Справа № 804/2378/16
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2016 р. Справа № 804/2378/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про зобов'язати вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якому позивач просить зобовязати Головне управління Держгеокадастру Дніпропетровської області розглянути клопотання ОСОБА_2 про надання безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтованою площею до 2,0 га в адміністративних межах Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області для ведення особистого селянського господарства у порядку та строки, передбачені ст. 118 Земельного Кодексу України, надати мотивовану відповідь за результатами розгляду вказаного клопотання.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що в грудні 2015 року позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області з клопотанням та доданими до нього графічними матеріалами в порядку ст. 118 Земельного кодексу України про визначення та виділення їй у власність земельної ділянки орієнтованим розміром 2,0 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства в межах Орлівщинської сільської ради Новомосковському районі Дніпропетровської області, проте, станом на час звернення позивача до суду відповіді від відповідача не отримала.
Представник відповідача надав суду заперечення, в яких зазначив, що на звернення позивача, останньому було надано мотивовану відмову листом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 29.01.2016 року, у звязку з чим у задоволенні позовних вимог просив відмовити.
Позивач в судове засідання з'явився, надав до суду клопотання по розгляд справи без його участі.
Представник відповідача у судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.
Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, суд ухвалив розглянути справу без участі сторін відповідно до положень ст.128 КАС України в письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 03 грудня 2015 року позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Орлівщинської сільської ради Новомосковському району Дніпропетровської області.
25.12.2015 року за № С-912/0-888/31-15 Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області надана відповідь, а саме: рекомендовано привести у відповідність наданий пакет документів та повторно звернутись до Головного управлінні Держгеокадастру у Дніпропетровській області, копія якого наявна в матеріалах справи.
17.12.2015 року (зареєстровано 24.12.2015 року) позивач повторно звернувся до Головного Держгеокадастру у Дніпропетровській області з клопотання з проханням зазначеним вище, на що відповідачем надана відповідь від 29.01.2016 року за №С-1858/0-338/6-16 аналогічного змісту, що і відповідь від 25.12.2015 року за № С-912/0-888/31-15.
Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно частини 1 статті 33 Земельного кодексу України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.
Згідно частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Відповідно до частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району; для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
Згідно частини 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Судом встановлено, що відповідь на клопотання позивача від 24.12.2015 року оформлена 29.01.2016 року, тобто за межами строку, передбаченого законом для розгляду заяв цієї категорії, тобто пропущений місячний строк розгляду клопотання.
Крім того, відповідачем не надано доказів щодо надання позивачу вказаної відповіді або направлення її поштою.
Суд зазначає, що відповідно до пункту 2 розділу 4 Указу Президента України «Про Концепцію вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів» від 10.05.2006 року №361/2006 адміністративне судочинство спрямоване на захист прав особи у публічно-правових відносинах від порушень з боку субєктів владних повноважень.
За своїм статусом у суспільстві учасники таких правовідносин перебувають у нерівних умовах, тому адміністративний суд має вжити всіх передбачених законом заходів, щоб захистити порушені органом влади права особи, в тому числі збирати докази з власної ініціативи, виходити за межі вимог сторін тією мірою, наскільки це необхідно для повного захисту прав особи.
Таким чином, суд виходить за межі позовних вимог та визнає протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду клопотання у спосіб передбачений ст..118 Земельного кодексу України та зобовязує Головне управління Держгеокадастру Дніпропетровської області розглянути клопотання ОСОБА_2 про надання безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтованою площею до 2,0 га в адміністративних межах Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області для ведення особистого селянського господарства у порядку, передбаченому ст. 118 Земельного Кодексу України.
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру Дніпропетровської області щодо не розгляду клопотання ОСОБА_3 про надання безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтованою площею до 2,0 га в адміністративних межах Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області для ведення особистого селянського господарства у порядку та строки, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України.
Зобовязати Головне управління Держгеокадастру Дніпропетровської області розглянути клопотання ОСОБА_3 про надання безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтованою площею до 2,0 га в адміністративних межах Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області для ведення особистого селянського господарства у порядку, передбаченому ст. 118 Земельного кодексу України.
Стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 551,21 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру Дніпропетровської області.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1