Справа № 818/1127/16
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 р. Справа № 818/1127/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Прімової-Крикуненко О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/1127/16

за позовом ОСОБА_2

до Путивльського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області,

треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

про визнання дій протиправними, визнання незаконним та скасування акту,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати незаконними дії державного виконавця Деркачова А.Ф. Путивльського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області щодо здійсненого опису та накладення арешту на 0,235 частини житлового будинку по вул. Миколи Маклакова, 108, в м. Путивль Сумської області, загальною площею 71, 8 кв. м, житловою - 40,6 кв. м з надвірними спорудами, а також визнати акт опису та арешту майна від 01.09.2016 року незаконним та скасувати його.

Свої вимоги мотивує тим, що ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 04.04.2014р. про визнання мирової угоди у справі №584/1036/13-ц між позивачем та її колишнім чоловіком ОСОБА_3 здійснено розподіл спільної часткової власності житлового будинку по вул. Луначарського (ОСОБА_5), 108, в м. Путивль Сумської області, загальною площею 91,9кв.м., в межах їх ідеальних часток та визнано право власності на відповідні приміщення у спірному будинку та надвірні споруди. Однак, незважаючи на наявність цієї ухвали, державним виконавцем до акту опису та арешту майна боржника від 01.09.2016р. у виконавчому провадженні ВП№51795342 включено не тільки приміщення спірного будинку та надвірні споруди, що належать ОСОБА_3 (гараж Д-1), а і належні позивачу на праві власності приміщення будинку та інші надвірні споруди, що є протиправним, внаслідок чого складений посадовою особою відповідача акт підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (а.с.107), в судове засідання не зявився, подав письмові заперечення проти позову, де зазначив, що опис майна боржника проводився згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якому станом на день проведення виконавчих дій зміни в частині розподілу житлового будинку по вул. Луначарського (ОСОБА_5), 108, в м. Путивль Сумської області між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі ухвали Путивльського районного суду Сумської області від 04.04.2014р. про визнання мирової угоди у справі №584/1036/13-ц внесені не були. Тому відповідач вважає, що дії державного виконавця Путивльського районного ВДВС ГТУЮ у Сумській області щодо складання акту опису та арешту майна від 01.09.2016р. є правомірними, а позов необґрунтованим.

Третя особа ОСОБА_3, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (а.с.111), в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Третя особа ОСОБА_6, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (а.с.109), в судове засідання не зявився, надіслав відгук на позовну заяву (а.с.112-114), в якому вказав, що право власності на нерухоме майно на підставі рішення суду в силу норм ЦК України підлягає державній реєстрації, чого зроблено не було. Отже, державний виконавець не міг керуватися ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 04.04.2014р. про визнання мирової угоди у справі №584/1036/13-ц, оскільки право власності ОСОБА_2 на житлові приміщення в будинку та надвірні споруди не реєструвалося у визначеному законом порядку. Просив розглядати справу у його відсутність.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази, суд встановив наступне.

01.09.2016р. державним виконавцем Деркачовим А.Ф. Путивльського районного відділу Путивльського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області під час примусового виконання виконавчого листа, виданого Октябрським районним судом м. Полтави 20.04.2016р., про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди (а.с.78) було складено акт опису й арешту майна щодо 0,235 частин житлового будинку по вул. Миколи Маклакова, 108, в м. Путивль Сумської області, загальною площею 71,8кв.м., житловою 40,6кв.м. з надвірними спорудами: сарай Б, сарай Г, уборна -1, уборна В, огорожа 1-5, замощення І (а.с.14-15).

При цьому, державний виконавець керувався відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до яких вказаний житловий будинок, складається із: сараю Б, сараю Г, уборної -Д, уборної В, огорожі 1-5, замощення І, та 0,235 частин якого належить боржнику у виконавчому провадженні ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 20.06.2013р., а 47/200 - на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 25.12.2013р. у справі №584/1104/13-ц (а.с.10-13).

Даючи правову оцінку обставинам даної справи, суд зважає на наступне.

За змістом статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом.

Спеціальним законом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон №1952-IV).

Згідно зі статтею 2 Закону №1952-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Статтею 8 Закону № 1952-IV визначені повноваження органу державної реєстрації прав, зокрема, орган державної реєстрації проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації, забезпечує ведення Державного реєстру прав.

Відповідно до положень ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, серед іншого, є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили.

Отже, право власності на нерухоме майно на підставі рішення суду підлягає державній реєстрації.

В матеріалах справи міститься копія ухвали Путивльського районного суду Сумської області від 04.04.2014р. про визнання мирової угоди у справі №584/1036/13-ц, якою між позивачем та її колишнім чоловіком ОСОБА_3 здійснено розподіл спільної часткової власності житлового будинку по вул. Луначарського (ОСОБА_5), 108, в м. Путивль Сумської області, загальною площею 91,9кв.м., в межах їх ідеальних часток та визнано право власності на відповідні приміщення у спірному будинку та надвірні споруди (а.с.16-17).

Зокрема, за ОСОБА_3 визнано право власності на наступні приміщення спірного житлового будинку: коридор 1 пл. 3,0 кв.м., коридор 2 пл. 7,4 кв.м., жилу кімнату 3 пл. 13,1 кв.м. топкова 6 пл. 3,7 кв.м., тамбур І пл. 4,2 кв.м., загальною площею 31,4 кв.м. А також виділити на праві власності надвірні споруди: гараж Д-1, а за ОСОБА_2 визнано право власності на наступні приміщення спірного житлового будинку: жилу кімнату 4 пл. 6,0 кв.м., кухню 5 пл. 9,6 кв.м., коридор 7 пл. 4,8 кв.м., жилу кімнату 8 пл. 10,7 кв.м., жилу кімнату 9 пл. 29,4 кв.м., загальною площею 60,5 кв.м. А також виділити на праві власності наступні надвірні споруди: прибудова а-1, погреб Пг, літня кухня Б-1, сарай б-1, вбиральня В-1, гараж Г-1, сарай г-1, навіс Н, огорожа № 1-4.

Водночас, відповідні відомості до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно внесені не були, що вбачається з інформаційних довідок (а.с.12-13, 33-34,103-104).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №N 606-XIV (чинним на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, серед іншого, має право накладати арешт на майно боржника (п.5 ч.3 цієї ж статті).

Нормами ч.1-5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. При цьому, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника.

Частиною 2 ст.4 даного Закону встановлено, що під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Порядок доступу до таких реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.

Так, згідно з ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державний реєстр речових прав на нерухоме майно є єдиною державною інформаційною системою, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про обєктів та субєктів цих прав.

Частинами 1-3 ст.3 цього Закону визначено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Невід'ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи (ч.1 ст.10).

Згідно з ч.5 ст.28 Закону №1952-IV інформація про зареєстровані права та їх обтяження, отримана в електронній чи паперовій формі за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав, є офіційною та використовується відповідно до законодавства.

Таким чином, судом не встановлено обставин, які можуть свідчити про порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо складення акту опису та арешту майна від 01.09.2016 року на 0,235 частини житлового будинку по вул. Миколи Маклакова, 108, в м. Путивль Сумської області, загальною площею 71, 8 кв. м, житловою - 40,6 кв. м з надвірними спорудами, оскільки під час проведення виконавчих дій державний виконавець повинен керуватися відомостями про зареєстровані права на об'єкти нерухомого майна, отриманими з Державного реєстру прав.

Відтак, державний виконавець Путивльського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області правомірно використав відомості з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно, згідно з якими 0,235 частин житлового будинку по вул. Миколи Маклакова, 108, в м. Путивль Сумської області, належить боржнику у виконавчому провадженні ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 20.06.2013р.

Разом з цим, суд зазначає, що Законом України «Про виконавче провадження» державному виконавцю не надано право самостійно визначати, які саме приміщення у спірному будинку та надвірні споруди належать кожному з їх співвласників, в межах їх ідеальних часток, оскільки вказане питання належить вирішувати в порядку цивільного судочинства з подальшою реєстрацією відповідних змін у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Також слід відмітити, що зазначення в акті опису та арешту майна від 01.09.2016р. надвірної споруди під назвою «уборна -1» є суто технічною помилкою, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо існування цієї споруди, що виключає можливість порушення прав позивача на неї.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд дійшов висновку, що поданих позивачем доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 КАС України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги є необґрунтованими, а тому позовна заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Путивльського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання дій протиправними, визнання незаконним та скасування акту відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено та підписано 08.11.2016 року.

Суддя ( ОСОБА_7