - рішення ГУ ДФС у м. Києві №195583/10/26-15-10-05-35).

Не погоджуючись з податковими повідомлення-рішеннями та рішенням ГУ ДФС у м. Києві №195583/10/26-15-10-05-35 позивачем подано повторну скаргу до ДФС України, за результатом розгляду скарги ДФС України прийнято рішення від 17.03.2016 р. № 5809/6/99-99-10-01-01-25, яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення та рішенням ГУ ДФС у м. Києві №195583/10/26-15-10-05-35 без змін, а скаргу без задоволення (надалі - .

Позивач вважає, що рішення ДФС України від 17.03.2016 р. № 5809/6/99-99-10-01-01-25 є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню звернувся до Суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про необґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а також права та обов'язки платників податків і зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України, який вступив в силу з 01.01.2011 р.

Відповідно до пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Податкового кодексу України, платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб), надані контролюючими органами податкові консультації.

Згідно пп.14.1.7 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, оскарження рішень контролюючих органів - оскарження платником податку податкового повідомлення-рішення про визначення сум грошового зобов'язання платника податків або будь-якого рішення контролюючого органу в порядку і строки, які встановлені цим Кодексом за процедурами адміністративного оскарження, або в судовому порядку.

Відповідно до пункту 55.1 статті 55 ПК України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Статтею 56 ПК України передбачено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Згідно пункту 56.6 названої статті ПК України у разі коли контролюючий орган приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня.

У відповідності до пунктів 56.8-56.9 статті 56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Керівник (його заступник або інша уповноважена посадова особа) відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу VII Наказу «Про затвердження Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами» Міністерства фінансів України від 21 жовтня 2015 року № 916 (надалі - Порядок № 916), Контролюючий орган зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів, що настають за днем отримання скарги платника податків, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Рішення надсилається на адресу, зазначену платником податків у скарзі, а у разі незазначення такої адреси - на податкову адресу платника податків. 3. Керівник контролюючого органу (заступник керівника або інша уповноважена посадова особа) може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад двадцятиденний строк, визначений в пункті 2 цього розділу, але не більше шістдесяти календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного в пункті 2 цього розділу.

Згідно з пунктом 3 розділу ІХ Порядку № 916, рішення про результати розгляду скарги складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин: 1) у вступній частині рішення зазначаються: найменування платника податків - юридичної особи або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податків; дата отримання скарги (дата і номер визначаються за даними реєстраційної картки або журналу реєстрації вхідної кореспонденції); 2) описова частина рішення має містити: дату і номер рішення контролюючого органу, яке було оскаржено платником податків; вимоги, зазначені у скарзі платника податків, та стислий зміст його позиції; стислий виклад обставин, встановлених перевіркою, та докази, на яких ґрунтуються висновки контролюючого органу; 3) у мотивувальній частині рішення вказуються: результати дослідження матеріалів скарги та обставини, з урахуванням яких приймається рішення; мотиви, з яких відхиляються вимоги чи заперечення платника податків, або мотиви, з яких висновки контролюючого органу, викладені в оскаржуваному рішенні, скасовуються повністю чи частково; посилання на норми Податкового кодексу України та інші нормативно-правові акти, якими обґрунтовано рішення про результати розгляду скарги; 4) у резолютивній частині рішення зазначається висновок про повне чи часткове задоволення скарги або про залишення скарги без задоволення. У рішенні про результати розгляду скарги також зазначається про право особи, яка подала скаргу, у разі її незгоди з прийнятим рішенням оскаржити таке рішення до контролюючого органу вищого рівня у строки, визначені законодавством, або в судовому порядку.

Позивач зазначає, що Державною Фіскальною службою України не здійснено об'єктивного розгляду скарги позивача, не проведено службове розслідування протиправних дій посадових осіб ДПІ, та не надано належної оцінки позиції Головного Управління ДФС у м. Києві стосовно допущених ДПІ порушень. Розгляд скарги ТОВ ГОЛДЕНПАК» відбувся формально, про що, зокрема, свідчить описка на першій сторінці Рішення ДФС України, де помилково зазначено, що документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ГОЛДЕНПАК» проводила ДПІ у Ленінському районі Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області.

У відповідності до 4 розділу ІХ Порядку № 916, Контролюючий орган має право виправити допущені при оформленні рішення про результати розгляду скарги описки чи арифметичні помилки, не змінюючи при цьому суть такого рішення. Виправлення проводиться шляхом направлення листа платнику податків, в якому зазначається зміст виправлених помилок.

