Справа № 813/2994/16
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 року справа № 813/2994/16
Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.,

секретар судового засідання Фуртак А.В.,

за участі представників:

позивача Васьківа І.В.,

відповідача Ковальчук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Стрийський вагоноремонтний завод» до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправним та скасування припису, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати припис відповідача від 10.08.2016 року №13/07/131/1305-0913.

Посилається на те, що за результатами проведеної перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування Головним управлінням Держпраці у Львівській області видано припис від 10.08.2016 року №13/07/131/1305-0913. Згідно з даним приписом, встановлено порушення товариством вимог ч.2 ст.119 КЗпП України, ч.3 ст. 36 КЗпП України, ч.2 ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 15.01.2015 року), які полягають у звільненні з роботи працівника ОСОБА_1 , призваного на строкову службу до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, за яким слід було зберегти місце роботи (посаду) та середній заробіток. Як наслідок, відповідач зобов`язав позивача у строк до 10.09.2016 року письмово інформувати про виконання вимог припису. Позивач вважає вказаний припис протиправним та таким, що підлягає скасуванню. В обґрунтування цього, зазначив, що порушення, про які йдеться в приписі, вчинені іншою юридичною особою, а саме Державним підприємством «Стрийський вагоноремонтний завод», в той час як припис видано Філії «Стрийський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця», яка утворилась шляхом злиття ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» у ПАТ «Українська залізниця». Водночас, вказав, що станом на момент проведення перевірки та звернення до суду з даним позовом, запис в ЄДР про припинення державного підприємства відсутній. Що стосується суті самих порушень, то наголосив, що гр. ОСОБА_1 особисто написав заяву про звільнення від 21.04.2015 року у зв`язку з призовом на строкову військову службу, на підставі якої 22.04.2015 року керівником видано наказ №79 про його звільнення. Пояснив, що на момент звільнення гр. ОСОБА_1 , гарантії щодо збереження середнього заробітку особам, призваним на строкову військову службу, не діяли, а тому підприємство діяло у відповідності до норм Закону. Окрім того, зазначив, що внесення припису про поновлення працівника на роботі виходить за межі повноважень посадових осіб Держпраці України та її територіальних органів. З огляду на зазначене, вважає, що вимоги, викладені в оскарженому приписі, є помилковими та вчинені з перевищенням наданих територіальному органі Держпраці повноважень.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, покликаючись на підстави, викладені у позовній заяві та наданих суду поясненнях, просить позов задовольнити.

Від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, в яких посилається на те, що з 09.08.2016 року по 10.08.2016 року, на підставі звернення гр. ОСОБА_1 , проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства про працю Філією «Стрийський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця». В ході перевірки встановлено, що 27.04.2015 року гр. ОСОБА_1 призваний на строкову військову службу. У зв`язку із цим, 24.04.2016 року директором підприємства видано наказ №79 про його звільнення, з 22.04.2015 року, на підставі п.3 ст.36 КЗпП України. Такі дії відповідач вважає вчиненими з порушенням Закону, оскільки відповідно до ч.2 ст.119 КЗпП України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про альтернативну (невійськову) службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих Законів, в т.ч. щодо збереження місця роботи та середнього заробітку протягом року. Враховуючи, що на момент призову працівника ОСОБА_1 в Україні, у розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тривав особливий період, відтак за вказаним працівником необхідно було зберегти місце роботи та середній заробіток. Щодо правомірності видання припису саме Філії «Стрийський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця», додала, що в рамках проведення процедури реорганізації, станом на липень 2016 року, працівники ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» вже були працевлаштовані у Філії, а тому Головним управлінням Держпраці у Львівській області цілком правомірно призначено перевірку саме у Філії «Стрийський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця». Окрім того, вказала, що наявність в ЄДР запису про ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» не має жодного правового значення для відповідача, так як момент припинення юридичної особи та момент припинення виробничої діяльності, в т.ч. використання найманої праці працівників, не співпадають у часі. А тому вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, просить відмовити в його задоволенні, посилається на підстави, викладені в письмових запереченнях на позовну заяву та додаткових поясненнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Суд встановив, що Головним управління Держпраці у Львівській області, на підставі наказу №980-П від 05.08.2016 року та направлення на проведення перевірки №974 від 05.08.2016 року, проведено позапланову перевірку Філії «Стрийський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця» з питань додержання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено Акт №5 від 10.08.2016 року.

