Справа № 804/19452/14
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 листопада 2016 рокусправа № 804/19452/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Ясенової Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Фірсіка Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергонафта» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2016 року в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергонафта»

до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергонафта», в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 14.11.2014 № НОМЕР_1.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду та прийняти нову, якою позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що посадовою особою Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Енергонафта» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ПП «Олімп» за період з 01.07.2014 по 31.07.2014, за результатами якої складено ОСОБА_1 від 31.10.2014 за № 1350/22-02/31761265.

В ході перевірки виявлено порушення з боку позивача вимог п. 198.1, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого останнім занижено податок на додану вартість на загальну суму 166667,00грн. за липень 2014 року.

Вказаний висновок обґрунтований тим, що документально не підтверджено отримання позивачем послуг від ПП «Олімп» - підготовка і зачистка резервуарів під ПММ, у зв'язку з фактичною відсутністю у підприємства-контрагента відповідних виробничих потужностей, технічних та транспортних засобів, матеріальних і фінансових ресурсів для виконання робіт та послуг, відсутністю у підприємства-контрагента необхідної кількості працюючих з відповідною кваліфікацією для виконання робіт та надання послуг. Крім того, за результатами перевірок/звірок контрагента-продавця не встановлено реальність здійснення господарських операцій по веденню підприємницької діяльності за відповідний перевіряємий період, у зв'язку з чим у ТОВ «Енергонафта» відсутнє право на формування валових витрат та податкового кредиту по операціях з придбання послуг у ПП «Олімп».

На підставі акту перевірки ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області 14.11.2014 винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_1, згідно з яким ТОВ «Енергонафта» збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у загальному розмірі 250000,50 грн., в тому числі за основним платежем 166667,00грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 83333,50 грн.

Надаючи оцінку обґрунтованості висновків податкового органу та правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів (послуг) або дата отримання платником податку товарів (послуг), що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Положеннями пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.6, 201.10 ст. 201 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Енергонафта» та ПП «Олімп» було укладено договір № ОЛ-2207/14 від 22.07.2014, відповідно до якого ТОВ «Енергонафта» (замовник) доручає, а ПП «Олімп» (підрядник) зобовязується виконати зачищення резервуарів: на АЗС № 1 резервуар № 1 ДТ-8,500м3, резервуар № 2А76-8,500м3, резервуар № 3 А92-8,500м3, резервуар № 4 А-95-8,500м3, резервуар № 5 аварійний - 8,500м3, що знаходяться за адресою: м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 66Д; на АЗС № 5 резервуар № 1 А92-17,890м3, резервуар № 2 А92Е-7,330м3, резервуар № 3 А95Е-12,600м3, резервуар № 4 А95-12,600м3, резервуар № 5 ДТ-21,600м3, резервуар № 6 аварійний 3,600м3, що знаходяться за адресою: Новомосковський район, с. Хащове, вул. Овчаренко, 2а. Строк виконання робіт становить 30 календарних днів з моменту підписання договору. Прийняття виконаних робіт оформляється актом здачі-прийняття. Вартість робіт складає 1000000,00 грн.

На підтвердження виконання робіт позивачем надано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0731/07 та № ОУ-0731/08 від 31.07.2014, в яких зазначено, що підрядником проведено роботи з підготовки та зачистки резервуарів під ПММ на АЗС №1 та на АЗС № 5 на загальну суму 1000000,00грн., в тому числі податок на додану вартість166666,66грн., а також надано податкові накладні № 103 та № 104 від 31.07.2014 на вказану суму.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність факту реального здійснення позивачем господарських операцій з контрагентом-постачальником, адже Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704, визначено, що господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Главою 2 вказаного Положення встановлено, що господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, тобто факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку).

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум ПДВ є факт придбання вказаних товарів (послуг), який має бути підтверджений належними первинними документами бухгалтерського обліку. При цьому останні мають відображати реальність господарських операцій, містити достовірні відомості про обсяг та зміст господарських операцій. Господарські операції повинні мати певні економічні наслідки, зміну майнового стану субєкта господарювання, а тому формально складені первинні документи не можуть використовуватися для цілей оподаткування податком на прибуток або для формування податкового кредиту.

Разом з тим, з наданих позивачем документів неможливо встановити зміст та обсяг господарської операції.

Так, в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) не зазначено які саме роботи, їх обсяг та вид були виконані, щодо яких резервуарів та з використанням яких спеціальних засобів.

В суді першої інстанції представник позивача пояснив, що для виконання робіт використовувалося обладнання ПП «Олімп», проте податковою інформацію підтверджується відсутність у підприємства-контрагента будь-яких основних засобів, доказів на спростування цього позивачем надано не було.

Також позивачем не здійснено розрахунок за виконані роботи в повному обсязі та безпосередньо з ПП «Олімп», що додатково ставить під сумнів взаємовідносини позивача з вказаним контрагентом.

Крім того, ОСОБА_2 були надані пояснення ОУ ДПІ у Києво-Святошинському районі ДФС у Київській області, яка значиться засновником та директором ПП «Олімп» і від імені якої підписані всі первинні та бухгалтерські документи, в яких остання заперечила свою діяльність у ПП «Олімп».

Підписання первинного документу, в тому числі податкової накладної, особою, яка заперечує свою участь в господарській діяльності підприємства, робить неможливим визнання такого первинного документу належно складеним в розумінні вимог чинного законодавства, що не дає платнику податків права на формування податкового кредиту на підставі таких податкових накладних.

Доводи апелянта, що вказана податкова інформація не може бути взята до уваги через її суперечливість, оскільки в ОСОБА_1 перевірки йде посилання на ОСОБА_1 ОДПІ від 06.10.2014 № 216/22-4/31414089, тоді як до матеріалів справи долучена Довідка ОСОБА_1 ОДПІ від 06.10.2014 № 216/22-4/31414089, суд апеляційної інстанції не вважає слушними, адже у суду не виникає сумнівів того, що мова йде про один й той самий документ, який можна ідентифікувати за датою його складання та індивідуальним номером.

Також не є доведеними доводи позивача щодо неправомірного застосування до останнього штрафних (фінансових) санкцій у максимальному розмірі, оскільки податковим органом такі доводи повністю спростовані шляхом надання доказів застосування до позивача в попередніх періодах в межах 1095 днів податкових зобовязань з ПДВ.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про не підтвердження реальності здійснення господарської операції між позивачем та ПП «Олімп», що свідчить про обґрунтованість висновків податкового органу та правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергонафта» залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2016 року в адміністративній справі № 804/19452/14 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 22 листопада 2016 року.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров