Справа № 803/1342/15-а
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 р. Справа № 876/2747/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Богдан А.О.

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23.03.2016 року в справі №803/1342/15-а за позовом Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Панхім» про накладення арешту на кошти платника податків, що знаходяться у банку,

встановив:

У червні 2015 року позивач - Луцька обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Панхім» про накладення арешту на кошти платника податків, що знаходяться у банках.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач відмовив у допуску посадових осіб Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області до проведення перевірки, про що було складено акт від 16 червня 2015 року. Відтак, посилаючись на норми підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України позивач просить суд накласти арешт на кошти ТзОВ фірми «Панхім», що знаходяться на рахунках у банку.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 23.03.2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Луцька обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при ухваленні даної постанови було зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зазначає, зокрема, що одноразовий факт не допуску до перевірки є підставою для застосування арешту коштів на рахунках.

У судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги заперечив за їх безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що на підставі наказу від 12 червня 2015 року № 1204 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ фірми «Панхім»» та направлень на перевірку від 15 червня 2015 року №001154, № 001155 доручено провести документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ фірми «Панхім» з питань, зазначених в постанові старшого слідчого ОВС СУ ТУ ДФС у Волинській області майора податкової міліції ОСОБА_2 від 26 травня 2015 року, за період з 1 січня 2014 року по 30 квітня 2015 року.

Посадові особи ТзОВ фірми «Панхім» листом від 16 червня 2015 року № 16/06-1 повідомили позивача про відмову у допуску перевіряючих до перевірки з наступним зверненням до суду.

За результатами виїзду ревізорами-інспекторами Луцької ОДПІ ТУ ДФС у Волинській області складено акт відмови від допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ фірми «Панхім» від 16 червня 2015 року № 208/22-01/30733397.

17 червня 2015 року заступником начальника Луцької ОДПІ ТУ ДФС у Волинській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

З метою забезпечення виконання відповідачем своїх обовязків, передбачених законодавством, позивач звернувся в суд з позовом про накладення арешту на кошти платника податків у банках.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Обставини, за наявності яких, здійснюється документальна позапланова виїзна перевірка визначає ст. 78 Податкового кодексу України.

Згідно із пунктом 78.5 статті 78 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці пятому цього пункту, не дозволяється.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Згідно з абз. 2 п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України передбачено, що арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Законність підстав для проведення перевірки відповідача підтверджується матеріалами справи. Так, відповідачем було оскаржено наказ від 12 червня 2015 року № 1204 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ фірми «Панхім» в судовому порядку.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 9 липня 2015 року у справі №803/1328/15-а в задоволенні адміністративного позову ТзОВ фірми «Панхім» до Луцької ОДПІ ТУ ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу №1204 від 12 червня 2015 року відмовлено повністю.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2016 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 9 липня 2015 року у справі № 803/1328/15-а залишено без змін.

Отже, постанова Волинського окружного адміністративного суду від 9 липня 2015 року у справі № 803/1328/15-а набрала законної сили 15 лютого 2016 року.

Таким чином, в судовому порядку було встановлено правомірність винесення наказу від 12 червня 2015 року № 1204 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ фірми «Панхім».

Однак судом першої інстанції підставно взято до уваги те, що позапланова документальна перевірка фінансово господарської діяльності ТзОВ фірми «Панхім» проводилася в рамках кримінального провадження №0000. На час прийняття судом першої інстанції рішення, зазначене кримінальне провадження було закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Оскільки відповідно до положень ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обовязків, визначених законом, у звязку із закриттям кримінального провадження мета застосування адміністративного арешту коштів платника податків не може бути досягнута, а, відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування немає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23.03.2016 року в справі №803/1342/15-а без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а у разі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Бруновська Н.В.

ОСОБА_3

Повний текст ухвали складено 21.11.2016 року.