Вказану перевірку призначено за письмовим зверненням гр. ОСОБА_1 від 07.07.2016 року та за погодженням з Держпраці України від 25.07.2016 року.

На підставі вищевказаного Акту перевірки, Головним управлінням Держпраці у Львівській області видано оскаржений припис №13/07/131/1305-0913 від 10.08.2016 року, згідно з яким відповідач встановив порушення вимог ч.2 ст.119 КЗпП України, ч.3 ст. 36 КЗпП України, ч.2 ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції Закону від 15.01.2015 року), що полягає у звільненні з роботи працівника ОСОБА_1 , призваного на строкову службу до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, за яким слід було зберегти місце роботи (посаду) та середній заробіток.

У строк до 10.09.2016 року відповідач зобов`язав позивача письмово інформувати про виконання вимог припису Головне управління Держпраці у Львівській області.

Позивач вважає такий припис протиправним, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

За змістом підп.3 п.4 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року №386/2011, Державна інспекція України з питань праці відповідно до покладених на них завдань здійснює, зокрема, державний нагляд та контроль за додержанням вимог законодавства про зайнятість населення з питань дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи

Згідно з підп.7 п. 6 вищезазначеного Положення, Держпраці України для виконання покладених на неї завдань має право, серед іншого, видавати в установленому порядку роботодавцям, суб`єктам господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні в Україні, здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця, а також фондам загальнообов`язкового державного страхування, обов`язкові до виконання приписи щодо усунення порушень законодавства про працю, законодавства про зайнятість населення, законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування щодо призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Перш ніж давати оцінку встановленим в приписі порушенням, суд вважає за необхідне дослідити правомірність видання припису саме позивачу Філії «Стрийський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця», оскільки останній зазначає, що такий мав видаватись іншій юридичній особі ДП «Стрийський вагоноремонтний завод».

Суд встановив, що з 17.07.2014 року ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» перебуває в стані припинення та на підприємстві діє ліквідаційна комісія.

Основним із мотивів позовної заяви є покликання позивача на те, що запис про припинення ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» до ЄДР ще не внесено, тобто юридично підприємство ще не припинено, відтак і позивач його правоступником не є. За таких обставин, вважає, що відповідачем не доведено факту порушення законодавства про працю Філією, оскільки не доведено та не встановлено завершення процесу реорганізації.

Натомість, відповідач на спростування наведених доводів позивача покликається на наказ ПАТ «Українська залізниця» Філія «Стрийський вагоноремонтний завод» №2 від 01.12.2015 року. Як зазначено в цьому наказі, у зв`язку із реформуванням залізничної галузі та реорганізацією ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» шляхом злиття у ПАТ «Українська залізниця» та утворенням Філії «Стрийський вагоноремонтний завод», з 01.12.2015 року наказано продовжити трудовий договір з працівниками згідно доданого списку, підстава: ч.3 ст.36 КЗпП України. З огляду на відсутність найманих працівників у ДП «Стрийський вагоноремонтний завод», щодо яких необхідно забезпечити дотримання вимог законодавства про працю, вважає, що припис видано належному суб`єкту господарювання.

За змістом ч.4 ст.91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно з приписами ч.1 ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняє свою діяльність, передаючи все своє майно, права та обов`язки іншим юридичним особам - правонаступникам внаслідок реорганізації (через злиття, приєднання, поділ, перетворення) або ліквідації.

Тобто, при реорганізації юридична особа припиняється, але її права та обов`язки в порядку правонаступництва переходять до нової (іншої) юридичної особи.

