Справа № 826/17837/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2016-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 листопада 2016 року письмове провадження № 826/17837/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Державної фінансової інспекції України
до третя особаОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 Національний інститут стратегічних досліджень
про стягнення заборгованості,

Державна фінансова інспекція України звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національний інститут стратегічних досліджень про стягнення з ОСОБА_1 7 378,35 грн., з ОСОБА_2 1 782,92 грн., з ОСОБА_3 6 204,56 грн., з ОСОБА_4 233,26 грн., з ОСОБА_5 14 540,87 грн., з ОСОБА_6 3 166,40 грн., з ОСОБА_7 1 759,06 грн., з ОСОБА_8 8 419,81 грн., з ОСОБА_9 1 061,68 грн., з ОСОБА_10 1 406,49 грн.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві.

ОСОБА_11 надала суду письмові пояснення, в яких заперечила проти позовних вимог з підстав, що заява про відрахування за власним бажанням не мала обов'язкового характеру та директор Національного інституту стратегічних досліджень добровільно підписав наказ про відрахування з аспірантури без поважних причин.

Третя особа подала до суду письмові пояснення та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, розгляд справи проводити за її відсутності за наявними у справі матеріалами.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, окрім ОСОБА_11, про дату час та місце судового розгляду справи були належним чином повідомлені, з урахуванням заяви третьої особи, суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Відповідно до звернення радника Президента України - директора Національного інституту стратегічних досліджень ОСОБА_12 та пункту 2.16 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на IV квартал 2014 року на підставі направлень № 1895, № 1896, № 1897, № 1898, № 1899 від 02.10.2014 та № 1929 від 14.10.2014 заступниками начальників відділів Державної фінансової інспекції України ОСОБА_13 та ОСОБА_14 проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Національного інституту стратегічних досліджень за 2007-2013 та за період з 01.01.2014 по 06.08.2014.

За результатами проведеної ревізії складено акт № 08-21/33 від 14.11.2014 про невідшкодування вартості навчання за державним замовленням та підготовку аспірантів та докторанта, які відраховані без поважних причин, недоотримано державним бюджетом коштів на загальну суму 300 353,21 грн.

Як вбачається з акту ревізії, видатки на утримання Інституту стратегічних досліджень здійснюються за рахунок коштів загального та спеціального фондів державного бюджету України (пункт 30 Статуту Інституту).

Згідно з довідкою Державної казначейської служби України від 29.05.2008 та Реєстраційної картки розпорядника (одержувача) бюджетних коштів, підписаної представником Державної казначейської служби України та завіреної печаткою, Інститут включено до Єдиного реєстру розпорядників та одержувачів бюджетних коштів як бюджетна установа що не має мережі.

Відповідно до Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за видатками та операціями з надання та повернення кредитів, наданих за рахунок коштів державного бюджету, затвердженого наказом Державного казначейства України № 89 від 25.05.2004, та Порядку казначейського обслуговування за витратами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1407 від 24.12.2012, головним розпорядником бюджетних коштів Державним управлінням справами Інститут включено до мережі розпорядника бюджетних коштів.

Ревізією встановлено, що після відрахування 37 аспірантів та 1 доктора вартість навчання ними не відшкодовувалась.

З метою усунення виявлених порушень Державна фінансова інспекція України направила раднику Президента України директору Національного інституту стратегічних досліджень ОСОБА_12 вимогу № 08-14/1834 від 22.12.2014.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 310 від 06.08.2014 затверджено Положення про Державну фінансову інспекцію України (далі - Положення № 310).

