Справа № 2а/1270/1214/2012
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2012-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія №10.2.4
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2012 року Справа № 2а/1270/1214/2012

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Борзаниці С.В.

при секретарі: Бондар Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Перевальському районі Луганської області про встановлення відсутності повноважень до складання вимоги про сплату боргу, визнання незаконною та скасування вимоги про сплату боргу № Ф 114С від 15.09.2011,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Перевальському районі Луганської області про встановлення відсутності повноважень до складання вимоги про сплату боргу, визнання незаконною та скасування вимоги про сплату боргу № Ф 114С від 15.09.2011.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ним отримано вимогу про сплату боргу №Ф114С від 15.09.2011 року. 25.09.2011 року до управління ПФУ в Перевальському районі Луганської області позивачем було подано заяву про узгодження цієї Вимоги. Рішенням від 04.10.2011 року №7 управління ПФУ в Перевальському районі Луганської області було відмовлено позивачу у скасуванні вимоги. 14.10.2011 року позивач звернувся до головного управління ПФУ в Луганській області зі скаргою на рішення №7 від 04.10.2011 року управління ПФУ у Перевальському районі Луганської області, на що позивач отримав рішення №8222/03-10 08.11.2011 року про відмову у задоволенні скарги. 17.11.2011 року позивач звернувся до ПФУ зі скаргою на рішення №7 від 04.10.2011 року управління ПФУ в Перевальському районі Луганської області та рішення №8222/03-10 від 08.11.2011 року головного управління ПФУ в Луганській області, на що позивачем отримано рішення ПФУ №1247/09-10 від 19.01.2012 року, яке, як зазначає позивач у позові ,отримав 27.01.2012 року, про відмову у задоволенні скарги.

На думку позивача його як платника єдиного податку, який сплатив збір на загальнообовязкове пенсійне страхування у відповідності до Указу Президента України від 3 липня 1998 року№727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», примушують у незаконний спосіб сплатити пенсійні внески ще й у відповідності до п.8 Прикінцевих положень «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» всупереч законодавства України, яким передбачена добровільна сплата таких внесків. Також зазначає, що у відповідності до Указу №727 у 2010 році був платником єдиного податку на дохід та у його складі платником збору на обовязкове державне пенсійне страхування.

Позивач зазначає, що як платника збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування у складі єдиного податку подано заяву до ПФУ в Перевальському районі Луганської області, про реєстрацію його як платника збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування відповідно до ч.2 ст.3 ЗУ «Про збір на загальнообовязкове пенсійне страхування», але документ про реєстрацію в якості платника збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування не видано до цього часу. Також вважає, що не був зареєстрованим платником пенсійних внесків, які не внесено до спрощеної системи оподаткування, на якій позивач працював з 17.10.2007 року і до 15.09.2011 року і сплачував податки виключно згідно із нормами Указом №727, крім того як власник майна на добровільних засадах не здійснював відрахувань на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, керуючись правом, встановленим до 01.01.2011 року ст.1 та ст.16 ЗУ «Про систему оподаткування» робити такі відрахування у добровільному порядку. Вважає, що сплата єдиного внеску відбувалась ним своєчасно при сплаті єдиного податку.

Також вважає, що УПФУ в Перевальському районі не має повноважень складати Вимоги та рішення про штрафні санкції. Оскаржувана вимога, на думку позивача, була винесено на підставі неіснуючої норми.

Таким чином, з 06.08.2011 року за нормами ч. 15 ст. 106 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за вимогами про сплату недоїмки примусове стягнення органами виконавчої служби за несплату внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування фізичними особами субєктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, не застосовуються. За таких обставин позивач просить встановити відсутність повноважень у управління Пенсійного фонду України в Перевальському районі щодо складання вимоги про сплату боргу №Ф114С від 15.09.2011 року, визнати незаконною та скасувати зазначену вимогу.

Позивач в судове засідання не зявився, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Надав заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначив наступне. Позивач є страхувальником та платником страхових внесків. Відповідно до норм чинного законодавства субєкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом. Зазначає, що якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків, фінансових санкцій (штрафів) та пені, органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки. Статтею 4 Закону України «Про збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено ставку збору у розмірі 33,2%. Відповідно до ст. 53 Закону України «Про державний бюджет на 2010 рік» встановлено розмір мінімальної плати на 2010 рік у відповідному місячному розмірі, враховуючи мінімальний розмір плати, було позивачу було нараховано доплату до мінімального страхового внеску за ІІІ квартал 2010 року та за ІV квартал 2010 року, які він повинен сплатити до бюджету.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд прийшов до наступного

ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи підприємця Перевальською районною державною адміністрацією в Луганській області 17.10.2007 року за реєстраційним номером 2 001924 (а.с.18), є платником єдиного податку, що підтверджується свідоцтвом серії З №433369, яке видано 21 грудня 2009 року (а.с.19)

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 9 липня 2003 року (далі - Закон №1058) (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Страхувальниками відповідно до статті 14 цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

За змістом статей 14, 15 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058 позивач є страхувальником та платником страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Також відповідно до статті 20 вказаного Закону в разі здійснення протягом базового звітного періоду виплат (виплати доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, страхувальники одночасно з видачею зазначених сум зобовязані сплачувати авансові платежі у вигляді сум страхових внесків, що підлягають нарахуванню на зазначені виплати (дохід).

Відповідно до частини 12 статті 20 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058 страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

15 вересня 2011 року управлянням Пенсійного фонду України в Перевальському районі Луганської області було винесено вимогу про сплату боргу №Ф 114 С відповідно до ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та на підставі картки особового рахунку платника, в розмірі 1414,80грн. (а.с.12).

Не погодившись з зазначеною вимогою, позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Перевальському районі Луганської області зі скаргою. Рішенням відповідача №7 від 04 жовтня 2011 року скаргу позивача було залишено без задоволення, оскаржувану вимогу про сплату боргу без змін (а.с.13).

Рішеннями головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 08.11.2011 року №8222/03-10 та Пенсійного фонду України від 19.01.2012 року №1247/09-10 заяви позивача щодо оскарження вимоги №Ф114С від 15 вересня 2011 року були залишені без задоволення, оскаржувана вимога - без змін (а.с.14-15,16-17).

Відповідно до частини 3 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачу відповідно до пп.4 п.XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування» необхідно було в термін до 20.10.2010 року здійснити доплату до мінімального страхового внеску за ІІІ квартал 2010 року в розмірі 695,46грн., а в термін до 20.01.2011 року - доплату за ІV квартал 2010 року в розмірі 719,34грн.

З набранням чинності 17.07.2010 року Закону України «Про внесення змін до законів України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що відповідно до Закону фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах, зобов'язані сплачувати страхові внески у розмірі, який визначається ними самостійно. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Одночасно пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень встановлено, що стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Так, відповідно до статті 106 Закону №1058 відповідальність за своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплату внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування несе страхувальник роботодавець.

Відповідно до статті 20 Закону №1058 базовим звітним періодом для сплати страхових внесків для страхувальників, зазначених у пункті 5 статті 14 цього Закону (фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, є квартал.

Статтею 20 Закону №1058 встановлено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Перереєстрація платників страхових внесків та застрахованих осіб не здійснюється (пункт третій розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»№ 2464).

Так, позивачу управлянням Пенсійного фонду України в Перевальському районі Луганської області було донараховано суму мінімального страхового внеску на загальнообовязкове державне пенсійне страхування на виконання вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за ІІІ квартал 2010 року граничний термін сплати якого настав 20 жовтня 2010 року та за IV квартал 2011 року граничний термін сплати якого настав 20 січня 2011 року.

Враховуючи, що позивачу було нараховано страхові внески за ІІІ квартал 2010 року та за IV квартал 2010 року, з урахуванням вимог п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», судом визнаються вимоги щодо скасування оскаржуваної вимоги відповідача в частині нарахування страхових внесків за ІІІ квартал 2010 року безпідставними, а вимога про сплату боргу від 15 вересня 2011 року в цій частині - правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині скасування вимоги про сплату боргу від 15 вересня 2011 року щодо нарахування суми боргу за IV квартал 2010 року та визнання відсутності повноважень у управління Пенсійного фонду України в Перевальському районі Луганської області щодо складання вимоги про сплату боргу в цій частині, оскільки моментом виникнення заборгованості позивача за IV квартал 2010 року є 20 січня 2011 року, тобто обовязок сплати зазначеної заборгованості у відповідача виник вже після 1 січня 2011 року, тому управління Пенсійного фонду України в Перевальському районі станом на 15.09.2011 не мало права стягувати на підставі виключених частин статті 106 Закону №1058 не сплачені суми страхових внесків на підставі норм Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а в цьому випадку повинні застосовуватися норми Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»

Посилання позивача на норми Указу Президента України № 727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» щодо сплати страхових внесків на підставі норм зазначеного Указу є незмістовним, оскільки спеціальним нормативним актом, що регулює правовідносини щодо сплати, обчислення та нарахування страхових внесків, є Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на підставі якого позивач як платник внесків повинен здійснювати сплату страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

З урахуванням принципів верховенства права та законності, закріплених у статтях 8, 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. За таких обставин при вирішенні даного питання суд застосовує норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із внесеними змінами, які мають вищу юридичну силу, ніж норми Указу Президента України №727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва».

Відповідно до статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Перевальському районі Луганської області про встановлення відсутності повноважень до складання вимоги про сплату боргу, визнання незаконною та скасування вимоги про сплату боргу № Ф 114С від 15.09.2011 задовольнити частково.

Визнати відсутність повноважень у управління Пенсійного фонду України в Перевальському районі Луганської області щодо складання вимоги про сплату боргу № Ф 114С від 15.09.2011 в частині нарахування суми боргу за IV квартал 2010 року в розмірі 719,34грн. (сімсот девятнадцять гривень 34коп.) фізичній особі підприємцю ОСОБА_1.

Визнати незаконною та скасувати вимогу Управління пенсійного фонду України в Перевальському районі Луганської області про сплату боргу від 15 вересня 2011 року №Ф 114С в частині нарахування суми боргу за IV квартал 2010 року в розмірі 719,34грн. (сімсот девятнадцять гривень 34коп.)

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, 94207, Луганська область, м.Алчевськ, вул..Попова, 57/16 витрати зі сплати судового збору в сумі 16,09грн. (шістнадцять гривень 09 коп.)

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог частини 2 статті 167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Постанова у повному обсязі складена та підписана 12 квітня 2012 року

Суддя ОСОБА_2