Справа № 760/7071/16-а
Суддя: Кушнір С. І.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а-760/670/16
Справа №760/7071/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року Солом`янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

при секретарі Беро В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 14.04.2016 р. звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не подання Міністерству оборони України заяви позивача з доданими документами про виплату позивачу одноразової грошової допомоги та зобов`язати Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги внаслідок настання ІІІ групи інвалідності у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Посилається в позові на те, що він у період з лютого 1985 р. по лютий 1987 р. приймав участь у бойових діях в Республіці Афганістан у складі військової частини НОМЕР_1 .

В період проходження служби під час бойових дій на території Афганістану він отримав закриту черепно-мозкову травму та інші осколкові поранення. Дані обставини підтверджуються архівною довідкою від 09.11.2011 року.

02.09.2013 року позивачу було встановлено інвалідність ІІІ групи, внаслідок травми, отриманої при виконанні обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою до Акту огляду МСЕК, серії НОМЕР_2 .

У зв`язку з встановленням інвалідності, як зазначає позивач, він, керуючись ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», звернувся через Вінницький обласний військовий комісаріат до Міністерства оборони України з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням групи інвалідності внаслідок поранення, проте, 07.10.2015 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 листом № 12/3039 відмовив позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи.

Таким чином, позивач вважає таку бездіяльність протиправною та просить задовольнити позов.

Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 06.06.2016 р. до участі в справі залученено співвідповідача Вінницький обласний військовий комісаріат.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позовній заяві.

Представник відповідача - Міністерства оборони України в судовому засіданні проти позову заперечував з мотивів викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов, посилаючись на безпідставність позовних вимог. Просив в позові відмовити. Вказав, що на даний час документи від військового комісаріату на розгляд комісії не надходили, рішення розпорядником бюджетних коштів не приймалося, а тому підстав для зобов`язання Міністерства оборони України призначити одноразову грошову допомогу у зв`язку із інвалідністю ОСОБА_1 не має.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу у відсутність представника, надіслав письмові заперечення проти позовних вимог, в яких зазначив, що 07.10.2015 року листом № 12/3039 повернуто документи позивача щодо отримання грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності та надано роз`яснення, що на день звільнення позивача 07.02.1987 року не існувало правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги. Позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги на підставі ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , у період з лютого 1985 р. по лютий 1987 р. приймав участь у бойових діях в Республіці Афганістан у складі військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується даними військового квитка позивача.
Відповідно до довідки архіву військово-медичних документів РФ від 19.11.2011 р. № В/3/1-1152 встановлено, що рядовий в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 проходив лікування в період з 15.03.1986 р. по 10.04.1986 р. з діагнозом ЗЧМТ, осколкові поранення під час виконання обов`язків військової служби 15.03.1986 р. в районі бойових дій.
Як вбачається з Висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 29.04.2016 року встановлено, що рубці у тім`яно-потиличній ділянці зліва, на внутрішній поверхні лівої гомілки є наслідком загоєння ран, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені у 1986 році.
Згідно з даними довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ № 539243 від 02.09.2013 року позивачу була встановлена третя група інвалідності у зв`язку з пораненням, отриманим при виконанні обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.
Також, судом встановлено, що листом від 07.10.2015 року № 12/3039 ІНФОРМАЦІЯ_1 повернуто документи позивача ОСОБА_1 щодо виплати грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності та надано роз`яснення, що на день звільнення позивача 07.02.1987 року не існувало правової норми щодо виплати компенсаційних сум, державного обов`язкового особистого страхування чи виплати одноразової грошової допомоги. Позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги на підставі ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Фінансово-економічне управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України листом № 116/14/5/2629 від 11.06.2016 р. в задоволенні заяви також відмовила, з підстав що позивач не перебуває на обліку в районних військових комісаріатах міста Києва та щодо виплати одноразової грошової допомоги до комісаріату не звертався.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами частини п`ятої статті 17 Конституції України обумовлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється у відповідності до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Пунктом 6 статті 16-3 даного Закону встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Пунктом 2 Постанови № 975, яка набрала законної сили з 24.01.2014 р., встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 р. № 284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2007 р. № 1331; допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Згідно з пунктом 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військово зобов`язаних і резервістів призваних на навчальні та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою КМ України від 28 травня 2008 року №499 одноразова грошова допомога виплачується: військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, одноразова грошова допомога інвалідам IІI групи виплачується у розмірі - 20 місячного грошового забезпечення.

