Справа № 816/2091/16
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

21 листопада 2016 рокум. ПолтаваСправа № 816/2091/16

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Єресько Л.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного реєстратора Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області, приватного нотаріуса ОСОБА_2 про скасування запису про державну реєстрацію речового права оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

16 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державного реєстратора Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області, приватного нотаріуса ОСОБА_2, просить:

- скасувати (припинити) запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (№ НОМЕР_1 та № НОМЕР_2), Реєстру прав власності на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна - речове право оренди земельної ділянки площею 4,4984 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка належить ОСОБА_1 на праві власності, у зв'язку із припиненням строку дії договорів оренди та суборенди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказувала, що між нею та ПП "Амарант - Агро" укладено договір оренди землі, згідно якого вона передала належну їй земельну ділянку в оренду названому підприємству терміном на 5 років. Даний договір зареєстровано у Лохвицьому відділі Полтавської регіональної філії Державного підприємства "Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04.08.2011. З огляду на вказане, термін дії договору становить з 04.08.2011 по 04.08.2016.

29.12.2016 ПП "Амарант-Агро" передало орендовану земельну ділянку в суборенду ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Паритет - Агроінвест" згідно договору суборенди зареєстрованого 29.12.2016 в Державному реєстрі нерухомого майна, запис № НОМЕР_2 (строк дії договору до 04.08.2016).

Вказувала, що 12.02.2016 звернулася до ПП "Амарант-Агро" з повідомленням про намір припинити договір оренди у зв'язку із закінченням терміну дії та після збору урожаю 2016 року повернути орендодавцю земельну ділянку.

Пояснювала, що після закінчення строку дії договору оренди/суборенди 05.08.2016 звернулася до державного реєстратора з метою зняття (припинення) запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зареєструвати нові договірні відносини. Але це виявилося неможливим так як при реєстрації договору суборенди в Державний реєстр речових прав було внесено запис про проведення державної реєстрації основного договору оренди між ОСОБА_1 та ПП "Амарант-Агро" та запис про реєстрацію договору суборенди між ПП "Амарант-Агро" та ТОВ "СП "Паритет - Агроінвест". Як роз'яснив позивачу державний реєстратор, для того щоб зняти (припинити) запис про реєстрацію речового права по договору суборенди необхідно, щоб одна із сторін цього договору звернулася до державного реєстратора із відповідною заявою або укладеною між сторонами угодою про припинення договору чи рішенням суду, без припинення договору суборенди не можливо припинити і договір оренди. Позивач такої заяви надати не може так, як при укладенні договору суборенди між вказаними підприємствами вона не являється однією із сторін.

Зазначала, що на її звернення а ні ПП "Амарант-Агро", а ні ТОВ СГ "Паритет - Агроінвест" не реагують. Директор останнього відмовляється в добровільному порядку підписувати акти приймання - передачі орендованих земельних ділянок, мотивуючи тим, що договір суборенди укладено із ПП "Амарант-Агро", а не з ОСОБА_1

Тож на думку позивача, такі недобросовісні та незаконні дії з боку ПП "Амарант-Агро" порушують її права як власника землі, оскільки вона позбавлена можливості розпоряджатися своєю земельною ділянкою.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суд виходить із такого.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією України чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 8 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивача визначено як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Поняття суб'єкта владних повноважень визначено у пункті 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із яким суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За приписами пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, компетенція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори.

Для визначення ознак публічно-правового спору суд повинен встановити, зокрема, наявність матеріально-правових відносин між учасниками спору. Публічно - правовий спір може виникати із конституційних, адміністративних, фінансових та інших правовідносин, зміст яких складає, з одного боку, обов'язок органу публічної адміністрації вчинити певний акт на користь особи і з іншого - право особи вимагати виконання цього обов'язку від органу публічної адміністрації як від носія владних повноважень. Більш того, особа повинна бути переконана у тому, що такі відносини перебувають у стані порушення норми або права.

Спираючись на норми Конституції, як норми прямої дії, якими визначено зміст прав та свобод, особа має можливість вимагати від держави в особі органів публічної адміністрації належної організації та безпосереднього виконання кореспондуючих обов'язків.

При цьому не будь-яке порушення суб'єктом владних повноважень своїх обов'язків кореспондує праву особи вимагати його припинення. Право на захист (задоволення позову) у особи - позивача в межах публічного охоронного відношення виникне за двох умов. По-перше, суд має встановити обов'язок органу влади вчинити певну дію (прийняти рішення). По-друге, має бути доведено правову заінтересованість особи у виконанні цього обов'язку саме на її користь. Закон у вигляді так званої "захисної норми" має гарантувати особі право вимагати від органу публічної адміністрації виконання певного обов'язку на свою користь.

Водночас предметом спору у даній справі є право власності позивача на об'єкт нерухомого майна, порушниками якого сама позивач визначає орендаря ПП "Амарант-Агро" та суборендаря ТОВ СГ "Паритет - Агроінвест", які на її думку, недобросовісними діями чинять перешкоди у розпорядженні нею своїм майном.

Тобто в даному випадку існує спір, що виник із цивільно-правових угод.

За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Аналіз наведених вище норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права власності власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 у справі №6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник, згідно вимог статей 16, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про приватно-правовий характер спірних відносин, оскільки предметом спору є цивільне право позивача - право власності на нерухоме майно (земельну ділянку).

Про втручання з боку відповідачів як суб'єктів владних повноважень в права позивача, остання не заявляє, жодна їх дія чи рішення нею не оскаржуються, а тому даний спір не має публічно-правового характеру.

Вирішуючи адміністративну справу № 826/4858/15 колегія суддів Верховного Суду України на спільному засіданні трьох палат дійшла висновку, що у аналогічних спорах фізичних осіб із державним реєстратором, визначальним є фактичний спір про цивільне право (право власності), оскільки спірні правовідносини пов'язані із невиконанням умов цивільно-правових угод, у зв'язку з чим спір не є публічно-правовим, а випливає із договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Частиною першою статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу (неоднакове застосування норм матеріального чи процесуального права), є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У зв'язку із зазначеним суд враховує правову позицію Верховного Суду України від 14 червня 2016 року, викладену в постанові у справі № 826/4858/15 (номер у Єдиному державному реєстрі судових рішень 59205451) та вважає, що слід відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі згідно з пунктом 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до цієї норми суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, роз'яснюю, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі .

На підставі викладеного, керуючись статтею 109 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області, приватного нотаріуса ОСОБА_2 , Приватний нотаріус ОСОБА_2 про скасування запису про державну реєстрацію речового права оренди землі.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення до адміністративного суду із таким самим позовом не допускається.

Роз'яснити позивачу право на звернення до загального суду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.О. Єресько