Відповідно до ч.15 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 року №755-IV (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) злиття вважається завершеним з моменту державної реєстрації новоутвореної юридичної особи та державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.

Відтак, моментом переходу прав до правонаступника юридичної особи слід вважати дату внесення відповідного запису до ЄДР в порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». А до моменту внесення до ЄДР запису про припинення юридичної особи, її цивільна правоздатність не припиняється, при цьому, до правонаступника (у разі припинення шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення) переходять усі права та обов`язки припиненої юридичної особи лише з моменту внесення такого запису.

Беручи до уваги викладене, суд погоджується з доводами позивача про те, що процес реорганізації, в т.ч. злиття, завершується з дня внесення до ЄДР запису про припинення юридичної особи, що припиняється шляхом злиття, та не пов`язується з наявністю чи відсутністю найманих працівників у такої юридичної особи. При цьому, суд звертає увагу, що припинення юридичної особи (шляхом реорганізації) це триваючий процес і неможливо встановити які саме права та обов`язки перейшли до іншої юридичної особи на той чи інший момент. Оскільки станом на момент проведення перевірки, як і станом на момент розгляду даної справи в суді, запис про припинення ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» в ЄДР відсутній, відтак перевірка та припис повинні були проводитись та видаватись саме щодо ДП «Стрийський вагоноремонтний завод».

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд також враховував і обставини, встановлені постановою Вищого господарського суду України від 07.06.2016 року у справі №910/24774/15, яка набрала законної сили.

Так, у вказаній справі судом встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №200 від 25.06.2014 року «Про утворення Публічного акціонерного товариства» Українська залізниця», утворено ПАТ «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізуються шляхом злиття, згідно із додатком 1 до вказаної постанови. ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» внесено до вказаного додатку №1.

Відповідно до витягу від 03.11.2015 року №05-1-16 з протоколу №1 засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 21.10.2015 року прийнято рішення про створення філій ПАТ «Українська залізниця». Згідно із п.2.1. Положення про Філію «Стрийський вагоноремонтний завод» ПАТ «Укрзалізниця», філія є відокремленим підрозділом товариства, який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені товариства та в його інтересах, здійснює делеговані товариством функції, відповідно до мети, завдань та предмету діяльності товариства.

У висновках цієї постанови, Вищий господарський суд України зазначив, що лише з моменту внесення запису до ЄДР юридична особа вважається такою, що припинена як суб`єкт господарювання, в той час як початок роботи новоствореного товариства не є обставиною, з якою пов`язується перехід прав від правопопередника до правонаступника в процедурі припинення та її завершення.

Суд бере до уваги і те, що гр. ОСОБА_1 , який, як зазначає в оскаржуваному приписі Головне управління Держпраці у Львівській області, звільнений з порушеннями згідно з рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.09.2016 року у справі №161/8802/16-ц поновлений на посаді електрозварювальника на автоматичних та напівавтоматичних машинах 3-го розряду саме у ДП «Стрийський вагоноремонтний завод». З цієї ж юридичної особи стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу. Згадане судове рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 04.11.2016 року.

Доводи позовної заяви в частині, що стосуються встановлених в приписі порушень, судом не досліджуються, так як припис видано неналежному суб`єкту господарювання.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів та встановлених на їх підставі обставин справи, суд дійшов висновку про незаконність видання Філії «Стрийський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця» обов`язкового до виконання припису щодо усунення порушень законодавства про працю.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього ж Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в існування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення. В той же час, позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами. Виходячи з положень п.1 ч.2 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Водночас, суд зауважує, що Головне управління Держпраці у Львівській області не позбавлене права провести нову перевірку та, у разі потреби, видати обов`язковий до виконання припис, але вже належному суб`єкту господарювання.

Щодо судових витрат, то відповідно до вимог ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України такі відшкодовуються позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Львівській області від 10.08.2016 року №13/07/131/1305-0913.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Львівській області на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Стрийський вагоноремонтний завод» судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі, до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.

Оригінал повного тексту постанови складено в одному примірнику 21.11.2016 року.