За змістом частини другої статті 16 зазначеного Закону, у разі інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності військовослужбовцю виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
Аналогічний правовий висновок у спорі цієї ж категорії вже був висловлений Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року справа № 21-446а14 та від 21 квітня 2015 року справа № 21-135а15.
Відтак, з моменту встановлення позивачу IІI групи інвалідності 02.09.2013 року ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до ч.2 статті 16 Закону.
Пунктами 3 та 7 Порядку № 499 передбачено, що особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військкомату (далі - уповноважений орган) такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності: копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.
Керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.
Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Відповідно до пункту 11 Положення про військові комісаріати, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 3 червня 2013 року № 389 районні, об`єднані районні, міські, об`єднані міські військові комісаріати, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення готують документи, необхідні для виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців Збройних Сил, а також військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори.
Отже, наведеними вище положеннями чинного законодавства чітко розмежовані повноваження уповноваженого органу (військового комісаріату) та головного розпорядника бюджетних коштів, тобто Міністерства оборони України.
З матеріалів справи не вбачається, що уповноважений орган (військовий комісаріат) подавав відповідний висновок до розпорядника бюджетних коштів (Міністерства оборони України).
Суд звертає увагу на те, що оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 заява ОСОБА_1 про призначення йому одноразової грошової допомоги до Міністерства оборони України передана не була, Міністерством оборони України вона не розглядалась, рішення про відмову в призначенні допомоги Міністерством оборони України не приймалось.
В судовому засіданні представник відповідача - Міністерства оборони України підтвердив, що Міністерство оборони України від ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву позивача не отримувало і не розглядала питання виплати одноразової грошової допомоги, а тому відсутні неправомірні дії Міністерства оборони України.
Суд приходить до висновку, що оскільки відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 , повертаючи 07.10.2015 без реалізації документи позивача за заявою про надання одноразової грошової допомоги згідно з положеннями Постанови Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року, діяв з порушенням наведених законодавчих норм.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд вважає, що відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_3 не надано достатньо доказів правомірності допущеної бездіяльності щодо нерозгляду заяви позивача про надання одноразової грошової допомоги у передбаченому законодавством порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами та наведеними законодавчими нормами.
Згідно із ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС України, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд, вважає, що порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нерозгляду заяви позивача про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в разі інвалідності, та не направлення заяви позивача з доданими документами до Міністерства оборони України та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності у порядку та на умовах, встановленихПостановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів)осіб» та ст.ст. 9, 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та подати до Міністерства оборони України заяву ОСОБА_1 та додані документи щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.
На думку суду, задоволення вимог позивача в цій частині є належним та достатнім способом захисту прав позивача у межах спірних правовідносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнодних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
З приводу позовних вимог про зобов`язання Міністерства оборони України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, суд зазначає, що задоволення таких позовних вимог є передчасним, з урахуванням того, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розгляду відповідачем Міністерством оборони України заяви позивача у порядку, встановленому наведеними законодавчими нормами, а вирішення спору на майбутнє норми КАС України не передбачають.
Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними бездіяльності Міністерства оборони України, що полягали у непризначенні позивачу одноразової грошової допомоги є передчасними, оскільки дане питання уповноваженим на те суб`єктом не вирішувалося, рішення за наслідками його розгляду не приймалося, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення в цій частині позовних вимог. Також, задоволенню не підлягають позовні вимоги в частині зобов`язання Міністерства оборони України призначити, виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, оскільки такі позовні вимоги є похідними від вищевказаної.
Керуючись ст.ст. 9, 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 499 від 28.05.2008р., ст.ст. 69, 70, 71, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не подання до Міністерства оборони України висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати до Міністерства оборони України заяву ОСОБА_1 та додані документи щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

В решті позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СУДДЯ: Кушнір С.І.