Справа № 804/3358/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2016-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2016 р. Справа № 804/3358/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фута» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії та скасування рішень,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фута» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому із врахуванням уточнень, просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо неприйняття як податкової звітності декларації позивача з податку на додану вартість за березень 2016 року разом із додатками до неї, направленої ТОВ «Фута» засобами електронного звязку в електронній формі 19.04.2016 року;
- зобовязати відповідача прийняти податкову звітність податкову декларацію за березень 2016 року разом із додатками до тієї, поданої ТОВ «Фута» засобами електронного звязку в електронній формі, датою її фактичного отримання, а саме 19.04.2016 року;
- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 10.05.2016 року №1535- 17 на суму 7 328,34 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 17.05.2016 року № НОМЕР_1 на суму 1 020 грн.;
- стягнути на користь ТОВ «Фута» з державного бюджету суми сплаченого судового збору.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем направлено до відповідача декларацію з податку на додану вартість за березень 2016 року, проте контролюючим органом звітність не було визнано податковою, що за своєю суттю є відмовою у прийнятті декларації. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що звітність не була визнана податковою з підстав оформлення декларації з порушенням вимог Податкового кодексу України. У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Крім того, податковим органом було проведено камеральну перевірки податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ «Фута» за березень 2016 року, за результатами якої складено акт від 28.04.2016 №1368/04-62-12-01/39484059, у висновках якого встановлено неподання позивачем податкової звітності за березень 2016 року.
На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 17.05.2016 року № НОМЕР_1 на суму 1 020,00 грн.
Також сформовано податкову вимогу від 10.05.2016 року №1538-17, в якій зазначено, що станом на 09.05.2016 року сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобовязаннями становить 7 328,34 грн. (податок на додану вартість).
Згідно з підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів.
За приписами пункту 48.1 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.
Пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу України закріплено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).
За змістом абзацу першого пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.
Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.
В силу приписів пункту 49.11 цієї ж статті Податкового Кодексу у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання; у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.
У відповідності до пункту 49.10 статті 49 Податкового кодексу України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.
Також відповідач посилається на обовязковий реквізит декларації - найменування контролюючого органу, до якого подається звітність, що в порушення вимог пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу містить недостовірну інформацію - «декларація подається до» зазначено: «ДПІ у Бабушкінському р-ні м.Дніпропетровська ГУ у».
Проте суд зазначає, що не зазначення позивачем у податковій адресі саме назви країни чи повної назви контролюючого органу не є недоліками заповнення податкової декларації, які впливають на адміністрування податку органом державної податкової служби.
Відповідачем як субєктом владних повноважень не було надано жодних пояснень про статус договору про визнання електронної звітності, або про розірвання такого договору.
Судом встановлено, що податкова декларація з податку на додану вартість за березень 2016 року заповнена та подана до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області із дотриманням вимог чинного законодавства, відповідно до встановленої форми, та містять в собі всі обов'язкові реквізити, наявність яких передбачена статтею 48 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.
Статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.
В силу частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Таким чином, належним способом захисту прав позивача є формулювання в резолютивній частині постанови висновку про визнання податкової декларації такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання відповідачем.
Оскільки судом встановлено і матеріалами підтверджено, що позивачем вчасно подано податкову звітність за березень 2016 року, то суд робить висновок, що спірне податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 17.05.2016 року № НОМЕР_1 на суму 1 020 грн. за неподання або несвоєчасне подання податкової звітності з податку на додану вартість підлягає скасуванню.
Стосовно позовної вимоги про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 10.05.2016 року № 1535-17 на суму 7 328,34 грн., суд зазначає, що позивачем допущено помилку у номері вимоги, оскільки податковим органом була сформована та направлена податкова вимога за № 1538-17 від 10.05.2016 року на суму податкового боргу по податку на додану вартість 7328,34 грн.
При цьому вказана вимога № 1538-17 від 10.05.2016 року є відкликаною в порядку пункту 60.2 статті 60 Податкового кодексу України у звязку зі сплатою податкового боргу в повному обсязі, внаслідок чого вищевказана позовна вимога задоволенню не підлягає.
Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України, у звязку з чим адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фута» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії та скасування рішень задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо невизнання як податкової звітності податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2016 року разом з додатками до неї, направленої товариством з обмеженою відповідальністю «Фута» засобами електронного звязку в електронній формі 19.04.2016 року.
Визнати податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2016 року з додатками до неї, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Фута» такою, що подана у день її фактичного отримання контролюючим Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області 19 квітня 2016 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФУТА» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2 756,00грн. (дві тисячі сімсот пятдесят шість гривень 00 копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 29 серпня 2016 року.

Суддя ОСОБА_1