Суд вважає, що в абз. 5 на стор. 1 описової частині рішення ДФС від 17.03.2016 р. № 5809/6/99-99-10-01-01-25 було допущено саме описку, яка сама по собі не тягне за собою будь-яких змін.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Голденпак» 19.01.2016 року за вих. № 02 подано до ДФС України Скаргу (заяву) №3 (надалі - скарга №3), в прохальній частині скаржник (позивач) просив наступне: «Рішення Головного Управління ДФС у м. Києві від 24.12.2015 р. № 19583/10/26-15-10-05-35 визнати неправомірним і скасувати. Податкові повідомлення-рішення ДШ в Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві № , № та № від 16.09.2015 року визнати такими, що виписані безпідставно, і скасувати.».

Рішенням ДФС від 03.02.2016 року № 2191/6/99-99-10-01-01-25 строк розгляду скарги було продовжено до 18.03.2016 року (включно).

З скарги №3 вбачається, що скаржником на розгляд ДФС України було надано накази на перевірку, звернення до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві, запити, листи (листи - нагадування), податкові роз'яснення, Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2015 р., податкові повідомлення-рішення, скарги, доповнення до скарг, рішення ГУ ДФС у м. Києві.

Відповідач зазначає, що для розгляду скарги були використані копії: акту перевірки, податкові повідомлення - рішення, первинні скарги, рішення прийнятого в результатом розгляду скарг та інші документи, що засвідчують обставини справи.

Рішенням про результати розгляду скарги від 17.03.2016 р. № 5809/6/99-99-10-01-01-25 залишено без змін податкові повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 16.09.2015 р. №№ , та та рішення прийняте за результатами розгляду первинної скарги, а скаргу - без задоволення.

Крім того, в матеріалах справи міститься лист ГУ ДФС у м. Києві від 23.12.2015 р. №19520/10/26-15-14-18, який надіслано на адресу позивача та в якому зазначено, що до посадових осіб ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві, з вини яких допущено недоліки (не направлення акту перевірки), будуть вжиті відповідні заходи.

В абзаці 1 на сторінці 10 рішення ДФС України від 17.03.2016 р. № 5809/6/99-99-10-01-01-25 зазначено наступне: «Під час розгляду повторної скарги, згідно з листом Головного управління ДФС ум. Києві від 23.02.2016 №1579/8/26-15-06-02-25, встановлено, що за порушення оформлення та направлення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві запитів про надання інформації та за порушення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві під час надсилання акта перевірки, ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві до посадових осіб було вжито відповідні заходи впливу.».

Суд звертає увагу, що в скарзі №3 в прохальній частині скаржник (позивач) не просив відповідача визнати протиправними дії посадових осіб Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві щодо не надсилання акту перевірки (застосування до них будь-яких санкцій (впливу)) та зобов'язати вчинити певні дії посадових осіб ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, а просить скасувати податкові повідомлення-рішення, отже твердження позивача про не здійснено об'єктивного розгляду його скарги є необґрунтованим.

При цьому, у випадку незадоволення скарги платника податків таке рішення контролюючого органу не створює для платника податків будь-яких нових обов'язків, тобто не призводить до порушення прав останнього.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що скасувати вимоги у процедурі адміністративного оскарження є правом Контролюючого органу вищого рівня.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 8 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Отже, рішення суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Суд звертає увагу, що в скарзі №3 позивач просив скасувати податкові повідомлення-рішення ДШ в Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві № , № та № від 16.09.2015 року.

У відповідності до підпунктів 60.1.2, 60.1.3 пункту 60.1 статті 60 ПК України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу; контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

Згідно з пунктами 60.3, 60.4 статті 60 ПК України, у випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги. У випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов'язання або податкового боргу.

Тобто податкове повідомлення-рішення або вимога визнається відкликаним у разі прийняття контролюючим органом рішення, яким задовольняється скарга на користь платника податків.

Отже, оскаржене рішення саме по собі не є юридично значеним для позивача, оскільки не має безпосереднього впливу на суб'єктивні права та обов'язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього особу будь-якого обов'язку, а відтак оскаржене рішення безпосередньо не порушує права та інтереси позивача, а відтак Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Аналогічна позиція викладена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31 серпня 2016 року по справі №К/800/28512/15

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятих ним спірних рішень з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158-163,167 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді К.М. Кобилянський

А.С. Мазур