Відповідно до пункту 1 Положення № 310 державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Згідно пункту 4 Положення №310 Державна фінансова інспекція відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Частиною другою статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» передбачено, що державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Відповідно до пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

У той же час, пунктом 10 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» передбачено, що звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Крім того, пунктом 50 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.2006 визначено, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства

Системний аналіз вказаних вище норм дає суду підстави вважати, що станом на момент звернення позивача до суду до компетенції останнього з-поміж інших прав входило також і право на звернення до суду щодо захисту державних інтересів, в тому числі - щодо стягнення на користь держави коштів, одержаних без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

На сьогоднішній день в Верховному Суді України склалася чітка позиція з вказаного питання, що підтверджується постановами № 21-40а14, № 21-63а14 від 15.04.2014, № 21-89а14 від 13.05.2014, № 21-93а14 від 20.05.2014, № 21-462а14 від 28.10.2014.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 2007-2014 років відраховано 1 докторанта та 37 аспірантів, в тому числі 8 аспірантів, які навчалися з відривом від виробництва, за власним бажанням, за втрату зв'язку з аспірантом чи докторантом, в результаті нез'явлення на атестацію, тобто на невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин.

Вартість навчання відрахованих докторанта та аспірантів (стипендії, оплата праці за наукове керівництво, нарахування заробітної плати) впродовж періоду, в якому вони навчались (2007-2013 роки за період з 01.01.2014 по 06.08.2014) становить 300 353,21 грн.

Так, між відповідачами та Національним інститутом стратегічних досліджень укладено Угоди.

Згідно пункту 3.1. Угод про підготовку аспіранта (докторанта) за державним замовленням, укладених Інститутом впродовж 2003-2010 років із аспірантами (докторантами), передбачено, що аспірант (докторант) зобов'язаний дотримуватись всіх умов Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 309 від 01.03.1999.

Відповідно до пункту 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 309 від 01.03.1999 аспірант і докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України.

Відповідно до частини 1 статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Частина 1 статті 610 Цивільного кодексу України вказує, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 629 Цивільного кодексу України регламентує, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Отже, відповідачі уклавши угоди взяли на себе зобов'язання сплачувати за навчання та відшкодувати вартість навчання навіть після відрахування, оскільки подані заяви про дострокове припинення навчання віднесено керівництвом навчального закладу до неповажних підстав.

Таким чином, на порушення пункту 22 Положення № 309, пункту 3.1 Угоди про підготовку аспіранта за державним замовленням, Інститутом недоотримано коштів 300 353,21 грн. за навчання відрахованих достроково аспірантів, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) Державному бюджету України.

Відтак, внаслідок недоотриманого доходу з боку Інституту, а також незабезпечення усунення вказаного порушення з боку відповідачів інтереси держави були порушені, а саме, останніми було завдано матеріальних збитків на суму 57 953,40 грн., що підлягає стягненню в дохід Державного бюджету України.

В судовому засіданні, ОСОБА_15 надав копію квитанції про відшкодування вартості навчання у розмірі 1 061,68 грн., позивачем протилежного не доведено, а тому в суду є всі підстави вважати, що ОСОБА_9 погасив заявлений до нього борг у повному обсязі.

Враховуючи наведені обставини в їх сукупності та виходячи з встановленого судом факту наявності у відповідачів заборгованості, яка частково погашена, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, відтак адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної фінансової інспекції України задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (04071, АДРЕСА_7) 7 378,35 грн. в дохід Державного бюджету України.

Стягнути з ОСОБА_2 (01032, АДРЕСА_1) 1 782,92 грн. в дохід Державного бюджету України.

Стягнути з ОСОБА_3 (03097, АДРЕСА_2) 16 204,56 грн. в дохід Державного бюджету України.

Стягнути з ОСОБА_4 (03194, АДРЕСА_3) 2 233,26 грн. в дохід Державного бюджету України.

Стягнути з ОСОБА_11 (02222, АДРЕСА_4) 14 540,87 грн. в дохід Державного бюджету України.

Стягнути з ОСОБА_6 (02140, АДРЕСА_5) 3 166,40 грн. в дохід Державного бюджету України.

Стягнути з ОСОБА_7 (04212, АДРЕСА_6) 1 759,06 грн. в дохід Державного бюджету України.

Стягнути з ОСОБА_8 (03061, АДРЕСА_8) 8 419,81 грн. в дохід Державного бюджету України.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій