Справа № 805/2590/16-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тарасенко І. М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року справа №805/2590/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання Челахової О.О., представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, діючих за довіреностями, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Волноваської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2016 року у справі № 805/2590/16-а за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Волновахаміжрайтепломережа» до Волноваської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 13 червня 2016 року № НОМЕР_1 на суму 546 790,98 грн., -

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2016 року, Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Волновахаміжрайтепломережа», звернулось до суду із позовом про визнання протиправним та скасування рішення відповідача № НОМЕР_1 від 13 червня 2016 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску до виробничої одиниці Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Волновахаміжрайтепломережа» на загальну суму 546 790,98 грн. (а.с. 4-10).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2016 року у справі № 805/2590/16-а адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Волноваської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № НОМЕР_1 від 13 червня 2016 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску до Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Волновахаміжрайтепломережа» на загалу суму 546 790,98 грн. (а.с. 39-42).

Не погодившись із судовим рішенням, Волноваська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме: п. 9-3 розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, просила суд скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на час звернення позивача до контролюючого органу із заявою про звільнення від обовязків по сплаті єдиного внеску дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» було зупинено, передбачені законом умови для застосування до позивача пільг по сплаті єдиного внеску були відсутні, відтак рішення інспекції є правомірним (а.с. 50-52).

Представник апелянта в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, наполягала на тому, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, просила суд залишити її без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне залишити постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Обласне комунальне підприємство Донецьктеплокомуненерго () є юридичною особою, місцезнаходження: м. Краматорськ, п. Земляний, буд. 2 (а.с. 15).

«Волновахаміжрайтепломережа» є виробничою одиницею Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» без права юридичної особи (код ЄДРПОУ 0362477), місцезнаходження: 85700, Донецька обл., Волноваський район, м. Волноваха,вул.. Мєндєлєєва, 17А. є платником єдиного внеску (а.с. 16, 17).

13 червня 2016 року Волноваської обєднаної державною податкової інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області прийнято рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким на підставі ч. 10 та п. 2 ч.11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» виробничій одиниці Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Волновахаміжрайтепломережа» нараховано штраф у розмірі 173 807,72 грн. (10% до 01 січня 2015 року) за період з 21 червня 2014 року до 28 січня 2015 року, 221 939,65 грн. (20 % з 01 січня 2015 року) за період з 21 січня 2015 року до 26 жовтня 2015 року та нараховане пеню в розмірі 151 043,61 грн.(0,1% від суми недоїмки) Зазначене рішення є виконавчим документом у разі несплати штрафу протягом 10 днів та передається до органу державної виконавчої служби або до органів Казначейства для стягнення в примусовому порядку.(а.с. 19).

Позивачем для захисту своїх прав використано право на позасудове врегулювання спірних правовідносин шляхом адміністративного оскарження спірного рішення.

22 червня 2016 року позивач звернувся із скаргою до Головного управління фіскальної служби України в Донецькій області на рішення Волноваської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 13 червня 2016 року № НОМЕР_1 (а.с. 20-22).

21 липня 2016 року рішенням Головним управлінням ДФС України № 4033/10/05-99-10-01-12-1 у задоволенні скарги позивача відмовлено, спірне рішення залишено без змін (а.с. 22-24).

Спірним питанням у справі, є правомірність нарахування податковим органом штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску позивачем із урахуванням положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» №2464-VІ від 08 липня 2010 року (далі Закон № 2464) та Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02 вересня 2014 року (далі - Закон № 1669).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивача звільнено від виконання обовязків передбачених Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування на період проведення антитерористичної операції, податковим органом неправомірно нараховані штрафні санкції та пеня за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Пунктом 10 ст. 1 Закону № 2464 страхувальники - роботодавці та інші особи відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування (п.2 ч.1 ст.1 Закону № 2464).

Відповідно до абз.1 п.1 ст. 4 Закону № 2464, платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Як вбачається з положень ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообовязкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону № 2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу, а за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, який набув чинності 15 жовтня 2014 року, яким, зокрема, внесено зміни до Закону № 2464 та доповнено його розділ VIII Прикінцеві та перехідні положення пунктом 9-3 наступного змісту: платники єдиного внеску, визначені ст. 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою ст. 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону №1669, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

Зазначена норма проіснувала з 15 жовтня 2014 року до 01 січня 2016 року, внаслідок її виключення згідно із Законом України від 05 вересня 2016 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

З огляду на дію зазначеної норми, позивач звільнявся від відповідальності, штрафних та фінансових санкцій, передбачених Законом № 2464 за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року по 01 січня 2016 року.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції, що Закон № 1669 не скасовує обов'язків платника податків, а надає можливість на період АТО не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Як зазначає апелянт, несвоєчасна сплата (перерахування) єдиного внеску виникла за період з 21 червня 2014 року до 28 січня 2015 року та з 21 січня 2015 року до 26 жовтня 2015 року, сума недоїмки склала 546 790,98 грн. Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску податковим органом прийнято 13 червня 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 листопада 2014 року позивачем до контролюючого органу надано заяву про незастосування до позивача відповідальності, штрафних та фінансових санкцій, передбачених за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції (а.с. 18).

Крім того, в матеріалах справи наявний Сертифікат Торгово-промислової палати № 3067/05-4 від 12 вересня 2014 року про засвідчення обставин непереборної сили з 02 червня 2014 року (а.с. 36).

При цьому суд зазначає, позивача звільнено від відповідальності за неналежне виконання податкових зобов'язань в певний період часу, вимоги Закону № 1669 не передбачають надання заяви та сертифікату ТПП України для звільнення від штрафних санкцій та пені та таке звільнення передбачене в силу Закону.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що для застосування положень Законів № 1669 та № 2464 необхідно дотримуватися двох чинників одночасно: періоду дії законів та території, визначеної переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Щодо періоду, то Закон № 1669 продовжує свою дію в часі, оскільки Указ Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" № 405/201 виданий 14 квітня 2014 року, а Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України Президентом України не видавався.

Щодо визначення території на якій проводиться антитерористична операція, суд зазначає наступне.

Пунктом 5 ст. 11 Закону № 1669 передбачено обов'язок Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1669, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Краматорськ, (п/п 16 п. 1) та м. Волноваха (п/п 4 п.2).

В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція".

Кабінет Міністрів України 02 грудня 2015 року розпорядженням № 1275-р затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (далі - Перелік), і пунктом 3 вказаного розпорядження визнав такими, що втратили чинність, розпорядження КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та від 05 листопада 2014 року № 1079-р.

Позивач вважає, що є суб'єктом правовідносин, для врегулювання яких необхідно застосувати розпорядження КМУ, оскільки внаслідок його прийняття у нього виникає можливість застосувати п. 9- 3 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" щодо звільнення від виконання обов'язків, визначених частиною другою статті 6 цього Закону.

Суд апеляційної інстанції вважає, що Перелік від 02 грудня 2015 року підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки Законом № 1669 визначено коло субєктів і особливості застосування закону, а саме: з моменту початку АТО. Тим більше, що новий Перелік уточнює раніше прийнятий і не є остаточним.

Суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як положення Закону № 1669 є нормами прямої дії і передбачають для платників єдиного внеску звільнення від виконання своїх обовязків на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Окрім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що Розпорядження Кабінету Міністрів є підзаконним нормативно-правовим актом., його юридична чинність не має такої ж загальності та верховенства, як безпосередньо Закон № 1669, проте воно забезпечує виконання закону шляхом конкретизованого нормативного регулювання всього комплексу суспільних відносин.

Юридична чинність підзаконних нормативних актів залежить від становища органів держави, які видають ці акти, Їх компетенції, а також характеру і призначення самих актів. Акт нижчої державної інстанції повинен знаходитися «під законом», якому він покликаний відповідати.

У даному випадку розпорядження містять вторинні (похідні) норми, що розкривають і конкретизують первинні норми, приймаються на їх підставі, спрямовані на їх виконання. Затверджений Урядом Перелік визначив субєктів, на яких розповсюджується спеціальне законодавство про проведення АТО. Само по собі розпорядження № 1275-р має певне правове навантаження встановлення субєктів застосування Закону № 1669 та не створює самостійних правових наслідків, а підлягає системному правозастосуванню у контексті положень Закону № 1669.

За змістом ч. 1 ст. 58 Конституції України термін "відповідальність" необхідно розуміти як встановлені законом та іншими нормативно-правовими актами санкції. Санкція - це заходи відповідальності, що застосовуються державою за порушення передбачених нормою права зобов'язань і вимог, а також з метою захисту інтересів суспільства і держави, прав і свобод людини та організацій (тобто юридичних осіб), правопорядку.

Преамбулою Закону № 1669 встановлено, що цей закон прийнятий з метою забезпечення підтримки в тому числі субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Спірне рішення податкового органу прийнято відносно обставин які виникли в період дії Закону № 1669 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Окрім того, підтвердженням права позивача на розповсюдження на нього дії Закону №1669 та знаходження на території на якій здійснювалася антитерористична операція є сертифікат ТПП України № 3067/05-4 від 12.09.2014 року ( а.с.36).

Відтак, посилання податкового органу, що на час звернення позивача до контролюючого органу із заявою про звільнення від обовязків по сплаті єдиного внеску, передбачені умови для застосування пільг по сплаті єдиного внеску були відсутніми у звязку із зупиненням дії Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року, є неприйнятним, оскільки наявна заборона (в силу закону) щодо застосування штрафних та фінансових санкцій, передбачених Законом № 1669, за невиконання обовязків платника єдиного внеску, що, в свою чергу, унеможливлює складання відповідачем та направлення позивачу спірного рішення на момент його складання.

Таким чином, спірне рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску є протиправним на момент його формування.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 196, п.1 ч. 1ст. 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Волноваської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2016 року у справі № 805/2590/16-а за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Волновахаміжрайтепломережа» до Волноваської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними дії, визнання не чинним та скасування рішення - залишити без змін.

Вступну та резолютивну частини ухвали прийнято в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 23 листопада 2016 року.

Повний текст ухвали виготовлено 23 листопада 2016 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_4

ОСОБА_5