Справа № 804/1319/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2016 р. Справа № 804/1319/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представників позивача представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом виробничо-комерційного підприємства «Укрпромзабезпечення» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкової вимоги,-
Виробничо-комерційне підприємство «Укрпромзабезпечення» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкової вимоги від 16.02.2016 року №280-23.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувану вимогу про сплату грошового зобовязання прийнято відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки у підприємства відсутній податковий борг, а тому вимога підлягає скасуванню з підстав, викладених у позовній заяві та поясненнях.
У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що податкова вимога від 16.02.2016 року №280-23 винесена правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України. У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, викладені у запереченнях на позов, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
На підставі пункту 75.1 статті 75 та в порядку статті 76 Податкового кодексу України посадовими особами Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за вересень 2015 року.
За результатами перевірки складено акт від 19.11.2015 року № 2520/151/31154765, у висновках якого встановлено несвоєчасність подання податкової звітності з податку на додану вартість за вересень 2015 року, заниження суми податкових зобовязань та завищення суми податкового кредиту. Вказаний акт був направлений позивачу рекомендованою кореспонденцією 23.11.2015 року, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень із відміткою пошти та фіскальним чеком, проте 29 грудня 2015 року вказаний лист повернувся до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська з позначкою пошти про закінчення терміну зберігання.
Вказане податкове повідомлення-рішення 12 січня 2016 року було направлено на адресу виробничо-комерційного підприємства «Укрпромзабезпечення», що підтверджується матеріалами справи, однак 03 лютого 2016 року лист з податковим повідомленням-рішенням повернувся на адресу відправника із позначкою «за закінченим встановленим строком зберігання».
16 лютого 2016 року відповідачем прийнято вимогу №280-23, в якій повідомлено, що станом на 15.02.2016 року сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобовязаннями становить 81 085,84 грн., в тому числі основний платіж по податку на додану вартість складає 61 200, 24 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 15 320, 25 грн., пеня - 4 565, 35 грн.
Податкова вимога була направлена позивачу 19 лютого 2016 року, що підтверджується чеком про відправлення, та згідно повідомлення про вручення поштового відправлення отримана підприємством 26 лютого 2016 року.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Підпунктом 75.1.31 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).
Порядок проведення камеральної перевірки визначено статтею 76 Податкового кодексу України.
Зокрема, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.
За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (пункт 86.2 статті 86 Податкового кодексу України).
Таким чином, відповідач не порушував порядок проведення камеральної перевірки, а матеріалами справи підтверджується, що податковий орган направляв акт про результати проведення камеральної перевірки позивачу. Також судом встановлено, що 26.02.2016 року до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська виробничо-комерційне підприємство «Укрпромзабезпечення» надало лист, в якому вимагало негайно надати примірник акту перевірки. 15 березня 2016 року відповідачем було відправлено відповідь на лист, який підприємство отримало 21.03.2016 року, про що свідчить підпис в повідомленні про отримання листа.
За приписами пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
У відповідності до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Абзацом першим пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Згідно пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Виходячи з викладеного, суд вважає, що вимога від 16.02.2016 року №280-23 прийнята обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для її скасування відсутні.
Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У задоволенні адміністративного позову виробничо-комерційного підприємства «Укрпромзабезпечення» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкової вимоги відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 18 липня 2016 року.

Суддя ОСОБА_1