Справа № 335/7953/16-а(2-а/335/251/2016)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 рокусправа № 335/7953/16-а(2-а/335/251/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чередниченка В.Є.

суддів: Коршуна А.О. Іванова С.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2016 року у справі №335/7953/16-а(2-а/335/251/2016) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Запорізького міського голови Буряка Володимира Вікторовича, територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження і поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13 липня 2016 року звернувся до суду з позовом до Запорізького міського голови Буряка Володимира Вікторовича, територіальної громади в особі Запорізької міської ради в якому, просить:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Запорізького міського голови Буряка Володимира Вікторовича №45к/тр від 16 січня 2016 року про звільнення позивача;

- поновити позивача на посаді директора департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради;

- стягнути з відповідача-2 розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в розмірі 22478,84 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2016 адміністративний позов залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач будучи обізнаним про порушення свого права з боку відповідачів ще у лютому 2016 року пропустив місячний строк встановлений ч.3 ст. 99 КАС України для звернення до суду з цим позовом.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що положення ст. 233 КЗпП пов'язують початок перебігу строків звернення до суду із днем вручення копії наказу про звільнення або днем видачі трудової книжки. Враховуючи дату отримання позивачем трудової книжки - 05 липня 2016 року, вважає, що до суду з цим позовом він звернувся в межах трьохмісячного строку встановленого ст. 233 КЗпП.

Згідно з запереченнями представників відповідачів на апеляційну скаргу, відповідачі посилаючись на її необґрунтованість, просять у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача яка підтримала доводи апеляційної скарги, пояснення представників відповідача які заперечували щодо її задоволення, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

При цьому, відповідно до ст. 233 Кодексу законів про працю працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Аналізуючи положення зазначеної статті, судова колегія зазначає, що законодавець, повторюючи загальне правило про те, що строк для звернення обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права в ст. 233 КЗпП конкретизує це правило стосовно випадку звільнення саме працівника. В цьому разі для працівника строк обчислюється з дня вручення йому копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

При цьому, встановлення законом початку обчислення строку звернення до суду у справах про звільнення починаючи з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки не може бути підставою для зловживання та встановлення на власний розсуд особою, яку звільнено, дати початку перебігу такого строку шляхом ухилення від отримання такого наказу чи трудової книжки.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, у день звільнення - 16 січня 2016 року відповідачем були направлені позивачу копія розпорядження про звільнення та лист щодо необхідності отримати трудову книжку або надання згоди про пересилання трудової книжки поштовим зв'язком на зазначені позивачем адреси, в тому числі на адресу зазначену у позовній заяві.

Однак, вищезазначені поштові відправлення повернулися на адресу відповідача з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.44-52).

Порядок доставки поштових відправлень регламентований Правилами надання послуг поштового зв'язку, затвердженого постановою КМ України від 05.03.2009 року №270 (далі - Правила), згідно з п.2 якого адресатом є - фізична або юридична особа, якій адресується поштове відправлення, прізвище, ім'я та по батькові або найменування якої зазначені на поштовому відправленні в спеціально призначеному для цього місці; одержувачем - адресат або особа, уповноважена ним на одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом; повідомлення про вручення поштового відправлення - повідомлення, яким оператор поштового зв'язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення та прізвище одержувача.

Відповідно до п. 91 Правил поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв'язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об'єкті поштового зв'язку.

Згідно з п. 92 Правил підлягають доставці додому, зокрема, рекомендовані поштові картки, листи, секограми, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів.

Пунктом 116 Правил встановлено, що у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, після чого повертаються відправнику.

Зазначене свідчить, що ОСОБА_1 не з'являвся до поштового відділення для отримання поштового відправлення та не цікавився його наявністю.

Слід зазначити й про те, що розпорядження №45к/тр від 16 січня 2016 року та повідомлення про отримання трудової книжки позивачу направлялися електронною поштою 16.01.2016 року (а.с.42,43).

Викладене свідчить про ухилення позивача від отримання копії оскаржуваного розпорядження та трудової книжки.

Чинне законодавство обмежує строки звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Колегія суддів зазначає, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Таким чином, для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи, за фактом звільнення позивача відбулося звернення до правоохоронних органів з заявою щодо здійснення перевірки такого звільнення. У зв'язку з цим 01 лютого 2016 року було порушено кримінальне провадження яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000016 (а.с.63-66). В рамках вищезазначеного досудового розслідування встановлювався факт та підстави прийняття Запорізьким міським головою розпорядження №45к/тр від 16 січня 2016 року про звільнення позивача. Згідно з пояснень представника позивача наданих у судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивача 3 лютого 2016 року було визнано потерпілим в цьому провадженні.

Тобто, позивачу 03 лютого 2016 року було відомо про факт та підстави його звільнення та про порушення його прав таким звільненням.

Таким чином, саме з 03 лютого 2016 року розпочав перебіг строк звернення до суду з цим позовом.

З матеріалів справи вбачається, що вперше з позовом про скасування розпорядження №45к/тр від 16 січня 2016 року позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя 27 травня 2016 року, тобто зі спливом місячного строку встановленого законом для звернення до суду у справах про звільнення.

Згідно зі статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому ухвалу суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 199, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2016 року у справі №335/7953/16-а(2-а/335/251/2016) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлений 18 листопада 2016 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: С.М. Іванов